Справа № 200/3972/22
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2022-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2022 року Справа№200/3972/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасенка І.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом Національної академії внутрішніх справ (місцезнаходження: 03035, м. Київ, площа Солом`янська, 1, ) до ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, -

В С Т А Н О В И В:

Національна академія внутрішніх справ (далі також НАВС) звернулась до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 . Просить суд: стягнути з ОСОБА_1 на користь Національної академії внутрішніх справ вартість витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, у сумі 56368,08 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач, звільнившись із служби за власним бажанням відповідно до наказу ГУ НП у Донецькій області від 12.02.2018 року № 59 о/с (фактично відпрацювавши лише 9 місяців), порушив умови Договору, що є підставою для відшкодування витрат з його утриманням у навчальному закладі.

08 серпня 2022 року відкрито провадження по справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач не скористався своїм правом та не надав суду відзив на позовну заяву.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 175 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

У зв`язку з чим суд приходить висновку про необхідність вирішення спору за наявними матеріалами справи.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач - Національна академія внутрішніх справ є закладом вищої освіти із специфічними умовами навчання, державної форми власності, що провадить інноваційну освітню діяльність, пов`язану з наданням вищої освіти на різних ступенях вищої освіти за певними спеціальностями, є юридичною особою, бюджетною установою та перебуває у сфері управління Міністерства внутрішніх справ України.

Наказом ректора Національної академії внутрішніх справ від 01.09.2014 року № 153 о/с ОСОБА_1 з 01 вересня 2014 року зараховано курсантом другого курсу денної форми навчання Національної академії внутрішніх справ.

25 травня 2014 року між Національної академією внутрішніх справ, комплектуючим підрозділом ГУ НП України у Донецькій області та ОСОБА_1 укладено Договір № 131ДІЮ про підготовку фахівців у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України.

Відповідно до вказаного договору, ОСОБА_1 навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобов`язувався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а у разі відмови від подальшого проходження служби протягом перших трьох років після закінчення навчання відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі.

Наказом Національної академії внутрішніх справ від 06.11.2015 року № 192 о/с ОСОБА_1 було звільнено з ОВС з продовженням навчання в НАВС у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації).

Наказом НАВС від 11.11.2015 року № 202 о/с відповідача з 07 листопада 2015 року призначено на посаду курсанта 1-го курсу з присвоєнням спеціального звання рядовий поліції.

З 01 вересня 2014 року по 03 березня 2017 року відповідно до умов Договору, ОСОБА_1 , у період навчання перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням, медичним забезпеченням та житлом із надання комунальних послуг.

Відповідно до наказу НАВС від 03 березня 2017 року № 278, ОСОБА_1 було присуджено ступінь вищої освіти бакалавр за напрямом підготовки «Правознавство» та видано диплом бакалавра.

Після закінчення навчання, відповідно до умов Договору, відповідача направлено для подальшого проходження служби до комплектуючого підрозділу.

21 вересня 2020 року на адресу НАВС супровідним листом від ГУ НП в Донецькій області від 15.09.2019 року № 322/12/10-2020дск надійшла інформація, що ОСОБА_1 з 12 серпня 2018 року звільнено зі служби в Національній поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» за власним бажанням, відповідно до наказу ГУ ГП в Донецькій області № 59 о/с від 12.02.2018 року. Тобто, у порушення умов Договору, відповідач з власної ініціативи звільнився зі служби в Національній поліції до спливу встановленого Договором трирічного терміну перебування на службі після закінчення навчання.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Частиною 5 статті 23 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України» від 23.06.2005 року № 2713-IV (далі Закон № 2713) встановлено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом № 580, а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських.

Статтею 74 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580 передбачено, що підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається. Особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини 1 статті 77 цього Закону, відшкодовують витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно частини 5 статті 74 Закону № 580 у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Відповідно до Указу Президента України від 23.01.1996 року № 77/96 «Про заходи реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією навчального закладу договір, та в разі відмови відпрацювати в державному секторі народного господарства три роки відшкодовують витрати за весь період навчання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 року № 261 затверджено Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі Порядок).

Згідно з пунктом 1 Порядку визначає Порядок механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах, у разі, зокрема, звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів. Відповідно до пункту 2 Порядку, витрати відшкодовуються згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом та особою, яка навчалась. Суд дійшов висновку, що підстави та порядок відшкодування визначаються частиною 4 статті 74 Закону № 580 та Контрактом.

Пунктом 2.1 Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого спільним наказом Міноборони, Мінфіну, МВС України, Адміністрації державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, СБУ від 16.07.2007 року № 419/831/240/605/537/219/534 (далі Порядок), визначено, що відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах (далі ВНЗ), а саме витрат на: грошове забезпечення: продовольче забезпечення; речове забезпечення; медичне забезпечення; перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад; оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв. Відшкодовані на утримання курсантів кошти враховуються у кошторисних показниках спеціального фонду відповідних центральних органів виконавчої влади як власні надходження навчального закладу та витрати на утримання курсантів. Як державний замовник, Міністерство юстиції України розміщує державне замовлення на підготовку фахівців у підпорядкованих навчальних закладах, які є розпорядниками бюджетних коштів, шляхом затвердження їм кошторису на відповідний бюджетний рік. Кошторис основний плановий фінансовий документ бюджетної установи, яким на бюджетний рік встановлюються повноваження щодо отримання надходжень і розподіл бюджетних асигнувань на взяття бюджетних зобов`язань та здійснення платежів для виконання бюджетною установою своїх функцій та досягнення результатів, визначених відповідно до бюджетних призначень.

Відповідно до п. 2.3.6 Договору, відповідач зобов`язувався у разі відрахуванням з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, відшкодувати фактичні витрати пов`язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.

Отже, звільнившись зі служби за власним бажанням відповідно до наказу ГУ НП у Донецькій області від 12.02.2018 року № 59 о/с (фактично відпрацювавши 9 місяців), відповідачем було порушено умови Договору, що є підставою для відшкодування витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв у розмірі 56368,08 грн., з яких: грошове утримання відповідача за період навчання з 01.09.2014 року по 03.03.2017 року 9246,48 грн., витрати на харчування 18476,25 грн., вартість речового майна отриманого відповідачем під час навчання 5506,82 грн., вартість комунальних послуг та спожитих енергоносіїв за період навчання 23138,53 грн.

Враховуючи, що станом на час розгляду справи витрати, пов`язані з утриманням ОСОБА_1 у вищому навчальному закладі у сумі 56368,08 грн. відповідачем не відшкодовані, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Оскільки позивач не надав доказів понесених судових витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, то відсутні підстави для розподілу судового збору.

Керуючись ст. ст. 2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 139, 118, 159-165, 199, 205, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Національної академії внутрішніх справ (місцезнаходження: 03035, м. Київ, площа Солом`янська, 1, ) до ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_2 від 16.05.2012 року, виданий Старобешівським РВ ГУМВС України в Донецькій області, РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Національної академії внутрішніх справ (IBAN UA1000175 в ДКС України, , призначення платежу *;148008;1600034;1; НОМЕР_1 ;*) вартість витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, у сумі 56368 (п`ятдесят шість тисяч триста шістдесят вісім) грн. 08 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.М. Тарасенко