Справа № 160/11430/22
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2022-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 серпня 2022 року, через систему «Електронний суд», до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області «Про заборону в`їзду в Україну» № 55 від 05.05.2022 громадянину Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- стягнути з Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області на користь позивача судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.
Цією ж ухвалою суду, витребувано від Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області належним чином завірені документи, що стали підставою для прийняття рішення № 55 «Про заборону в`їзду в Україну» від 05.05.2022 року, в тому числі подання Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України.
Також, до суду Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, на виконання вимог ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2022 року подало письмові докази, зокрема, що стали підставою для прийняття рішення № 55 «Про заборону в`їзду в Україну» від 05.05.2022 року, а саме: копію подання (обґрунтоване звернення) Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 26.04.2022 № 1407/55/103/01-2022; копію доручення Державній прикордонній службі України від 05.05.2022 вих. № 1201.3.2.-3639/12.3-22; копію листа (повідомлення) Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 05.05.2022 вих. № 1201.3.2.-3644/12.3-22; копію Положення про державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 360; копію Положення про Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, затвердженого наказом Державної міграційної служби України від 18.07.2011 № 28 (в редакції наказу ДМС від 07.05.2021 № 70).
Крім того, разом з відзивом, від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження з обов`язковим викликом представника відповідача Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області та заява про залучення до участі у справі Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.
05 вересня 2022 року, через систему «Електронний суд», від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зокрема зазначено, що доводи зазначені у відзиві, жодним чином не спростовують викладені в позові обставини. Вказує, що рішення про заборону в`їзду в Україну строком на три роки приймається виключно центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції. Вказує, що з наданих до суду матеріалів, у відповідача не було належних та допустимих доказів, які б вказували на те, що позивач може вчиняти будь-які протиправні дії в Україні. Так, лист Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 26.04.2022 містить виключно припущення, що громадянин Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 прибувши в Україну буде вчиняти протиправні дії, оскільки на жоден із документів ініціатор листа не посилається, а обмежується лише тим, що вказане підтверджується отриманою оперативною інформацією. При цьому, в листі окремо звернуто увагу ДМС України, що громадянин Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 станом на 10.03.2022 не перебуває в статусі підозрюваного чи обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Отже, наведена інформація в листі та в оскаржуваному рішенні є не підтвердженою та такою, що спростовується сукупністю вищевказаних даних та доказів.
28 вересня 2022 року від представника позивача надійшло клопотання про прискорення розгляду справи.
04 жовтня 2022 року, через канцелярію суду, від третьої особи Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України надійшли письмові пояснення щодо позову, в яких зазначено, що 26.04.2022 року УСР в Дніпропетровській області ДСР НПУ надіслано подання № 1407/55/103/01-2022 про розгляд питання, щодо прийняття рішення про заборону в`їзду в Україну строком на 3 роки громадянину Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі даного подання ГУ ДМС України в Дніпропетровській області було прийнято рішення № 55 від 05.05.2022 року про заборону в`їзду в Україну строком на 3 роки зазначеному громадянину. Проведеними заходами, а також за допомогою проведення розвідки за відкритими джерелами, шляхом ОSINT аналізу встановлено, що ОСОБА_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 за родинним зв`язком є братом «злодія в законі» ОСОБА_4 . Подальшими проведеними заходами встановлено, що ОСОБА_4 , після видворення з території України передав повноваження здійснювати поширення злочинного впливу від свого імені, братові - ОСОБА_3 , що підтверджується зібраними документованими матеріалами в Управлінні стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області, які знаходяться під грифом з обмеженим доступом.
До суду 05 жовтня 2022 року представником третьої особи подано рапорт від 25.04.2022 року вих. № 1402/55/103/02-2022 на ім`я начальника УСР в Дніпропетровській області ДСР Національної поліції України А. Даниляку, згідно якого старший оперуповноважений в ОВС УСР в Дніпропетровській області ДСР НП України І.Лось доповів, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Грузії м. Пото, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , встановлено що останній має розгалужені зв`язки серед представників контингенту, який має відношення до таких званих «кримінальних авторитетів», а також має у родичах особу, яка набула статус «злодія в законі» на міжнародному рівні: ОСОБА_4 , якого співробітниками Служби безпеки України у 2018 році видворено за межі території України. Додатково вказано, що після початку військової агресії РФ на території України, ОСОБА_3 , маючи зв`язки у кримінальному середовищі РФ, мав відношення до збору інформації щодо переміщення та дислокації підрозділів Збройних сил України, місць розташування контрольно-пропускних пунктів, та Військ протиповітряної оборони України.
Згідно положень частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти позову, дослідивши добуті по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів.
За матеріалами справи судом встановлено, що 26.04.2022 року вих. № 1407/55/103/01-2022 на адресу Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області з Департаменту стратегічних розслідувань Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Національної поліції України надійшло звернення «Про розгляд питання щодо прийняття рішення про заборону в`їзду в Україну строком на 3 роки».
Згідно з текстом даного звернення за результатами реалізації отриманої оперативної інформації, встановлено громадянина Грузії ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який прибув в Україну, з метою вчинення протиправної діяльності направленої на дестабілізацію громадського порядку в Україні, шляхом підбурення до масових безпорядків, організацію масових протестів та заколотів, які можуть призвести до підриву державності та направлені на повалення державного ладу України. Крім того, з метою попередження порушення іноземцями та особами без громадянства міграційного законодавства та дестабілізації криміногенної обстановки в Україні, у ході проведення оперативно-розшукової діяльності встановлено, що громадянин Грузії ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , має намір прибути до західних регіонів України, де шляхом підбурення вихідців з Російської Федерації та близьких їм осіб, планує створити масові протести та спротиви біля місцевих державних адміністрацій. Разом з тим зазначено, що громадянин Грузії ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 10 березня 2022 року не перебуває в статусі підозрюваного чи обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Враховуючи викладене, оскільки громадянин Грузії ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , становить загрозу охорони громадського порядку, а також охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні, керуючись Інструкцією «Про порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україні іноземцями та особами без громадянства», затвердженої Наказом МВС від 17.12.2013 № 1235 та відповідно до вимог пунктів 1,2 частини 1 ст. 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», клопочуть про заборону і`їзду в Україну громадянину Грузії ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 3 (три) роки.
У даному зверненні зазначено відомості про особу: громадянство - Грузії; прізвище, ім`я по батькові - ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ); дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стать - чоловіча; місце проживання - м. Дніпро; серія та номер паспортного документа - посвідка № НОМЕР_2 ; запропонований термін заборони в`їзду - 3 (три) роки.
На підставі вказаного звернення та наявної інформації, відповідачем 05.05.2022 року прийнято рішення № 55 про заборону в`їзду в Україну: Грузія, УГРЕХЕЛІДЗЕ МІРІАНІ, 09.05.1972, строком на 3 роки, до 05 травня 2025 року. Підставою прийняття стало те, що громадянин Грузії ОСОБА_1 становить загрозу охорони громадського порядку, а також охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.
У зв`язку з прийняттям цього рішення, 05.05.2022 вих. № 1201.3.2-3639/12.3-22 Головне управління ДМС у Дніпропетровській області направило Голові адміністрації Державної прикордонної служби України С. Дейнеко відповідне доручення.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та обставинам справи, суд не може погодитись з доводами позивача щодо протиправності оскаржуваного рішення про заборону в`їзду в Україну, з наступних підстав.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
На виконання частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».
Згідно з частиною 3 статті 3 вказаного Закону, іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.
Відповідно до абзаців 2, 3 частини 1 статті 13 Закону, в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється, зокрема, для охорони громадського порядку, охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні.
Частина 3 згаданої статті визначає, що рішення про заборону в`їзду в Україну строком на три роки приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону, або уповноваженим підрозділом Національної поліції України.
У разі невиконання рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства забороняється подальший в`їзд в Україну на десять років, що додається до частини строку заборони в`їзду в Україну, який не сплив до моменту прийняття повторного рішення про заборону в`їзду в Україну.
Порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, перебування яких на території України не дозволяється, регулюється Інструкцією про порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затвердженою Наказом МВС України № 1235 від 17.12.2013.
За приписами пункту 3 зазначеної Інструкції, рішення про заборону в`їзду в Україну особам приймається ДМС та її територіальними органами за наявності підстав, зазначених в абзацах другому, третьому та сьомому частини першої статті 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", тобто, окрім іншого в інтересах охорони громадського порядку, якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні.
Підпунктом б пункту 4 Інструкції встановлено, що рішення про заборону в`їзду в Україну особам приймається ДМС та її територіальними органами за ініціативою підрозділів кримінальної поліції у разі встановлення підстав для заборони в`їзду в Україну особам під час здійснення оперативно-розшукової діяльності.
Після отримання даних, які обґрунтовують необхідність заборони в`їзду в Україну особі, підрозділи кримінальної поліції надсилають до ДМС або її територіальних органів обґрунтоване звернення (довідку, рапорт), в якому зазначають такі відомості про особу: а) громадянство (підданство); б) прізвище, ім`я (імена) та по батькові (за наявності) особи в називному відмінку (для громадян Російської Федерації та Республіки Білорусь - російською мовою з дублюванням латиницею, для інших іноземців та осіб без громадянства - латиницею); в) дату народження (день, місяць, рік); г) стать; ґ) місце проживання; д) серія та номер паспортного документа, коли і ким виданий; е) відомості, які згідно з абзацами другим, третім та сьомим частини першої статті 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" дають підстави для прийняття рішення про заборону особі в`їзду в Україну; є) запропонований строк заборони в`їзду та відомості, які обґрунтовують його тривалість (обставини і характер вчинення іноземцем або особою без громадянства суспільно небезпечного діяння; результати перевірки особи за обліками МВС України, обліками правоохоронних органів іноземних держав та міжнародних правоохоронних організацій; наявність в особи не виконаних майнових зобов`язань перед юридичними або фізичними особами в Україні).
На підставі зазначеного звернення (довідки, рапорту), приймається рішення про заборону особі в`їзду в Україну, за визначеною формою (пункти 5, 6 Інструкції).
З системного аналізу вказаних норм, суд робить висновок, що в інтересах охорони громадського порядку, охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні органи ДМС мають право прийняти рішення про заборону іноземцям або особам без громадянства в`їзду в Україну строком на три роки. Таке рішення може бути прийняте, зокрема, на підставі звернення підрозділів кримінальної поліції, які, виконуючи свої повноваження, встановили наявність обґрунтованих припущень щодо створення певною особою порушення громадського порядку, необхідністю для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні, у разі перебування цієї особи на території України.
Згідно з роз`ясненнями Пленуму Вищого адміністративного суду України, викладеними у п. 18 Постанови № 1 від 25 червня 2009 року «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» (зі змінами та доповненнями) при вирішенні судами спорів про оскарження рішень про заборону в`їзду в Україну слід ураховувати, що застосування такої заборони визначене статтею 13 та частиною другою статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».
При цьому необхідність заборони в`їзду в інтересах охорони громадського порядку визначається компетентними державними органами та має превентивний характер, який не потребує обов`язкової наявності порушень законодавства особами, яким заборонено в`їзд.
В даному випадку, як встановлено судом під час розгляду справи, громадянину Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , 26 серпня 2020 року було видано посвідку № НОМЕР_1 на постійне проживання в Україні, строком до 25.08.2030 року, орган що видав 1405.
Вказана інформація була встановлена Управлінням стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України та повідомлена Головному управлінню ДМС України в Дніпропетровській області листом «Про розгляд питання щодо прийняття рішення про заборону в`їзду в Україну строком на 3 роки» (звернення) від 26.04.2022 року вих. № 1407/55/103/01-2022, яке в свою чергу, стало підставою для прийняття рішення про заборону позивачу в`їзду в Україну.
У зв`язку з цим, суд погоджується з доводами відповідача, стосовно достатності підстав вважати, що перебування громадянина Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України може призвести до систематичних порушень громадського порядку, конституційних прав громадян України та дестабілізації криміногенної обстановки.
Між іншим, як вбачається з листа Департаменту інформаційно-аналітичної підтримки Національної поліції України від 06.07.2022 року № 137аз/27/04/2-2022, відповідно до автоматизованих обліків Національної поліції України наявні відомості щодо вчинення адміністративних правопорушень ОСОБА_3 , 1972 року народження, а саме: Управлінням патрульної поліції в Одеській області винесено адміністративну постанову серії ЕАВ № 871369 від 25.01.2019 за ч.1 ст. 126 КУпАП; Управлінням патрульної поліції в Дніпропетровській області винесено адміністративну постанову серії ЕАО № 4753041 від 10.09.2021 за ч.1 ст. 122 КУпАП.
Посилання представника позивача на те, що рішення про заборону в`їзду в Україну строком на три роки приймається виключно центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції та не містить обґрунтованих фактів і доказів того, що дії Угрехелідзе Міріані можуть створити небезпеку громадському порядку або здоров`ю, суд не приймає до уваги, з огляду на таке.
Враховуючи мету запровадження норм, які встановлюють обмеження іноземцям або особам без громадянства в`їзду в Україну, розширене тлумачення статті 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» у поєднанні з пунктами 3, 4, 5, 6 Інструкції про порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затвердженої Наказом МВС України № 1235 від 17.12.2013, дає підстави для висновків, що рішення про заборону в`їзду в Україну може бути прийняте органами ДМС, окрім іншого, на підставі інформації органів поліції, отриманої під час здійснення ними своїх повноважень, яка вказує на наявність обґрунтованих припущень, що певна особа може порушувати законодавство України (громадський порядок). При цьому, така інформація має бути доведена до органів ДМС у будь-який спосіб (довідка, рапорт, звернення) та містити дані, достатні для належної ідентифікації особи, про заборону в`їзду якої йде мова.
Направлення Департаментом стратегічних розслідувань, що входить до структури Національної поліції України (міжрегіональний територіальний орган) звернення (рапорту) про наявність підстав для заборони особі в`їзду в Україну, встановлених не під час здійснення оперативно-розшукової діяльності, а у будь-який інший передбачений законом спосіб, яке не містить всіх відомостей, визначених підпунктами «а» - «є» пункту 5 згаданої Інструкції, але дає змогу належним чином ідентифікувати особу, не може бути підставою для відмови у прийнятті органом ДМС рішення про заборону особі в`їзду в Україну за умови, що є достатньо обґрунтованих даних, які свідчать про можливі порушення громадського порядку цією особою.
Суд зазначає, рішення про заборону в`їзду в Україну позивачу є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту моралі, прав і свобод інших осіб.
При цьому, слід зазначити, що процедура заборони в`їзду в Україну не є прямим наслідком примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення Головного управління ДМС в Дніпропетровській області про заборону в`їзду в Україну відповідає критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим є правомірним, отже в задоволенні позову слід відмовити.
В силу вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко