Справа № 359/5259/22
Суддя: Семенюта О. Ю.
Дата ухвалення: 2022-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 359/5259/22
Провадження № 2-а/359/103/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2022 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Семенюти О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Моргушко Л.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

1. Зміст доводів пред`явленого адміністративного позову.

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ДПП, Бориспільського РУП ГУНП в Київській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Посилається на те, що 30 липня 2022 року постановою серії БАВ № 626850 його було визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП та ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. Зі змісту цієї постанови вбачається, що 30 липня 2022 року об 11 годині 05 хвилин у Бориспільському районі, на автодорозі Н-08, 1 км., блокпост, водій ОСОБА_1 керував мікроавтобусом Тойота д.н.з. НОМЕР_1 без відповідної категорії на даний транспортний засіб, не маючи права керувати даним транспортним засобом, не мав при собі поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1 а), п.2.1 ґ) ПДР України. Так, поліцейський зазначив, що ОСОБА_1 повинен був мати категорію D для керування мікроавтобусом Тойота д.н.з. НОМЕР_1 , а не категорію В, яку має позивач. Однак за технічними характеристиками цим транспортним засобом має право керувати водій з категорією В, оскільки у ньому кількість сидячих місць з водієм 5, однак ця обставина не була перевірена поліцейським. Також поліцейський став протиправно вимагати у позивача поліс ОСЦПВВТЗ, який позивач не надав, оскільки існують лише дві підстави для перевірки поліцейським наявності полісу, а саме: при складанні протоколу щодо порушення ПДР та оформлення матеріалів ДТП. Оскільки він не вчиняв порушення ПДР та не було ДТП, у поліцейського не було підстав зупиняти транспортний засіб позивача та вимагати для перевірки поліс ОСЦПВВТЗ, отже вимога поліцейського була неправомірною, яку ОСОБА_1 не був зобов`язаний виконувати. Копія оскаржуваної постанови не була одразу вручена позивачу, а направлена поштою. Також ОСОБА_1 не роз`яснили його права, не надали можливість скористатись правовою допомогою та надати свої пояснення і заперечення. Постанова винесена без достатніх доказів вини позивача, є незаконною. Вказане свідчить про те, що позивач був безпідставно притягнутий до адміністративної відповідальності, а тому просив суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАВ №626850 від 30 липня 2022 року, а також закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126 КУпАП та ч.2 ст.126 КУпАП.

2. Дії суду, ставлення учасників адміністративного процесу до адміністративного позову.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 19 серпня 2022 року було відкрито провадження у справі (а.с.30).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 26 серпня 2022 року, занесеною до протоколу судового засідання (а.с.36-37) було витребувано від Бориспільського РУП ГУНП в Київській області докази відеофіксації винесення поліцейським Дейнекою І.А. оскаржуваної постанови серії БАВ № 626850 від 30 липня 2022 року.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 14 вересня 2022 року (а.с.51) було замінено відповідача ДПП належним відповідачем - ГУНП в Київській області.

9 вересня 2022 року на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача ДПП Милової Р.С., в якому вона зазначила, що оскільки оскаржувана постанова винесена посадовою особою Бориспільського РУП ГУНП в Київській області, а цей підрозділ не входить до структури ДПП, то відповідати по цій справі має ГУНП в Київській області, а не ДПП. Тому представник просила замінити неналежного відповідача ДПП на належного - ГУНП в Київській області.

12 вересня 2022 року на адресу суду надійшов лист від Бориспільського РУП ГУНП в Київській області (а.с.46), в якому зазначено про неможливість надання безперервного відеозапису події, здійснення поліцейським ВРПП Бориспільського РУП ГУНП в Київській області старшим сержантом Дейнекою І.А. процесу винесення постанови серії БАВ № 626850 від 30 липня 2022 року, оскільки згідно наказу МВС України від 18.12.2018 №1026 строк зберігання відеозаписів становить з портативних та відео реєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА, - 30 діб.

Позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Представники відповідачів не з`явились у судове засідання, відзиву не направили, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 626850 від 30 липня 2022 року (а.с.35) було визнано винним ОСОБА_1 у скоєнні правопорушень, передбачених ч.2 ст.126 КУпАП та ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн.

В оскаржуваній постанові зазначено, що 30 липня 2022 року об 11 годині 05 хвилин у Бориспільському районі, на автодорозі Н-08, 1 км., блокпост, водій ОСОБА_1 керував мікроавтобусом Тойота д.н.з. НОМЕР_1 без відповідної категорії на даний транспортний засіб, не маючи права керувати даним транспортним засобом, не мав при собі поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1 а), п.2.1 ґ) ПДР України.

Зі змісту посвідчення водія ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 (а.с.20) вбачається, що він має право керування транспортним засобом відповідної категорії В і С.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 (а.с.21) ОСОБА_2 є власником транспортного засобу марки Тойота д.н.з. НОМЕР_1 , тип ТЗ мікроавтобус, рік випуску 1987.

4. Норми права, якими керується суд при вирішенні адміністративного спору.

4.1. Щодо відсутності посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ч.2 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з 2.1 (а) ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до п.2.13 ПДР України транспортні засоби належать до таких категорій, в тому числі: В автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, восьми, состав транспортних засобів з тягачем категорії В та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів; C призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів), состав транспортних засобів з тягачем категорії С та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів; D призначені для перевезення пасажирів автобуси, у яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, більше 16, состав транспортних засобів з тягачем категорії D та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів.

4.2. Щодо непред`явлення на вимогу поліцейського страхового полісу про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п. 2.4 а) ПДР України, на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР України.

Пунктом 2.1 ґ) ПДР передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України.

Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п.21.2 та п.21.3 ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод; органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України. При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно зі статтею 53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

У постановах Верховного Суду від 21.11.2019 по справі №522/22180/16-а, від 16.08.2019 по справі №524/126/17 зазначено, що імперативні приписи абзацу другого частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» і пункту 21.3 статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зобов`язують осіб, що керують транспортними засобами, мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Виключення з цього правила встановлені у пункті 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». З указаним законодавчо визначеним обов`язком водіїв корелюються встановлені пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» та статтею 53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повноваження органів Національної поліції щодо перевірки дотримання правил дорожнього руху, в тому числі в аспекті наявності у водія відповідного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, однак з тим, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до п.1 та п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення; закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Відповідно до ст.279 КУпАП розгляд справи починається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується зміст адміністративного правопорушення, а також заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Згідно з п.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні адміністративного спору.

З наданих позивачем фотографій та технічних характеристик транспортного засобу марки Тойота Мастер Асе Серф роки випуску 1982-1991 (а.с.22-25) вбачається, що в усіх моделях цієї марки, в тому числі 1987 року випуску, кількість місць 7, вага 1280 кг.

Тобто автомобіль, яким керував позивач відноситься до категорії В автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія восьми. Судом встановлено, що ОСОБА_1 має право керування транспортним засобом категорії В, а отже в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.2 ст.126 КУпАП.

Як встановлено судом, позивач в обґрунтування позовних вимог щодо незаконності притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП вказував на те, що на момент його зупинки працівниками поліції він не мав при собі поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, однак він не визнав і за необхідне його пред`являти на вимогу поліцейського, оскільки вважав, що для цього не існувало правових підстав, адже не було підстав для зупинки його транспортного засобу працівником поліції. Таким чином, факт непред`явлення страхового поліса для перевірки на вимогу працівника поліції не заперечувався самим позивачем. Проте такі доводи позивача є безпідставними, з огляду на те, що положеннями статті 53 України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено право органів Національної поліції перевіряти наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а підпунктами 2.1, 2.4 ПДР України встановлено безпосередній обов`язок водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такий поліс.

Суд вважає за необхідне зазначити, що статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Статтею 16 зазначеного Закону визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу, зокрема: водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Пунктом 1.3 ПДР зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Отже, позивач, будучи учасником дорожнього руху, зобов`язаний був знати Правила дорожнього руху, а також неухильно виконувати їх вимоги. З огляду на викладене, суд вважає, що позивач є таким, що не дотримався вимог п.2.1 ґ) ПДР України, в його діях є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.11.2018 року у справі № 465/6677/16-а та від 13.03.2020 року у справі № 161/11159/16-а.

Позивач також посилався на порушення процедури розгляду адміністративної справи. Відповідачі всупереч ч.2 ст.77 КАС України не надали жодного доказу, в тому числі відеозапису, який витребовувався судом і містив би інформацію про дотримання поліцейським порядку розгляду адміністративної справи, а відтак суд позбавлений можливості перевірити такі доводи позивача.

У зв`язку з тим, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП було вчинено 30 липня 2022 року, в той же день розпочався двомісячний строк накладення адміністративного стягнення. Перебіг цього строку закінчився 30 вересня 2022 року. Ця обставина свідчить про відсутність потреби у надісланні справи про адміністративне правопорушення на новий розгляд до Бориспільського РУП ГУНП в Київській області. Адже в даному випадку провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає невідкладному закриттю у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.1 ст.38 КУпАП.

Крім того, накладення на позивача штрафу є втручанням держави в його право на мирне володіння майном (в даному випадку грошовими коштами). Таке втручання є невиправданим, оскільки воно не ґрунтується на законі та не кореспондується з жодним суспільним інтересом. Тому оскаржувані постанови свавільно порушують невід`ємні гарантії, запроваджені п.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на це суд вважає, що з метою відновлення законності належить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАВ №626850 від 30 липня 2022 року, а також закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.126 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення, а в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП у зв`язку з закінченням строку накладення на позивача адміністративного стягнення, передбаченого ч.1 ст.38 КУпАП.

6. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті згідно з положеннями цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

ОСОБА_1 сплатив судовий збір в розмірі 496 гривень 20 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією від 13 серпня 2022 року (а.с.1). Пред`явлений адміністративний позов задоволений в повному обсязі.

З огляду на це суд вважає, що за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП в Київській області на користь ОСОБА_1 належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 496 гривень 20 копійок.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.241, ст.242, ч.1-ч.3 ст.243, ст.ст.245-246 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАВ №626850 від 30 липня 2022 року, якою на ОСОБА_1 був накладений штраф в розмірі 3400 гривень за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126 КУпАП та ч.2 ст.126 КУпАП, скасувати.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.126 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП закрити у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.1 ст.38 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Київській області (, 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 496 гривень 20 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня оголошення судового рішення.

Суддя О.Ю. Семенюта