Справа № 380/11036/22
Суддя: Чаплик Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2022-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Чаплик І.Д. розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, Львівська область, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ), в якому просить:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, щодо відмови зарахувати у страховий стаж 52 місяці або 4 роки та 4 місяці, а саме: за 2002 рік - квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень; за 2003 рік всі 12 (дванадцять місяців); за 2004 рік всі 12 (дванадцять місяців); за 2005 рік всі 12 (дванадцять місяців); за 2006 рік - січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень; та у проведенні перерахунку пенсії з 22.12.2020 з врахуванням загального страхового стажу в розмірі 31 (тридцять одного) року, 4 (чотирьох) місяців і 25 днів;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, зарахувати у страховий стаж 52 місяці, або 4 роки та 4 місяці, а саме: за 2002 рік - квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень; за 2003 рік - всі 12 (дванадцять) місяців; за 2004 рік всі 12 (дванадцять місяців); за 2005 рік всі 12 (дванадцять місяців); за 2006 рік - січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень; та провести перерахунок пенсії з 22.12.2020 з врахуванням загального страхового стажу в розмірі 31 (тридцять одного) року, 4 (чотирьох) місяців і 25 днів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 22.12.2020 позивачу призначена пенсія за віком. Вважає, що під час призначення пенсії відповідачем позивачу невірно нараховано страховий стаж, оскільки на думку позивача такий є занижений. Вказує, що його страховий стаж складає 31 рік 4 місяці 25 днів, а не як обрахував відповідач 27 років 25 днів. Вважає, що відповідач не включив у страховий стаж позивача 52 місяці (4 роки та 4 місяці) в період з квітня 2002 року по липень 2006 року за період здійснення ним підприємницької діяльності. Зазначає, шо звертався до відповідача із заявою про зарахування страхового стажу, проте відповідач відмовив у такій заяві. Вважає дану відмову безпідставною та незаконною з тих підстав, що здійснюючи підприємницьку діяльність, позивач сплачував у Пенсійний фонд внески у складі фіксованого податку. Відсутність інформації в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про сплату застрахованих внесків єдиного податку, фіксованого розміру прибуткового податку з громадян не може ставитись у залежність від наявності чи відсутності права особи на призначення, нарахування, отримання належної їй пенсії. Враховуючи той факт, що позивач здійснював підприємницьку діяльність в період з 2002 по 2006 роки та сплачував фіксований податок, вважає, що зазначений період підлягає зарахуванню до страхового стажу. Відтак звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою від 17.08.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, подати відзив на позовну заяву та всі письмові докази, що підтверджують заперечення проти позову.

06.09.2022 представник відповідача подав відзив на позовну заяву. Проти позову заперечив, просив у задоволенні позовної заяви відмовити. Відзив обґрунтований тим, що позивач перебуває на обліку у відповідача з 22.12.2020 і одержує пенсію за віком. Вказує, що страховий стаж становить 27 років 9 днів. Зазначає, що згідно даних персоніфікованого обліку позивачем не було сплачено страхові внески за період з 2002 року по 2006 рік, відповідно зарахувати до його страхового стажу вказані періоди не вбачається за можливе. Звертає увагу на те, що згідно із індивідуальними відомостями про застраховану особу позивача зараховано період за серпень 2003 року та серпень грудень 2006 року, що підтверджується даними персоніфікованого обліку, які позивачем долучено до матеріалів справи.

12.09.2022 позивач подав відповідь на відзив. Просить позов задовольнити у повному обсязі. Підтримав позицію, викладену у відзиві. Додатково зазначив, що у відповідача була можливість провести перевірку і переконатись в належності, допустимості, достовірності та достатності наданих документів.

Сторони належним чином повідомлялися про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , перебуває на обліку у відповідача, як одержувач пенсії за віком з 22 грудня 2020 року, що сторонами не оспорюється.

07.02.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою про включення в страховий стаж 4 роки та 4 місяці. Заява обґрунтована тим, що позивачем було сплачено єдиний податок за спрощеною системою оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва за період з квітня 2002 року по липень 2006 року.

23.03.2022 відповідачем листом надано відповідь на вказану заяву, якою відмовлено у задоволенні заяви позивача. Відповідь обґрунтована тим, що відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою. Оскільки на даний час позивач втратив статус фізичної особи-підприємця, то права на проведення перевірки немає.

Позивач вважаючи відмову відповідача про зарахування йому до страхового стажу спірного періоду протиправною звернувся до суду з даним позовом.

При вирішенні спору по суті суд керується таким.

Згідно з ч. 2 статті 19 Конституції Україні органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Водночас у пункті 5 рішення №8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що складовою конституційного права на соціальний захист є право на пенсійне забезпечення.

За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до статті 8 Закону №1058-IV, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи.

Відповідно до статті 11 Закону №1058-IV, загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають, в тому числі: громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру; фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з вимогами ст. 45 Закону № 1058-IV, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Статтею 1 Закону № 1058-IV визначено, що персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку.

За змістом ст. 20 Закону № 1058-ІV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно з ч.1 ст. 21 Закону № 1058-IV персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування. Для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять від: державних реєстраторів юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; роботодавців; застрахованих осіб; фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчих органів сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад та уповноважених суб`єктів для обліку даних Єдиного державного демографічного реєстру; органів доходів і зборів, територіальних органів Пенсійного фонду за результатами перевірок платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або в порядку міжвідомчого обміну інформацією; державної служби зайнятості; інших підприємств, установ, організацій та військових частин; компаній з управління активами; зберігачів; інших джерел, передбачених законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону № 1058-IV на кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки. Унікальний номер електронної облікової картки формується автоматично шляхом додавання одиниці до останнього наявного унікального номера електронної облікової картки. Порядок та строки впровадження унікальних номерів електронних облікових карток застрахованих осіб, порядок ведення персональних електронних облікових карток визначаються Пенсійним фондом.

Абзацом 5 ч. 3 ст. 21 Закону № 1058-IV визначено, що відомості про фізичних осіб - підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, подаються безпосередньо зазначеними особами.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону № 1058-IV відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду для підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, обчислення страхових внесків, визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом, визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом, надання застрахованій особі на її вимогу або у випадках, передбачених цим Законом та Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», надання страховим організаціям, що здійснюють страхування довічних пенсій, надання аудитору, який відповідно до цього Закону здійснює аудит Накопичувального фонду, обміну інформацією з централізованим банком даних з проблем інвалідності.

Постановою Кабінету Міністрів України №794 від 04.06.1998 затверджено Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - Положення №794), згідно пункту 1 якого, персоніфікований облік полягає в збиранні, обробленні, систематизації та зберіганні передбачених законодавством про пенсійне забезпечення відомостей про фізичних осіб, що пов`язані з визначенням права на виплати з Пенсійного фонду та їх розмір за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до пункту 5 Положення №794, персоніфікований облік здійснює Пенсійний фонд та його органи на місцях (далі уповноважений орган).

Пунктами 6-7 цього Положення передбачено, що уповноважений орган з додержанням вимог статті 23 Закону України «Про інформацію» має право своєчасно одержувати в установленому порядку від фізичних осіб та роботодавців відомості, передбачені пунктом 1 цієї Постанови. Уповноважений орган створює і забезпечує функціонування єдиного державного автоматизованого банку відомостей про фізичних осіб та з цією метою організовує збирання, оброблення, систематизацію і зберігання відомостей про фізичних осіб.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що на підставі відомостей, поданих роботодавцями і громадянами, які самостійно сплачують страхові внески, в централізованому банку даних Пенсійного фонду України на кожну застраховану особу відкривається електронна персональна облікова картка з постійним страховим номером, який відповідає персональному номеру фізичної особи з Державного реєстру фізичних осіб (ідентифікаційному номеру фізичної особи).

Персональна облікова картка застрахованої особи документ, що централізовано зберігається у вигляді електронної таблиці Державного автоматизованого банку відомостей про застрахованих осіб у Пенсійному фонді України. Відкривається картка після реєстрації застрахованої особи в місцевому відділі Пенсійного фонду. У цій картці накопичуються та зберігаються всі відомості про доходи, перераховані внески застрахованої особи до Пенсійного фонду, а також інші відомості (про стаж, умови праці), які необхідні для правильного призначення пенсії. Зазначені відомості доповнюються щорічно відомостями від усіх роботодавців з урахуванням випадків трудової міграції та роботи за сумісництвом.

Страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Порядок обчислення страхового стажу визначено ст. 24 Закону №1058.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Розділом XV «Прикінцеві положення Закону № 1058-IV (п.3.1.) визначено, що до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: 1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Відповідно до абзацу 3 підпункту 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок №22-1), період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.

Відповідно до п. 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок №637) періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998р. по 31 грудня 2003р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004р. по 31 грудня 2017 р. за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку №22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності); повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів.

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

З аналізу наведених положень можна дійти висновку, що до страхового стажу включаються період здійснення особою підприємницької діяльності, за певних умов, а саме:

- з 01.01.1998 по 31.12.2003 періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, зараховуються до трудового стажу фізичних осіб-підприємців при підтвердженні цього статусу довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності та застосування спрощеної системи оподаткування чи сплати фіксованого податку, або спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, або довідкою, виданою податковою інспекцією про перебування особи на обліку як суб`єкта підприємницької діяльності із зазначенням системи оподаткування та інформації про сплату податку; тобто особа має підтвердити статус підприємця і обрану систему обліку і звітності (через сплату єдиного податку, фіксованого податку), або сплату страхових внесків,

- з 01.01.2004 по 31.12.2017 періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування зараховуються до страхового стажу за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Згідно з п. 2 Указу Президента від 03 липня 1998 року №727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва» (який був чинний на момент здійснення позивачем підприємницької діяльності) суб`єкти малого підприємництва - фізичні особи мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів за єдиним податком шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку.

Ставка єдиного податку для суб`єктів малого підприємництва фізичних осіб встановлюється місцевими радами за місцем їх державної реєстрації залежно від виду діяльності і не може становити менше 20 гривень та більше 200 гривень на місяць.

У разі коли фізична особа - суб`єкт малого підприємництва здійснює кілька видів підприємницької діяльності, для яких установлено різні ставки єдиного податку, нею придбавається одне свідоцтво і сплачується єдиний податок, що не перевищує встановленої максимальної ставки.

У разі коли платник єдиного податку здійснює підприємницьку діяльність з використанням найманої праці або за участю у підприємницькій діяльності членів його сім`ї, ставка єдиного податку збільшується на 50 відсотків за кожну особу.

Суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа, яка сплачує єдиний податок, звільняється від обов`язку нарахування, відрахування та перерахування до державних цільових фондів зборів, пов`язаних з виплатою заробітної плати працівникам, які перебувають з ним у трудових відносинах, включаючи членів його сім`ї.

Суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України.

Відділення Державного казначейства України наступного дня після надходження коштів перераховують суми єдиного податку у таких розмірах: до місцевого бюджету - 43 відсотки; до Пенсійного фонду України - 42 відсотки; на обов`язкове соціальне страхування - 15 відсотків (у тому числі до Державного фонду сприяння зайнятості населення - 4 відсотки) для відшкодування витрат, які здійснюються відповідно до законодавства у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, а також витрат, зумовлених народженням та похованням.

Доходи, отримані від здійснення підприємницької діяльності, що обкладаються єдиним податком, не включаються до складу сукупного оподатковуваного доходу за підсумками звітного року такого платника та осіб, що перебувають з ним у трудових відносинах, а сплачена сума єдиного податку є остаточною і не включається до перерахунку загальних податкових зобов`язань як самого платника податку, так і осіб, які перебувають з ним у трудових відносинах, включаючи членів його сім`ї, які беруть участь у підприємницькій діяльності.

Постановою правління Пенсійного фонду України № 16-6 від 19.10.2001 «Про затвердження Інструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, інших платежів, а також обліку їх надходження до Пенсійного фонду України» передбачено, що до Пенсійного фонду України органами місцевого бюджету перераховуються 10 відсотків від суми фіксованого податку, 17 відсотків від суми коштів, одержаних від продажу спеціальних торгових патентів, та відділеннями Державного казначейства України 42 відсотки від сум єдиного податку, 68 відсотків від сум фіксованого сільськогосподарського податку.

Відповідно до п. 16.1 розділу 16, п. 18.3 та п. 18.4 розділу 18 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхових внесків підприємствами, установами, організаціями, громадянами до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів, затвердженої постановою правління ПФУ від 06.09.1996 № 1-1 ( яка діяла в спірний період та втратила чинність 07.02.2011 на підставі постанови правління Пенсійного фонду № 1-1 від 13.01.2011) суб`єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об`єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об`єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи-суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників, зобов`язані вести облік зборів до Пенсійного фонду та витрачання його коштів, своєчасно і в повному обсязі нараховувати, утримувати та сплачувати до Пенсійного фонду страхові збори, а також подавати йому відповідні звіти та зберігати облікові дані про нарахування, утримання та сплату страхових зборів до Пенсійного фонду протягом трьох років.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 здійснював підприємницьку діяльність на підставі Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_2 , зареєстрованого 13.08.1992.

29.07.2014 проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Позивачем на підтвердження сплати єдиного податку надані наступні документи:

Свідоцтво Державної податкової адміністрації України про сплату єдиного податку серії №642757;

Звіт суб`єкта малого підприємництва фізичної особи-платника єдиного податку;

Платіжні доручення про сплату єдиного податку № 4 від 17.07.2002 за серпень і вересень 2002 року в розмірі 260 грн.; № 5 від 19.09.2002 за жовтень в розмірі 130 грн.; № 6 від 17.10.2002 за листопад і грудень в розмірі 260 грн. та виписки про дебетово - кредитові обороти банку, які відображають банківську операцію за вказані періоди;

Квитанція Ощадбанку від 10.12.2002 про сплату єдиного податку за січень 2003 року в розмірі 130 грн.;

Платіжні доручення про сплату єдиного податку № 1 від 17.01.2003 за лютий 2003 року в розмірі 130 грн.; № 3 від 13.02.2003 за березень 2003 року в розмірі 130 грн; № 5 від 06.03.2003 за квітень 2003 року в розмірі 130 грн., № 8 від 15.04.2003 за травень 2003 року в розмірі 130 грн., № 9 від 16.05.2003 за червень 2003 року в розмірі 130 грн., № 13 від 19.06.2003 за липень 2003 року в розмірі 130 грн., № 15 від 15.07.2003 за серпень 2003 року в розмірі 130 грн., № 16 від 19.08.2003 за вересень 2003 року в розмірі 130 грн., № 17 від 18.09.2003 за жовтень 2003 року в розмірі 130 грн., № 18 від 17.10.2003 за листопад 2003 року в розмірі 130 грн., № 12 від 13.11.2003 за грудень 2003 року в розмірі 130 грн., № 22 від 15.12.2003 за січень 2004 року в розмірі 130 грн., № 1 від 16.01.2004 за лютий 2004 року в розмірі 130 грн., № 5 від 16.02.2004 за березень 2004 року в розмірі 130 грн., № 7 від 19.03.2004 за квітень 2004 року в розмірі 130 грн., № 9 від 08.04.2004 за травень 2004 року в розмірі 130 грн., № 13 від 19.05.2004 за червень 2004 року в розмірі 130 грн., № 16 від 14.06.2004 за липень 2004 року в розмірі 130 грн., № 20 від 16.07.2004 за серпень 2004 року в розмірі 130 грн., № 22 від 13.08.2004 за вересень 2004 року в розмірі 130 грн., № 23 від 17.09.2004 за жовтень 2004 року в розмірі 130 грн., № 25 від 19.10.2004 за листопад 2004 року в розмірі 130 грн., № 28 від 09.11.2004 за грудень 2004 року в розмірі 130 грн., № 30 від 14.12.2004 за січень 2005 року в розмірі 130 грн., та Виписки про дебетово - кредитові обороти банку, які .відображають банківські операції за вказані періоди;

Квитанція Ощадбанку від 16.12.2004 про сплату єдиного податку за січень 2005 року (помилка, сплата податку за лютий 2005 року) в розмірі 130 грн.;

Платіжне доручення № 5 від 18.02.2005 року про сплату єдиного податку за березень 200-5 рок.у в розмірі 134 грн., та Виписка про дебетово кредитові обороти банку, яка відображає цю банківську операцію;

Заява до ДПІ по Галицькому району міста Львова про зарахування помилково сплаченої 16.12.2004 суми на неналежний рахунок в розмірі 130 грн. в якості єдиного податку за лютий 2005 року;

Платіжні доручення № 7 від 14.03.2005 про сплату єдиного податку за квітень і травень 2005 року в розмірі 260 грн., № 12 від 17.05.2005 про сплату єдиного податку за липень і серпень 2005 року в розмірі 260 грн., та Виписки про дебетово - кредитові обороти банку за вказані періоди;

Квитанція Ощадбанку від 16.06.2004 про сплату єдиного податку за червень 2005 року в розмірі 132 грн.;

Платіжні доручення про сплату єдиного податку № 20 від 01.07.2005 за липень і серпень 2005 року в розмірі 260 грн., № 22 від 29.07.2005 року за вересень 2005 року в розмірі 130 грн., № 27 від 29.08.2005 року за жовтень 2005 року в розмірі 130 грн., № 31 від 20.10.2005 за листопад 2005 року в розмірі 130 грн., № 36 від 27.10.2005 за грудень 2005 року в розмірі 130 грн., № 40 від 06.12.2005 за січень 2006 року в розмірі 130 грн., № 4 від 20.01.2006 за лютий 2006 року в розмірі 130 грн., № 9 від 16.03.2006 за березень і лютий 2006 року в розмірі 265 грн., №14 від 13.04.2006 за травень і червень 2006 року в розмірі 260 грн., №24 від 02.06.2006 за липень і серпень 2006 року в розмірі 260 грн., № 28 від 29.08.2006 за вересень 2006 року в розмірі 130 грн., № 29 від 02.10.2006 за жовтень, листопад і грудень 2006 року в розмірі 390 грн., № 31 від 01.12.2006 за січень 2007 року в розмірі 130 грн., та Виписки про дебетово - кредитові обороти банку, які відображають банківські операції за вказані періоди.

Проаналізувавши подані поивачем документи, суд доходить висновку, що у період з квітня 2002 року по липень 2006 року позивачем злійснювалася підприємницька діяльність на спрощеній системі оподаткування та здійснювалася сплата страхових внесків, оскільки після щомісячної сплати єдиного внеску до Пенсійного фонду України відраховувалося 42 відсотки, що є необхідним для зарахування вказаних періодів до стажу позивача.

Суд враховує, що на законодавчому рівні у вказаний період було передбачено зарахування до страхового (трудового) стажу для обчислення пенсій період здійснення підприємницької діяльності за умови сплати підприємцями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Водночас, такі висновки в цілому відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 26.10.2018 в справі №643/20104/15-а, відповідно до якої, належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків.

В обґрунтування заперечень, в порушення ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідачем не надано жодних належних, допустимих та достатніх доказів, відповідно до ст.ст. 73, 74,76 КАС України, які свідчать про те, що позивач в період з квітня 2002 року по липень 2006 року не проводив сплату страхових внесків.

Більш того, жодних доказів, що до позивача, як неплатника страхових внесків, були застосовані фінансові санкції, відповідачем також суду не надано.

З цих підстав і доводи відповідача про відсутність у відомостях доказів зарахування страхових внесків не заслуговують на увагу, оскільки позивачем подано докази, які є необхідними і достатніми для підтвердження факту сплати цих внесків. Як встановив суд, за вимогами п. 4 Порядку №637 періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998р. по 31 грудня 2003р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, яка наявна в матеріалах справи, а з 1 січня 2004р. по 31 грудня 2017 р. за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів, докази сплати яких позивачем також подано до матеріалів справи та проаналізовано судом. Таке правозастосування знайшло своє відображення і в п. 4 Порядку №637 в новій редакції Постанови КМ № 1058 від 27.09.2022, яка набрала чинності 28.09.2022, згідно якої періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ).

Отже, відповідачем не наведено жодних порушень з боку позивача, які б відповідно до чинного законодавства стали підставою для не зарахування до страхового стажу періоду здійснення ним підприємницької діяльності за період з квітня 2002 року по липень 2006 року, а тому вимоги щодо зобов`язання відповідача зарахувати цей період до трудового стажу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову.

Сплачений позивачем судовий збір у розмірі 992,40 грн. підлягає стягненню на користь позивача з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 242-246, 250, 257 262, пп. 15.5 п.15 розділу VII Перехідні положення КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, щодо відмови зарахувати у страховий стаж ОСОБА_1 52 місяці або 4 роки та 4 місяці, а саме: за 2002 рік - квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень; за 2003 рік всі 12 (дванадцять місяців); за 2004 рік всі 12 (дванадцять місяців); за 2005 рік всі 12 (дванадцять місяців); за 2006 рік - січень, лютий, березень квітень, травень, червень, липень та у проведенні перерахунку пенсії з 22.12.2020 з врахуванням загального страхового стажу в розмірі 31 (тридцять одного) року, 4 (чотирьох) місяців і 25 днів.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, Львівська область, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ), зарахувати у страховий стаж ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 ) 52 місяці, або 4 роки та 4 місяці, а саме: за 2002 рік - квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень; за 2003 рік - всі 12 (дванадцять) місяців; за 2004 рік всі 12 (дванадцять місяців); за 2005 рік всі 12 (дванадцять місяців); за 2006 рік - січень, лютий, березень квітень, травень, червень, липень.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, Львівська область, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ) здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 ) з 22.12.2020 року з врахуванням загального страхового стажу в розмірі 31 (тридцять одного) року, 4 (чотирьох) місяців і 25 днів.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (адреса: м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати у вигляді судового збору в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п15.5 п.5 розділу VII Перехідні положення КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Чаплик І.Д.