Справа № 336/5248/22
Суддя: Дмитрюк О. В.
Дата ухвалення: 2022-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 336/5248/22
Провадження № 2-а/336/60/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2022 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запорожжя у складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

за участю секретаря Нєдєльчевої О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Шевченківського відділу у місті Запоріжжі УДМС у Запорізькій області до ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України,

В С Т А Н О В И В:

Представник Шевченківського відділу у м.Запоріжжі УДМС у Запорізькій області звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому зазначає, що 04.10.2022 під час проведення цільових профілактичних заходів з нагляду та контролю за виконанням законодавства в міграційній сфері під умовною назвою «Мігрант», працівниками ГУ НП України в Запорізькій області, в ході здійснення заходів щодо встановлення місця перебування іноземців, які не виконали рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни, прийняті Шевченківським відділом у м.Запоріжжі УДМС у Запорізькій області, за адресою: м. Запоріжжя, вул.Петровського, буд. 40, був виявлений громадянин Республіки Таджикистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

08.06.2020 під час здійснення первинної перевірки законності перебування на території України громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_1 було встановлено, що він прибув на територію України у 1998 році по паспорту НОМЕР_1 від 03.03.1998р, терміном дії до 11.01.2015 р., у приватних справах (дата прибуття зі слів громадянина, оскільки відповідно до пункту 29 Положення про базу даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України», затвердженого наказом Адміністрації Держприкордонслужби України від 25.06.2007 №472, зареєстрованого у Мін`юсті 05.07.2007 за №765/14032, інформація у базі даних осіб щодо відомостей про громадян України, іноземців та осіб без громадянства зберігається протягом п`яти років).

08.06.2022 відносно громадянина ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.203 КУпАП.

Начальником Шевченківського відділу у м.Запоріжжі УДМС у Запорізькій області 08.06.2022 р. винесено постанову про накладання адміністративного стягнення на громадянина ОСОБА_1 у вигляді штрафу розміром 3400 грн. Штраф громадянин не сплатив; для забезпечення примусового стягнення матеріали справи направлено до Шевченківського ВДВС у м.Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м.Дніпро) (вих. №2316-1102-1/2316-22 від 23.06.2022)

08.06.2022 Шевченківським відділом у місті Запоріжжі УДМС у Запорізькій області, за порушення законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, у відношенні громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни, із зобов`язанням його покинути територію України у термін до 06.07.2022.

З 1998 року громадянин ОСОБА_1 перебуває на території України незаконно, ухиляється від виїзду з України до країни походження або третьої країни після закінчення встановленого терміну перебування в Україні. У період з 2018 по 2022 рр. ОСОБА_1 відбував покарання за скоєння кримінального правопорушення за ч.1 ст.289 КК України.

Посилаючись на викладене, позивач просить суд громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 примусово видворити за межі України; затримати відповідача та помістити його до Пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України з метою забезпечення виконання рішення суду про примусове видворення за межі України, терміном на шість місяців.

Ухвалою від 07.10.2022 р. було відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 07.10.2022 р.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позов, просила його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач вказав, що заперечує проти задоволення позову.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до Положень «Про Державну міграційну службу України», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року №360, Державна міграційна служба України є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидій нелегальній (незаконній) міграції.

Ч.1 ст.288 КАС України передбачено, що позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду, як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України.

Пунктом 3 ч. 4 ст. 46 КАС України передбачено, що іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень у разі затримання іноземця або особи без громадянства чи примусового видворення за межі території України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначаються Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011 року № 3773-VI (далі Закону Про правовий статус).

04.10.2022 під час проведення цільових профілактичних заходів з нагляду та контролю за виконанням законодавства в міграційній сфері під умовною назвою «Мігрант», працівниками ГУ НП України в Запорізькій області, в ході здійснення заходів щодо встановлення місця перебування іноземців, які не виконали рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни, прийняті Шевченківським відділом у місті Запоріжжі УДМС у Запорізькій області, за адресою: м. Запоріжжя вулиця Петровського, буд. 40, був виявлений громадянин Республіки Таджикистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

08.06.2020 під час здійснення первинної перевірки законності перебування на території України громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_1 було встановлено, що він прибув на територію України у 1998 році по паспорту НОМЕР_1 від 03.03.1998 р, терміном дії до 11.01.2015 р., у приватних справах (дата прибуття зі слів громадянина, оскільки відповідно до пункту 29 Положення про базу даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України», затвердженого наказом Адміністрації Держприкордонслужби України від 25.06.2007 №472, зареєстрованого у Мін`юсті 05.07.2007 за №765/14032, інформація у базі даних осіб щодо відомостей про громадян України, іноземців та осіб без громадянства зберігається протягом п`яти років).

08.06.2022 відносно громадянина ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.203 КУпАП.

Начальником Шевченківського відділу у місті Запоріжжі УДМС у Запорізькій області 08.06.2022 р. винесено постанову про накладання адміністративного стягнення на громадянина ОСОБА_1 у вигляді штрафу розміром 3400 грн. Штраф громадянин не сплатив; для забезпечення примусового стягнення матеріали справи направлено до Шевченківського ВДВС у м.Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м.Дніпро) (вих. №2316-1102-1/2316-22 від 23.06.2022)

08.06.2022 Шевченківським відділом у місті Запоріжжі УДМС у Запорізькій області, за порушення законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, у відношенні громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни, із зобов`язанням його покинути територію України у термін до 06.07.2022.

На момент скоєння громадянином ОСОБА_1 порушення правила перебування іноземних громадян на території України визначались ПКМУ від 29.12.1995 р. №1074 «Про Правила в`їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну, їх виїзду з України і транзитного проїзду через її територію».

Наразі правила перебування визначаються нормою п. 1 Наказу МВС України від 20.07.2015 № 884 «Про затвердження Порядку обчислення строку тимчасового перебування в Україні іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду» (далі - Наказ № 884) передбачено, що громадяни держав з безвізовим порядком в`їзду можуть тимчасово перебувати на території України не більше ніж 90 днів протягом 180 днів, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

З 1998 року громадянин ОСОБА_1 перебуває на території України незаконно, ухиляється від виїзду з України до країни походження або третьої країни після закінчення встановленого терміну перебування в Україні. У період з 2018 по 2022 рр. ОСОБА_1 відбував покарання за скоєння кримінального правопорушення за ч.1 ст.289 КК України.

Законодавство України зобов`язує іноземців та осіб без громадянства неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави (частина 3 статті 3 Закону «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Відповідно до змісту ст.30 Закону "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Ст.31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянство» зазначено, що іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Згідно пункту 14 статті 1 Закону №3773-VI, нелегальний мігрант іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Іноземець перебуває в Україні в статусі нелегального мігранта, не зможе отримати законне джерело доходів, не буде працевлаштований, згідно чинного законодавства та не зможе забезпечувати власні потреби, не виконав в установленому порядку рішення про його примусове повернення.

Отже, наявно достатньо законних підстав для застосування до громадянина Таджикистану ОСОБА_1 процедури примусового видворення за межі України.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 7 листопада 2019 року у справі №367/2334/19, від 27 лютого 2020 року у справі №585/2811/19.

Ч.1 ст.289 КАСУ передбачено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

Правовий аналіз норм матеріального та процесуального права щодо вирішення питання затримання іноземця або особи без громадянства стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, дає суду підстави дійти висновку, що за наявності певних перелічених у цих нормах умов, існує правова можливість здійснити таке затримання як з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, так і лише для забезпечення видворення за межі території України, як досягнення самостійної мети без необхідності ідентифікації.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2020 року у справі №585/2811/19.

Відповідно до ч.3 ст.30 Закону № 3773-VI, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора розміщує іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першої цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Відповідно до ч.4 ст.30 Закону № 3773-VI, іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Крім того, відповідно до п.12 Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні № 141 від 29.02.2016, іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, що затримані в установленому законодавством порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в ПТПІ протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до ч.1 ст.21 Закону №3773-VI, в`їзд в Україну, перебування на території України та транзитний проїзд через територію України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за наявності достатнього фінансового забезпечення або наявності можливості отримати таке забезпечення законним способом на території України. Порядок підтвердження достатнього фінансового забезпечення та його розмір встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Громадянин Республіки Таджикистан ОСОБА_1 має недійсний паспортний документ № НОМЕР_1 , виданий 03.03.1998р., терміном дії до 11.01.2015, протягом чотирьох місяців не звернувся до Посольства Республіки Таджикистан в Україні з питання документування паспортним документом або довідкою для повернення на Батьківщину, наміру покидати територію України не має, що є обґрунтованою підставою вважати, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення про його примусове видворення та перешкоджатиме проведенню процедури видворення.

Відповідно до Інструкції про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців, до кошторису витрат, необхідних для виконання рішення про примусове видворення іноземця, включається вартість: проїзних квитків для іноземця та осіб, які його супроводжують; послуг з утримання іноземця в ПТПІ; послуг з ідентифікації особи; послуг з оформлення документів та вчинення інших дій, пов`язаних із примусовим видворенням, тощо.

Якщо зазначені іноземці не мають коштів для відшкодування витрат, пов`язаних з їх видворенням за межі України, видворення здійснюється за рахунок державного бюджету.

Зважаючи, що громадянин ОСОБА_1 порушує міграційне та адміністративне законодавство України, самостійно не вживає заходів щодо повернення в країну громадянської належності, та існує ймовірність що громадянин ОСОБА_1 буде ухилятися від виконання рішення про його примусове повернення та перешкоджатиме проведенню процедури видворення.

За вказаних обставин є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що відповідач буде продовжувати ухилятися від виконання рішення про його примусове повернення та перешкоджатиме проведенню процедури видворення, що відповідно до ч.1 ст.289 КАСУ є підставою для його затримання з подальшим поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Аналізуючи наведені вище положення діючого законодавства у сукупності з встановленими судом обставинами, суд дійшов висновку, що позов є законним, обґрунтованими та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.172, 288, 289, 371 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Шевченківського відділу у місті Запоріжжі УДМС у Запорізькій області до ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України задовольнити.

Примусово видворити громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі території України.

Затримати громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та помістити його до Пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України з метою забезпечення виконання рішення суду про примусове видворення за межі України, терміном на шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання.

Копію рішення невідкладно видати учасникам справи.

Допустити негайне виконання рішення відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів, з дня його проголошення.

Суддя О.В. Дмитрюк