Справа № 420/24039/21
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2022-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області (; вул. Київська, 77, смт. Доброслав, Одеська область, 67500) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

01 грудня 2021 до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області, у якому представник позивача просить суд:

визнати протиправними дії Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області у необґрунтованому продовженні строку на 20 календарних днів запиту ОСОБА_1 згідно до листа від 29.10.2021 р. №47/ЗП/01-41;

визнати протиправними дії Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області у відмові в наданні повної, точної та достовірної публічної інформації на пункти 1-4, 6 запиту ОСОБА_1 від 25.10.2021р. та не роз`ясненні ОСОБА_1 у листі від 17.11.2021 р. №47/ЗП/01-48 порядку оскарження такої відмови;

визнати протиправними дії Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області у безпідставному та необґрунтованому посиланню у листі від 17.11.2021 р. №47/ЗП/01-48 про необхідність відшкодування фактичних витрат на копіювання в розмірі 56,55 грн. щодо пунктів 5,7 запиту ОСОБА_1

зобов`язати Доброславську селищну раду Одеського районну Одеської області надати ОСОБА_1 повну, точну та достовірну публічну інформацію на пункти 1,2,3,4,5,6,7 її запиту від 25.10.2021 р.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа №420/24039/21 розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 03.12.2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін згідно ст.263 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачка 25.10.2021 року згідно із нормами ЗУ «Про доступ до публічної інформації» надіслала на електронну адресу відповідача запит на доступ до публічної інформації. За результатами розгляду вказаного запиту відповідач листом від 17.11.2021 року відмовив позивачу у наданні інформації на пункти 1,2,3,4,6 запиту з підстав не створення інформації, що зазначена у відповідних пунктах запиту; щодо пунктів 5 та 7 відповідач запропонував позивачу сплатити 56,55грн. з посиланням на рішення Доброславської селищної ради від 21.09.2016р. «Про затвердження граничних норм витрат на копіювання та друк документів, що надаються за запитом на інформацію».

Позивачка вважає, що відповідач всупереч вимог чинного законодавства, зокрема, ст. 19 Конституції України, Закону України «Про доступ до публічної інформації» протиправно та незаконно відмовив в доступі до публічної інформації. Крім того, відповідачем безпідставно продовжено термін розгляду запиту на 20 днів та не зазначено у відмові від 17.11.2021 року порядок її оскарження.

29.12.2021 року відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову та зазначив, що інформацію, яку позивачка просила надати у пунктах 1,2,3,4,6 запиту надати неможливо, ці переліки не створені. Запит на інформацію, яка не сформована, дає підстави вважати, що справжньою метою запитувача є не отримання суспільно значущої інформації, не задоволення інтересів громади, а порушення режиму роботи селищної ради. Інформація, яка запитується позивачем у п.п.5,7 запиту є в наявності у селищної ради, однак враховуючи, що виготовлення копій документів перевищував обсяг 10 сторінок позивачу було запропоновано сплатити кошти за фактичне їх копіювання.

Ухвалою суду від 01.02.2022 року постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі, призначено підготовче засідання на 23.02.2022 року, яке у зв`язку із неявкою учасників справи перенесено на 16.03.2022 року.

Підготовче засідання 16.03.2022р. не відбулось у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні та припиненням розгляду справ у відкритих судових засіданнях в Одеському окружному адміністративному суді.

15.07.2022 року у справі призначено підготовче засідання на 11.08.2022 року.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11.08.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 30.08.2022 року, яке було перенесено на 20.09.2022 року та в подальшому на 04.10.2022 року.

У судове засідання 04.10.2022 року учасники справи не з`явились, були повідомлені про час та місце проведення судового засідання шляхом направлення судових повісток на електронні адреси сторін.

Керуючись ч.9 ст.205 КАС України судом було прийнято рішення продовжити розгляд справи в письмовому провадженні.

Розглянувши у письмовому провадженні справу за наявними матеріалами, суд встановив наступне.

25.10.2021 року ОСОБА_1 звернулась до Доброславської селищної ради із запитом, в якому просила надати їй наступну публічну інформацію:

1. Повний перелік об`єктів комунальної власності на території об`єднаної територіальної громади (далі ОТГ).

2. Перелік об`єктів комунальної власності, що передані в оренду чи інше право користування із зазначенням: номеру договору, дати укладення, найменування особи, якій передано майно в оренду чи користування майно, яке передано в оренду чи користування, строк дії договору.

3. Перелік незадіяних земельних ділянок (земель) і майнових об`єктів (приміщень) комунальної форми власності, які можуть бути передані в користування.

4. перелік земельних ділянок (земель), що пропонуються для здійснення забудови на території ОТГ.

5. Актуальні списки орендарів місцевих земельних ділянок.

6. Інформацію про громадян, яким ОТГ затвердила проекти землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок та передала у власність у межах норм безоплатної приватизації відповідні земельні ділянки (відповідно до ст.118 ЗК України) за період з 01.01.2020 року по 25.10.2021 року із зазначенням: ПІБ громадянина, номер та дата прийнятого рішення сільської ради, площа земельної ділянки, цільове використання земельної ділянки, присвоєний кадастровий номер;

7. Повний перелік земельних ділянок, які було передано ОТГ ГУ Держгеокадастром у Одеській області із земель державної власності до земель комунальної власності (а.с.11).

У запиті позивач просила надати відповідь у сканованому вигляді на електронну пошту .

29.10.2021 року Доброславська селищна рада надіслала позивачу лист №47/ЗП/01-41, в якому зазначила, що нею на підставі ст.22 ЗУ «Про публічну інформацію» прийнято рішення про відстрочку надання відповіді, оскільки запитувана інформація потребує пошуку інформації серед значної кількості даних. У листі зазначено, що відповідь на запит буде надана протягом 20 календарних днів (а.с.12-13).

17.11.2021 року відповідач надіслав позивачу лист №47/ЗП/01-48, в якому зазначено наступне. За результатами розгляду інформаційного запиту на публічну інформацію, Доброславська селищна рада повідомляє, що відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, Закон України «Про доступ до публічної інформації» надає право доступу до вже існуючої інформації (документів) і не вимагає створення у відповідь на запит нової інформації (зокрема, шляхом проведення аналітичної роботи). З підстав не створення Доброславською селищною радою інформації, що зазначена в пунктах 1-4, 6 інформаційного запиту, надати цю інформацію не виявляється можливим. Інформація, що зазначена у пунктах 5, 7 інформаційного запит передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, а тому, у відповідності до статті 21 зазначеного Закону та рішення Доброславської селищної ради від 21.09.2016 року № 166 «Про затвердження граничних норм витрат на копіювання та друк документів, що надаються за запитом на інформацію», пропонуємо відшкодувати фактичні витрати на копіювання в розмірі 56,55 (п`ятдесят шість гривень 55 копійок) грн. шляхом оплати їх на рахунок: НОМЕР_2 UER в Одеській області, .

Не погоджуючись із такими діями, позивачка звернулася до Одеського окружного адміністративного суду із даним позовом.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст.40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно із ст.5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про інформацію» інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Згідно ст.5 вказаного Закону України «Про інформацію», кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

За змістом ч.1, 2 ст.7 Закону України «Про інформацію» передбачено, що право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Закон України «Про доступ до публічної інформації» визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації (ч.1 ст.2 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Публічна інформація, згідно із ст.1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про доступ до публічної інформації» доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах: 1) прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень; 2) вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом; 3) рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.

Статтею 5 ЗУ «Про доступ до публічної інформації» передбачено забезпечення доступу до інформації шляхом:

1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом;

2) надання інформації за запитами на інформацію.

Статтею 12 ЗУ «Про доступ до публічної інформації» визначено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є:

1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень;

2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону;

3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.13 ЗУ «Про доступ до публічної інформації» розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків;

4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Відповідач не заперечує, що він є розпорядником запитуваної інформації.

Відповідно до положень ч.1, 2, 4, 5 ст.19 ЗУ «Про доступ до публічної інформації» запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Письмовий запит подається в довільній формі.

Запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Відповідно до частин 1, 2 та 4 ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно ч.1-5 ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

У відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис.

Відмова в задоволенні запиту на інформацію надається в письмовій формі.

При цьому обов`язковою умовою, у разі відмови в задоволенні запиту є наведення обґрунтованих підстав такої відмови. У разі неправомірної відмови - суд може визнати такі дії протиправними та зобов`язати її надати.

Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у рішенні від 25.06.2019 року по справі №9901/924/18.

З аналізу положень чинного законодавства про доступ до публічної інформації вбачається, що розпорядник публічної інформації може (і повинен) надати не лише ту публічну інформацію, яку він з огляду на свій правовий статус створив, а й ту, яка була отримана ним (розпорядником) у процесі здійснення його повноважень, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у його володінні.

З оскаржуваної відповіді від 17.11.2021 року вбачається, що в частині пунктів 1-4,6 запиту ОСОБА_1 . Доброславська селищна рада зазначила лише те, що надати цю інформацію не виявляється можливим, оскільки це потребує аналітичної роботи, не зазначивши при цьому мотивовану підставу відмови, як того вимагають приписи п.3 ч.4 ст.22 ЗУ «Про доступ до публічної інформації».

В частині відмови надати запитувану у пунктах 5,7 інформацію з підстав необхідності відшкодування фактичних витрат на копіювання документів у розмірі 56,55грн. суд дійшов наступного.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.21 ЗУ «Про доступ до публічної інформації» інформація на запит надається безкоштовно. У разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк. Розмір фактичних витрат визначається відповідним розпорядником на копіювання та друк в межах граничних норм, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо розпорядник інформації не встановив розміру плати за копіювання або друк, інформація надається безкоштовно.

Враховуючи, що ОСОБА_1 у своєму запиті від 25.10.2021 року просила відповідача надати відповідь на нього у сканованому вигляді на електронну адресу, а не у паперовому вигляді (на що необхідні б були витрати на копіювання), відмова відповідача надати інформацію з вищезазначених підставі є необґрунтованою.

Крім того, відповідачем у відмові від 17.11.2021 року не зазначено порядок оскарження відмови, чим порушено норми п.4 ч.4 ст.22 ЗУ «Про доступ до публічної інформації».

Відповідно до ч.ч.6,7 ст.22 ЗУ «Про доступ до публічної інформації» відстрочка в задоволенні запиту на інформацію допускається в разі, якщо запитувана інформація не може бути надана для ознайомлення в передбачені цим Законом строки у разі настання обставин непереборної сили. Рішення про відстрочку доводиться до відома запитувача у письмовій формі з роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. У рішенні про відстрочку в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату надсилання або вручення повідомлення про відстрочку; 3) причини, у зв`язку з якими запит на інформацію не може бути задоволений у встановлений цим Законом строк; 4) строк, у який буде задоволено запит; 5) підпис.

Дослідивши зміст листа відповідача від 29.10.2021 року, в якому зазначено, що Радою прийняте рішення про відстрочку надання відповіді, суд зазначає, що це рішення, оформлене листом також не відповідає вимогам ч.7 ст. 22 Закону, оскільки не містить, зокрема прізвища, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту ОСОБА_1 .

Згідно з ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, продовження розгляду запиту позивача на 20 днів та відмова Доброславської селищної ради, оформлена листом від 17.11.2021 року №47/ЗП/01-48 в наданні публічної інформації ОСОБА_1 на запит від 25.10.2021 року є протиправними.

За таких обставин, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача надати позивачу повну, точну та достовірну публічну інформацію на пункти 1,2,3,4,5,6,7 її запиту від 25.10.2021 року.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи, що підтверджується копією довідки № 789816, тому на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільняється від сплати судового збору.

21.12.2021 року представник позивача адвокат Бєлов О.О. подав суду щодо розподілу судових витрат, в якій просить суд:

під час ухвалення рішення у справі вирішити питання про розподіл судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу;

стягнути з Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3800,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із ч.ч.3-4 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.ч.5-7 ст.134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження обґрунтованості понесених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3800,00 грн. представник позивача надав до суду наступні документи: копію договору про надання правової допомоги № 020/03 від 02.03.2020 р.; копію ставок гонорару адвоката на 2021 р.; копію замовлення №1 від 25.03.2021 р. (додаток № 1 до договору № 020/03 від 02.03.2020 р.); копію рахунку № 06/01 від 05.12.2021 р. на суму 3800грн.; копію квитанції №41 до прибуткового касового ордеру від 19.12.2021 р.; копію акту виконаних робіт №1 від 19.12.2021 р. до договору № 020/03 від 02.03.2020 р.; детальний опис робіт (наданих послуг) - додаток до акту та договору; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 5189 від 26.09.2018 р., ордер адвоката.

Згідно рахунку за договором про надання правової допомоги та детального опису робіт про надані адвокатом послуги, їх обсяг та витрачений час: усні консультації з вивченням документів щодо захисту прав в отриманні публічної інформації від селищної ради, оскарження відмови у судовому порядку та порядок виконання рішення суду, кількість 2, сума 600грн.; підготовка та складення для ОСОБА_1 адміністративного позову про визнання протиправними дій Доброславської селищної ради (ОТГ) та зобов`язання вчинити певні дії, підписання та подання до Одеського окружного адміністративного суду, позов, кількість 1, сума 3200,00 грн. (а.с.31).

Відповідно до ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.7 ст.134 КАС України).

Відповідач заперечень щодо співмірності витрат на правничу допомогу не надав.

Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача було складено та подано позовну заяву, зібрано та вивчено докази, що стосуються предмету спору.

Згідно висновку Верховного Суду, висвітленого у Постанові від 15.05.2018 року у справі №821/1594/17, "розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги".

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року № 3477- IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Суд погоджується з наявністю фактичного понесення витрат, проте на підставі ч.9 ст.139 КАС України вважає за необхідне визначити для цілей розподілу пропорційно до предмету спору з урахуванням обсягу поданих доказів витрати на правничу допомогу на рівні 1600грн., які і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на підставі ч.1 ст.139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 134, 139, 241-246, 250, 255, 257, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області (; вул. Київська, 77, смт. Доброслав, Одеська область, 67500) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області у необґрунтованому продовженні строку на 20 календарних днів запиту ОСОБА_1 листом від 29.10.2021 року №47/ЗП/01-41.

Визнати протиправними дії Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області у відмові в наданні повної, точної та достовірної публічної інформації на пункти 1-4, 6 запиту ОСОБА_1 від 25.10.2021р. та не роз`ясненні ОСОБА_1 у листі від 17.11.2021 року №47/ЗП/01-48 порядку оскарження такої відмови.

Визнати протиправними дії Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області, щодо посилання у листі від 17.11.2021 року №47/ЗП/01-48 на необхідність відшкодування фактичних витрат на копіювання в розмірі 56,55 грн. щодо пунктів 5,7 запиту ОСОБА_1 .

Зобов`язати Доброславську селищну раду Одеського районну Одеської області () надати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) повну, точну та достовірну публічну інформацію на пункти 1,2,3,4,5,6,7 її запиту від 25.10.2021 року.

Стягнути з Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області (; вул. Київська, 77, смт. Доброслав, Одеська область, 67500) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) 1600(одна тисяча шістсот)грн. витрат на правничу допомогу.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст.293,295 КАС України шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя М.М. Аракелян