Справа № 160/8429/22
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2022-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 жовтня 2022 року Справа № 160/8429/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Калугіної Н.Є.,
при секретарі судового засідання - Лисенко Н.О.,
представника відповідача - Запорожської Д.Є.,
розглянувши за правилами загального позовного провадження у приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду справу №160/8429/22 за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної прокуратури про визнання дій та бездіяльності протиправними та стягнення грошових коштів, -
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
- дії Дніпропетровської обласної прокуратури (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 02909938), які полягають у застосуванні до відносин оплати праці (заробітної плати) ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) у зв`язку із його публічною службою у період з 01.07.2015 року по 05.08.2020 року на посадах прокурора (а саме у період з 01.07.2015 року по 14.12.2015 року - на посаді прокурора м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області; з 15.12.2015 року по 05.08.2020 року - на посаді керівника Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області) пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 №2456-VІ та Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» в частині визначення посадового окладу ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) - визнати протиправними;
- бездіяльність Дніпропетровської обласної прокуратури (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 02909938), яка полягає у незастосуванні до відносин оплати праці (заробітної плати) ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 у зв`язку із його публічною службою у період з 01.07.2015 по 05.08.2020 на посадах прокурора (а саме у період з 01.07.2015 по 14.12.2015 - на посаді прокурора м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області; з 15.12.2015 року по 05.08.2020 року - на посаді керівника Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області) статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VІІ в частині визначення посадового окладу ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) - визнати протиправною;
- бездіяльність Дніпропетровської обласної прокуратури (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 02909938), яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) за час його публічної служби у період з 01.07.2015 року по 05.08.2020 року на посадах прокурора (а саме у період з 01.07.2015 по 14.12.2015 - на посаді прокурора м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області; з 15.12.2015 року по 05.08.2020 року - на посаді керівника Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області) заробітної плати прокурора в загальному розмірі 3 068 466,95 грн. (три мільйони шістдесят вісім тисяч чотириста шістдесят шість гривень, 95 копійок), в тому числі: посадового окладу - 1 270 358,27 грн. (один мільйон двісті сімдесят тисяч триста п`ятдесят вісім гривень, 27 копійок); надбавки за вислугу років - 461 726,57 грн. (чотириста шістдесят одна тисяча сімсот двадцять шість гривень, 57 копійок); надбавки за виконання особливо важливої роботи - 1 212 552,63 грн. (один мільйон двісті дванадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят дві гривні, 63 копійки); надбавки за роботу в умовах режимних обмежень - 123 829,48 грн. (сто двадцять три тисячі вісімсот двадцять дев`ять гривень, 48 копійок) - визнати протиправною;
- стягнути з Дніпропетровської обласної прокуратури (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 02909938) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) в рахунок протиправно ненарахованої та невиплаченої заробітної плати за час його публічної служби у період з 01.07.2015 року по 05.08.2020 року на посадах прокурора (а саме у період з 01.07.2015 року по 14.12.2015 року - на посаді прокурора м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області; з 15.12.2015 по 05.08.2020 - на посаді керівника Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області) та в рахунок відшкодування шкоди, завданої пунктом 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 №2456-VІ, який Рішенням Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року №6-р/2020 у справі №1-223/2018 (2840/18) визнаний неконституційним в частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування», 3 068 466,95 грн. (три мільйони шістдесят вісім тисяч чотириста шістдесят шість гривень, 95 копійок), в тому числі: посадового окладу - 1 270 358,27 грн. (один мільйон двісті сімдесят тисяч триста п`ятдесят вісім гривень, 27 копійок); надбавки за вислугу років - 461 726,57 грн. (чотириста шістдесят одна тисяча сімсот двадцять шість гривень, 57 копійок); надбавки за виконання особливо важливої роботи - 1 212 552,63 грн. (один мільйон двісті дванадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят дві гривні, 63 копійки); надбавки за роботу в умовах режимних обмежень - 123 829,48 грн. (сто двадцять три тисячі вісімсот двадцять дев`ять гривень, 48 копійок);
- стягнути з Дніпропетровської обласної прокуратури (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 02909938) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) судові витрати;
- у випадку повного або часткового задоволення позовних вимог встановити судовий контроль за виконанням відповідного рішення суду та зобов`язати Дніпропетровську обласну прокуратуру (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 02909938) подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у період його роботи в органах прокуратури посадовий оклад нараховувався у розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України на підставі змін, внесених Законом України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України". У подальшому, положення, на підставі яких нараховувався посадовий оклад, зокрема, п. 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України, визнані неконституційними, у зв`язку з чим позивач вважає, що має право на відшкодування матеріальної шкоди у вигляді неотриманої заробітної плати у відповідності до ч. 3 ст. 152 Конституції України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.06.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Постановлено здійснювати розгляд та вирішення справи в порядку загального позовного провадження.
17.08.2022 від відповідача надійшов відзив на позов.
У відзиві відповідач зазначив про те, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, оскільки прокуратура не наділена правом самостійно без правового регулювання та фінансової можливості щодо збільшення видатків з Державного бюджету України, здійснювати перерахунок посадового окладу позивача та виплату заробітної плати у іншому розмірі, ніж це передбачено постановою Кабінету Міністрів України №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури». Крім того, реалізація приписів ст. 81 Закону №1697-VІІ є неможливою без внесення відповідних змін до вищевказаної постанови Кабінету Міністрів України та Законів України «Про Державний бюджет України» на відповідні роки. Однак, такі зміни з незалежних від відповідача причин впродовж спірного періоду не вносились.
Крім того відповідач вказує, що відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень Закону України від 19.09.2019 №113-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», на які посилається позивач у позові, передбачено переведення прокурорів до, зокрема, окружних прокуратур, у разі проходження ними процедури атестації. Враховуючи, що позивач не походив процедуру атестації, підстави для застосування стосовно нього положень наведених норм та виплати йому заробітної плати з урахуванням посадового окладу передбаченого Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697 відсутні.
Серед іншого, зазначає, що позивачем перелічені норми матеріального права щодо порядку відшкодування матеріальної шкоди. Однак, позивачем не наведено жодної обставини, як того вимагає законодавство, якою би позивач обґрунтовував наявність заподіяної їй матеріальної шкоди та всіх її складових, в чому саме вона полягала.
Також, відповідач звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України та ч. 1 ст. 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» передбачено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Протокольною ухвалою суду 13.09.2022, із занесенням до протоколу судового засідання, закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті.
У судовому засіданні 04.10.2022 судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.
Позивач та/або представник позивача у судове засідання не прибув, був повідомлений своєчасно та належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи. Заяв та клопотань до суду не надав.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, що викладені у відзиві на позовну заяву.
Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, заслухавши пояснення представника відповідача, суд встановив наступне.
Позивач працював у системі прокуратури України з 14.04.1997 по 05.08.2020, у т.ч. у органах прокуратури Дніпропетровської області з 25.06.2015 року по 05.08.2020 року, зокрема, з 25.06.2015 по 14.12.2015 - на посаді прокурора м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області; з 15.12.2015 по 05.08.2020 - на посаді керівника Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області.
Представником позивача на адресу Дніпропетровської обласної прокуратури надіслано запит вх. №8655-22 від 14.02.2022 щодо надання інформації з деталізацією помісячно та за видами нарахувань: про види, розміри, порядок обчислення розмірів та використані вихідні дані для обчислення розмірів всіх нарахувань, що були елементами заробітної плати ОСОБА_1 за період з 01.07.2015 по 05.08.2020 року.
Листом Дніпропетровської обласної прокуратури від 17.02.2022 адвокату позивача надано відповідь, якою роз`яснено порядок нарахування заробітної плати у спірний період та зазначено, що вказані виплати проводилися відповідачем на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».
Позивач вважає, що відповідачем у порушення вимог Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697 не виплачено йому заробітну плату у повному обсязі, що й зумовило звернення до суду з цим позовом.
Вирішуючи даний спір, суд виходить з таких підстав.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України, визначені Законом України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII (далі - Закон №1697-VII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)).
За приписами ч. 1 ст. 81 Закону №1697-VII заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ч. 2 цієї ж статті, заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислугу років; 2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством.
Преміювання прокурорів здійснюється в порядку, затвердженому Генеральним прокурором, за результатами оцінювання якості їх роботи за календарний рік у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці. Розмір щорічної премії прокурора не може становити більше 30 відсотків розміру суми його посадового окладу, отриманої ним за відповідний календарний рік.
Частиною 3 статті 81 Закону №1697-VII визначено, що посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Згідно приписів ч. 7 ст. 81 Закону №1697-VII прокурорам виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах: за наявності стажу роботи понад один рік - 10 відсотків, понад 3 роки - 15 відсотків, понад 5 років - 18 відсотків, понад 10 років - 20 відсотків, понад 15 років - 25 відсотків, понад 20 років - 30 відсотків, понад 25 років - 40 відсотків, понад 30 років - 45 відсотків, понад 35 років - 50 відсотків посадового окладу. Порядок виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам затверджується Кабінетом Міністрів України.
Фінансування оплати праці прокурорів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України (ч. 9 ст. 81 Закону №1697-VII).
Частиною 1 статті 89 Закону №1697-VII передбачено, що фінансування прокуратури здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а також інших джерел, не заборонених законодавством, у тому числі у випадках, передбачених міжнародними договорами України або проектами міжнародної технічної допомоги, зареєстрованими в установленому порядку.
Статтею 90 Закону №1697-VII передбачено, що фінансування прокуратури здійснюється згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими Генеральним прокурором, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний бюджетний період.
Відповідно до статей 8, 13 Закону України «Про оплату праці», умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті, та частиною першою статті 10 цього Закону. Оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.
Згідно з частиною дев`ятою статті 81 Закону №1697-VII, фінансування оплати праці прокурорів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
За приписами ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.
Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.
Пунктом 26 Розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України, в редакції Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року №79-VIII, які набрали чинності з 01 січня 2015 року установлено, що норми і положення статті 81, частин шістнадцятої, сімнадцятої, вісімнадцятої статті 86, пунктів 13, 14 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України від 14 жовтня 2014 року «Про прокуратуру», застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно п.1, п.2, п.6 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» затверджено схеми посадових окладів працівників органів прокуратури згідно з додатками 1-5; надано право керівникам органів прокуратури у межах затвердженого фонду оплати праці: 1) установлювати: працівникам органів прокуратури посадові оклади відповідно до затверджених цією постановою схем посадових окладів, а також зазначено, що видатки, пов`язані з реалізацією цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань на оплату праці, затверджених у кошторисах на утримання органів прокуратури. Упорядкування посадових окладів окремих працівників органів прокуратури здійснюється в межах затвердженого фонду оплати праці.
Абзацом 3 пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" від 19.09.2019 №113-IX встановлено, що до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури.
За прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури.
На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.
Зазначений Закон є чинним та неконституційним у встановленому законом порядку не визнавався.
Рішенням Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року у справі №6-р/2020 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону № 1697-VІІ зі змінами, застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом 2 резолютивної частини вказаного рішення Конституційного Суду України визначено, що положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону №1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

При цьому, статтею 4 Закону № 1697-VII встановлено, що організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Абзацом 3 п.3 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" від 19.09.2019 №113-IX встановлено, що до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури.

За прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури.

На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.

Зазначений Закон є чинним та неконституційним у встановленому законом порядку не визнавався.

Представник відповідача у судовому засіданні зазначив, що позивач атестацію не проходив.

До матеріалів позову та під час слухання справи позивачем не надано доказів протилежного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, у свою чергу, доведено правомірність вчинених дій.

Враховуючи, що позивач не є прокурором, який успішно пройшов атестацію, тому у спірних правовідносинах застосуванню підлягають приписи абзацу третього пункту 3 розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону №113-IX, зі змісту якого слідує, що на період до дня звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури оплата праці прокурорів, які не завершили процедуру атестації, здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури, а саме: постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».

Суд звертає увагу, що положеннями пункту 3 розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону №113-IX запроваджено різні підходи до оплати праці прокурорів залежно від проходження чи непроходження атестації.

Відтак у вимірі обставин цієї справи і чинного законодавчого регулювання організації прокуратури України заробітна плата позивача не може обчислюватися з урахуванням посадових окладів прокурорів Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури, оскільки він у ці органи не був переведений.

Водночас прирівняння посадового окладу позивача до посадових окладів прокурорів Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури за відсутності факту переведення його на посаду прокурора в ці установи, суперечить вимогам Закону №113-ІХ.

Щодо цього суд наголошує, що з набранням чинності Постанови №1155 не всім прокурорам України воднораз збільшили посадові оклади, а тільки тим, кого після атестації перевели на посади прокурорів до Офісу Генерального прокурора, обласних та окружних прокуратур (відповідно до Закону №113-ІХ).

Цей процес був триваючим, тому виникали ситуації, коли протягом одного періоду прокурори отримували заробітні плати відповідно до різних нормативно-правових актів (відповідно до Постанови №505 і Постанови №1155).

Проте, вказане не свідчить про наявність бездіяльності відповідача у спірних правовідносинах.

Отже, дії відповідача щодо нарахування посадового окладу позивача до 05.08.2020 на підставі приписів постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року №505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури", відповідали приписам чинного на той час законодавства.

Аналогічний висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 20 січня 2022 року у справі №826/17709/14 та у постанові від 30 червня 2021 року у справі №826/17798/14, від 26 травня 2022 року у справі №540/1268/21.

Згідно з частиною 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позову.

З огляду на відсутність підстав для задоволення позовних вимог клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду та зобов`язання Дніпропетровської обласної прокуратури подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України" (п. 58) суд вказує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

За змістом ч. 1 ст. 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Підстави для розподілу судових витрат, відповідно до ст. 139 КАС України, відсутні.

Керуючись ст. 2, 5, 14, 241-246, 255, 263, 295 КАС України суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Дніпропетровської обласної прокуратури (проспект Дмитра Яворницького, буд. 38, місто Дніпро, 49044, ) про визнання дій та бездіяльності протиправними та стягнення грошових коштів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 12 жовтня 2022 року.

Суддя Н.Є. Калугіна