Справа № 460/14375/21
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий суддя у першій інстанції: Друзенко Н.В.

28 вересня 2022 рокуЛьвівСправа № 460/14375/21 пров. № А/857/10229/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.

за участю секретаря судового засідання: Кардаш В.В.

представників апелянта: Бірюкової А.С., Куца І.В.

представника позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11 січня 2022 року у справі № 460/14375/21 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України про визнання протиправними та скасування пунктів наказу, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:
21.10.2021р. ОСОБА_2 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України, у якому просив суд:

- визнати протиправними та скасувати п.п. 4, 6, 8, 11 Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України №442 від 01.09.2021р. «Про результати службового розслідування».

-зобов`язати виплатити кошти, які стягнуті на підставі п.8 даного наказу;

- зобов`язати нарахувати та виплатити премію за вересень 2021 р.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 11.01.2022р. позов задоволено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду першої інстанції, апелянт Військова частина НОМЕР_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Просить суд, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11.01.2022 р. скасувати та прийняти нову постанову якою в позові відмовити.

Представники апелянта: Бірюкова А.С., ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали з підстав в ній зазначених.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні просила суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є діючим військовослужбовцем та проходить військову службу на посаді заступника командира 2-ї навчальної роти з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №54 від 09.03.2021р. на ОСОБА_2 покладено тимчасове виконання обов`язків командира 2- ї навчальної роти - старшого викладача навчального батальйону у період з 09 - 23 березня 2021 року. (т.1 а.с.74)

18.03.2021р. ОСОБА_2 отримав 9 одиниць військового майна, а саме намети УСТ-56т. А. категорії (сорту) II, що підтверджується накладною № 49 на видавання (здавання) військового майна у військовій частині НОМЕР_1 . ( т.1 а.с.75).

30.03.2021р. позивач також отримав 3 одиниці військового майна, а саме, 2 намети УСТ-56 т.А. категорії (сорту) - І та 1 намет УСТ-56т.С категорії (сорту) - І., шо підтверджується накладною №60 на видавання (здавання) військового майна у військовій частині НОМЕР_1 . ( т.1 а.с. 76)

Намети призначались для встановлення на території наметового містечка № НОМЕР_2 «Стріла» військової частини НОМЕР_1 .

Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що ОСОБА_2 не спростував доводи апелянта про те, що отримав новий намет УСТ-56т.А. який до цього не був у використані.

Крім того, твердження позивача про те, що після отримання наметів УСТ-56 т.А в загальній кількості 11 штук, один з них був непридатний, пошкоджений, який був у використанні колегія суддів не приймає до уваги, оскільки це є припущенням та не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Із змісту акту перевірки кількісного та якісного стану наметів на наметовому містечку «Стріла» від 29.07.2021р. видно, що комісія з проведення службового розслідування по факту виявлення недоліків відсутності нового намету УСТ-56 та неналежного використання і зберігання наметів у військовій частині НОМЕР_1 встановила, що в 2-ій навчальній роті навчального батальйону відповідно до накладних, видано 11 нових наметів УСТ-56 з тканини А. Однак, станом на 29.07.2021р. на наметовому містечку під харчування встановлено: 10 нових наметів УСТ 56т.А.

Тобто, не всі намети, які видавались 2 навчальній роті навчального батальйону під харчування особового складу встановлені на наметовому містечку, а саме відсутній 1 новий намет УСТ-56т.А.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 384 від 02.08.2021р. «Про призначення службового розслідування» призначено в період з 03.08.2021р.-13.08.2021р. комісію з проведення службового розслідування по факту виявлення недоліків відсутності нового намету УСТ-56 та неналежного використання і зберігання наметів у військововій частині НОМЕР_1 . ( т.1 а.с.31)

Під час службового розслідування ОСОБА_2 надавав пояснення про те, що особовий склад бригади, могли підмінити старий намет. Тобто, позивач не заперечує втрату одного з наметів, які отримав для встановлення на території наметового містечка № НОМЕР_2 «Стріла» військової частини НОМЕР_1 .

При цьому, відповідно до абз.28 ст.112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України ОСОБА_2 зобов`язаний організовувати своєчасне одержання, правильну експлуатацію, збереження, технічне обслуговування і ремонт озброєння, техніки, казарменого інвентарю, речового, технічного та іншого майна роти (корабля), перевіряти не менше ніж один раз на місяць їх наявність, стан та облік (командирові корабля - не менше ніж один раз на місяць робити огляд корабля, його озброєння, боєприпасів, технічних засобів і здійснювати щоденний обхід корабля). Результати огляду озброєння, боєприпасів та техніки записувати до книги огляду (перевірки) озброєння, техніки та боєприпасів, тощо.

Із змісту п.4, п.6, п.8,,п.11 Наказу Командира військової частини НОМЕР_1 «Про результати службового розслідування» №442 від 01.09.2021р. видно, що службовим розслідуванням встановлено факт відсутності намету УСТ-56т.А, який відповідно до накладних № 49 від 18.03.2021р., № 60 від 30.03.2014р. переданий другій навчальній роті навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 для встановлення на території наметового містечка № НОМЕР_2 «Стріла» військової частини НОМЕР_1 .

Своїми діями тимчасово виконуючий обв`язки командира 2 навчальної роти навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_2 порушив вимоги ст.ст.11,16,111 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України шляхом нанесення збитків державі.

Вчинення правопорушення підтверджується фактами та обставинами, що були встановлені в ході проведення службового розслідування та зазначені в абз.1.5,8.15,18-19 розділу 3 Акту службового розслідування. (т.1 а.с. 18-29)

Зокрема, вина старшого лейтенанта ОСОБА_2 виявляється у формі недбальства.

Причинами та умовами, що сприяли вчиненню порушення є порушення порядку зберігання та прийому-передачі майна бойової підготовки старшим лейтенантом ОСОБА_2 , який не вжив заходів щодо належного збереження військового майна на наметовому містечку № НОМЕР_2 «Стріла» військової частини НОМЕР_1 , а саме нового намету УСТ-56т.А, після отримання наказу про переміщення майна на склад.

За порушення вимог ст.ст.11, 16, 111, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, враховуючи вимоги ст. 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України - до заступника командира 2-ї навчальної роти з морально-психологічного забезпечення навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_2 застосовано стягнення, передбачене Дисциплінарним Статутом Збройних Сил України у вигляді - «догана»;

За завдання прямої дійсної шкоди під час виконання обов`язків, військової служби, відповідно до вимог ст.6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», заступника командира 2-ї навчальної роти з морально-психологічного забезпечення навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_2 притягнуто до матеріальної відповідальності в розмірі 28827,99 грн;

Начальнику фінансово-економічної служби - головному бухгалтеру військової частини НОМЕР_1 наказано заподіяну шкоду в розмірі 28827,99 грн. внаслідок виникнення нестачі стягувати в розмірі 20% з місячного грошового забезпечення з винної особи - заступника командира 2-ї навчальної роти з морально-психологічного забезпечення навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_2 ;

На підставі п.5 розділу 16 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018р., старшого лейтенанта ОСОБА_2 позбавлено премії за вересень 2021 року в повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що твердження позивача, про отримання пошкодженого намету, його підміну, є хибним, оскільки такі суперечать свідченням, які надані останнім в ході проведення службового розслідування.

Зокрема, ОСОБА_2 у поясненнях відібраних під час проведення службового розслідування зазначає, що після отримання наметів УСТ-56 типу «А», спільно з особовим складом 30 бригади займався їх встановленням, проте особисто не контролював встановлення всіх наметів.

Крім того, допитані в суду першої інстанції свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , спростували доводи позивача щодо підміни намету під час їх встановлення.

При цьому, як видно з матеріалів справи, ОСОБА_2 здійснив доповідь командиру військової частини НОМЕР_1 про виконання завдання та встановлення усіх наметів.

ст.14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Проте, всупереч ст.14 вказаного Статуту позивач не звертався з рапортом до командира військової частини НОМЕР_1 , не доповідав про те, що отримав намет який не відповідає обліковим документам чи вимогам до стану ( якості), пошкоджений чи підмінений. Зокрема, відсутній акт технічного (якісного) складу намету.

Разом з тим, в ході проведення звірок з речовою службою військової частини, які проводяться щомісяця, з метою контролю за наявністю, технічним станом виданого майна, позивач своїм підписом погоджував фактичну наявність, технічний та якісний стан всіх ввірених йому наметів та іншого військового майна, що підтверджується книгою формою № 26. (т.1 а.с.78-79)

Колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції, щодо відсутності у військовій частині НОМЕР_1 номерного чи інвентарного обліку наметів, оскільки, зміна категорії не впливає на його експлуатаційні характеристики, та як наслідок - вартість.

Отже, позивач всупереч ст. 77 КАС України не надав суду жодних доказів про те що він отримав пошкоджений намет, та його підміну, що свідчить про припущення останнього.

ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах закріплені у Статуті внутрішньої служби Збройних Сил України, що затверджений Законом України №548-XIV від 24.03.1999р.. Статутом керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України. Дія Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.

ст.11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначені такі загальні обов`язки військовослужбовців: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

В ст.16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Із змісту ст. ст. 111, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, командир роти в мирний і воєнний час відповідає за бойову готовність роти, за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу роти, за підтримання внутрішнього порядку і додержання заходів пожежної безпеки в роті, за стан і збереження озброєння, боєприпасів, техніки та іншого майна роти, за успішне виконання ротою бойових завдань, за ведення ротного господарства. Командир роти підпорядковується командирові батальйону і є прямим начальником усього особового складу роти. Командир роти зобов`язаний: підтримувати особовий склад роти, озброєння, бойову та іншу техніку в постійній бойовій готовності; організовувати в роті бойову підготовку, складати розклад занять на тиждень, проводити заняття з військовослужбовцями офіцерського, сержантського (старшинського) складу, а також з підрозділами роти; знати тактику дій роти в різних видах бою, управляти вогнем і підрозділами роти під час навчань і в бою; досконало знати і вміло володіти всіма видами зброї і техніки роти, правильно їх зберігати, використовувати та особисто перевіряти їх наявність, утримання та бойову готовність, проводити планові та позапланові (раптові) перевірки наявності та стану озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пально-мастильних матеріалів та майна роти; перевіряти знання і практичні навички військовослужбовців роти; постійно вдосконалювати свої знання за спеціальністю і методичні навички, подавати підлеглим приклад зразкового виконання військового обов`язку; організовувати проведення ранкової фізичної зарядки; з пошаною ставитися до підлеглих, дбати про виховання військовослужбовців рядового, сержантського (старшинського) складу та згуртування військового колективу; знати військове звання, прізвище, строк служби, посаду чи спеціальність, родинний стан, ділові та морально-психологічні якості кожного військовослужбовця роти, постійно проводити з ними індивідуально-виховну роботу; виховувати особовий склад роти в дусі поваги до військової служби, набутого фаху, бережливого ставлення до озброєння, бойової техніки та майна роти; піклуватися про підлеглих, знати їх потреби, порушувати перед старшими начальниками питання про задоволення їх прохань; суворо стежити за виконанням особовим складом заходів безпеки під час проведення занять і робіт, за поводженням зі зброєю, боєприпасами і технікою, їх обслуговуванням та бойовим застосуванням, за своєчасним здаванням на склад невитрачених боєприпасів та вибухових речовин; доповідати командирові батальйону про потреби підлеглих, а також про застосовані заохочення і накладені стягнення на особовий склад роти; організовувати розміщення особового складу в місцях постійної дислокації та в польових умовах, підтримувати внутрішній порядок і дисципліну в роті; підтримувати в належному стані та вдосконалювати навчальну матеріально-технічну базу роти; стежити за утриманням і правильною експлуатацією всіх приміщень, відведених для роти, за чистотою ділянки території, закріпленої за ротою, а також за проведенням заходів пожежної безпеки у роті; готувати особовий склад добового наряду від роти та контролювати несення ним служби; проводити огляд та інструктувати військовослужбовців роти перед їх відпусткою, відрядженням і контролювати їх повернення; періодично бути присутнім на ранковому підйомі та вечірній повірці в роті; вести встановлений облік занять з бойової підготовки та облік особового складу роти, знати чисельність (наявність і відсутність) особового складу за списком, а також наявність і стан озброєння, боєприпасів, техніки, пального та інших матеріальних засобів; щотижня підбивати підсумки бойової підготовки, військової дисципліни та внутрішнього порядку; здійснювати добір кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом на посадах рядового, сержантського (старшинського) складу та вступу до вищих військових навчальних закладів; рекомендувати військовослужбовців рядового, сержантського (старшинського) складу до присвоєння чергових військових звань та на заміщення вакантних посад; своєчасно забезпечувати належне постачання особового складу роти, дбати про побут своїх підлеглих, їх здоров`я, стежити за додержанням правил особистої гігієни кожним військовослужбовцем; одержувати в установлені строки у фінансовій службі частини грошове забезпечення готівкою і своєчасно виплачувати його військовослужбовцям строкової військової служби свого підрозділу; стежити за зовнішнім виглядом підлеглих, виконанням ними правил носіння військової форми одягу, правильним припасуванням спорядження, обмундирування, взуття; організовувати своєчасне одержання, правильну експлуатацію, збереження, технічне обслуговування і ремонт озброєння, техніки, казарменого інвентарю, речового, технічного та іншого майна роти, перевіряти не менше ніж один раз на місяць їх наявність, стан та облік; перевіряти підготовку та стан озброєння і техніки роти перед кожним виходом на навчання чи заняття, а також їх наявність після повернення із занять та навчань, вживати заходів до запобігання катастрофам, аваріям і поломкам, втратам зброї та боєприпасів; один раз на місяць звіряти дані ротного обліку особового складу, а також матеріальних засобів з обліковими даними військової частини; керувати господарством роти.

В ст.1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, видно що затверджений Законом України №551-XIV від 24.03.1999, визначає військову дисципліну як бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

В свою чергу, невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку розглядається як підстава для накладення дисциплінарного стягнення (ст. 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України).

ст .ст. 83 - 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення. Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу. Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення. Якщо вину військово-службовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Колегія суддів, також вважає за необхідне зазначити, що службове розслідування проведено відповідно до Порядку проведення службових розслідувань у Збройних Силах України, що затверджений наказом Міністерства Оборони України від 21.11.2017р. № 608 та з урахуванням вимог Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», що не спростував позивач.

Службовим розслідуванням встановлено всі складові, які перелічені ст.3 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», а саме:

- наявність шкоди втрачений намет УСТ-56 типу «А»;

- протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням обов`язків військової служби або службових обов`язків - безконтрольність з боку матеріально-відповідальної особи, якій ввірено військове майно позивачу;

- причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою - позивач отримав майно, за період його експлуатації, прийому та передачі та повинен був слідкувати за його правильним та бережним використанням, встановленням, проте цього не зробив, що призвело до втрати намету УСТ-56 типу «А»;

- вина особи в завданні шкоди - недбалість (позивач міг, та повинен був контролювати ввірене йому військове майно, проте через власну бездіяльність, не передбачивши можливості настання суспільно небезпечних наслідків допустив втрату військового майна).

Крім того, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що вказаний вчинок зі сторони ОСОБА_2 негативно впливає на військову дисципліну у військовому колективі, не сприяє зміцненню стану законності у військовій частині НОМЕР_1 , створює серед особового складу частини відчуття безкарності за невиконання або неналежне виконання обов`язків військової служби, у тому числі при експлуатації ввіреного військового майна.

Отже, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що старший лейтенант ОСОБА_2 порушив вимоги ст.ст.11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, абз.2 ст.11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, абз. 30 ст.112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України шляхом нанесення збитків державі.

Щодо розміру матеріальної шкоди, колегія суддів зазначає наступне.

ч.1 ст.7 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», встановлено, що розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.

Ціна намету УСТ-56 типу «А» в 2021 році, складає 57 655 грн. 98 коп. за один комплект, що підтверджується інформацією з накладної №178/Р від 29.03.2021р.. Ціна намету УСТ-56 типу «А», з партії, яка видано позивачу, складає 58 267 гривень 80 коп., що підтверджується накладною №120/Р від 19.03.2020р.

При цьому, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що службовим розслідуванням встановлено, що на момент нанесення матеріальних збитків ціна намету УСТ-56 типу «А» складала 57 655 грн. 98 коп. Половину цієї суми, а саме 28 827 грн. 99 коп. нараховано позивачу, за його втрату.

Щодо наданих ОСОБА_2 роздруківок із інтернет ресурсів щодо вартості намету УСТ- 56 з діапазоном цін від 27 500 до 39 000 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Цінові пропозиції стосуються саме наметів УСТ-56, однак це намет старого зразка, з іншого типу тканини.

Позивач допустив втрату намету УСТ-56 типу «А», ціна на який істотно відрізняється від наведених у позовній заяві цінових пропозицій.

З довідки вартості майна речової служби військової частини НОМЕР_1 від 05.11.2021 р. №1046, видно, що вартість намету на момент його втрати складає саме 57 655 грн. 98 коп.

З аналізу цінових пропозицій, на момент проведення службового розслідування відповідач врахував реальну ринкову вартість втраченого майна - намету УСТ-56 типу «А» та згідно цінової пропозиції, що надана ТзОВ «СІВЕРТЕКС» від 12.07.2021р., вартість одного намету УСТ-56 складає 59 987 грн. 96 коп.

Щодо позбавлення позивача премії за вересень 2021р. колегія суддів зазначає наступне.

В п.5 розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який затверджений Наказом Міністерства оборони України 07.06.2018р. №260 - військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються у разі порушення вимог законів та інших нормативно-правових актів, які призвели до матеріальних збитків, - за місяць, у якому видано наказ про притягнення до матеріальної відповідальності.

Наказ про притягнення до матеріальної відповідальності прийнятий за результатам проведення службового розслідування 01.09.2021р., тому за вересень 2021 року ОСОБА_2 правомірно відповідач позбавив премії в повному обсязі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про наявність підстав для задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України при прийняті оспорюваного наказу діяв в межах повноважень та у спосіб визначений законами та Конституцією України.

В ст.242 КАС України встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст.317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи тому, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове рішення яким в позові відмовити.

Керуючись ст.ст.243, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України задовольнити.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11 січня 2022 року у справі № 460/14375/21 скасувати та прийняти нову постанову.

В позові ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України 2 про визнання протиправними та скасування пунктів наказу, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді Р. Б. Хобор
Р. М. Шавель
У зв`язку із терористичним актом держави - агресора 10.10.2022р. та відсутністю електроенергії у Восьмому апеляційному адміністративному суді та у зв`язку з перебуванням судді-члена колегії Хобор Р.Б. у відпустці 11.10.2022р, повний текст судового рішення складено та підписано 12.10.2022 р.