Справа № 400/12256/21
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2022-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

13 жовтня 2022 р. Справа № 400/12256/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні заяву позивача про встановлення судового контролю та накладення на керівника Головного управління ПФУ в Миколаївській області штрафу за невиконання судового рішення у справі

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020,
про:визнання дій та бездіяльності протиправними; зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії та бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відмови здійснити перерахунок та виплати ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ, положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» з 01.12.2019 року на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Миколаївській області» про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії від 23.09.2021 року № 33/35-К-247 з обов`язковим урахуванням розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення), премії та статусу учасника бойових дій;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснили з 01.12.2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 згідно з оновленої довідки № 33/35-К-247 від 23.09.2021 року про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії з 01.12.2019 року, виданої державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Миколаївській області» з обов`язковим урахуванням розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення), премії та статусу учасника бойових дій, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням від 02.02.2022 року позовні вимоги задоволено.

На виконання зазначеного рішення 19.05.2022 року видано виконавчий лист.

22.08.2022 року від позивача надійшло клопотання про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області у визначений судом строк з дня набрання судового рішення законної сили подати звіт про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 02.02.2022 року у справі № 400/12256/21 у повному обсязі та за наслідком оцінки звіту ухвалити рішення про прийняття звіту або встановлення нового строку для подання звітт га накладення штрафу на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області як суб`єкта владних повноважень, у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Питання про накладення штрафу вирішується за клопотанням позивача або за ініціативою судді у судовому засіданні з повідомленням сторін. Неприбуття у судове засідання сторін, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду цього питання (ч. 4 ст. 382 КАС України).

З огляду на вищезазначені норми, суд дійшов висновку, що судовий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання рішення суду першої інстанції, а в разі неподання такого звіту встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 26.03.2020 року у справі № 823/175/17, від 23.06.2020 року у справі № 802/357/17-а.

У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 04.03.2020 року у справі № 539/3406/17, від 11.06.2020 року у справі № 640/13988/19.

Суд розглянув клопотання позивача по суті та зазначає наступне:

Згідно ст. 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-XII виплата пенсії, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Частиною 1 ст. 23 Бюджетного кодексу України передбачено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення.

Відповідно до підпункту 4 підрозділу 1 «Розроблення та затвердження бюджету Пенсійного фонду» розділу II «Бюджет Пенсійного фонду та його формування» Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 31.08.2009 року № 21-2 доходи Пенсійного фонду мають цільове призначення і спрямовуються виключно на фінансування пенсійних виплат та інших виплат, які пов`язані із функціонуванням системи пенсійного забезпечення.

Згідно ч. 1 ст. 48 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами.

Кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України (ч. 2 ст. 72 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року № 1058-IV).

Відповідно до ст. 73 Закону України № 1058 кошти Пенсійного фонду використовуються на: 1) виплату пенсій, передбачених цим Законом; 2) надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; 3) фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду; 4) оплату послуг з виплати та доставки пенсій; 5) формування резерву коштів Пенсійного фонду.

Забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені Законом Укораїни № 1058.

Одночасно слід зазначити, що відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 116 Бюджетним кодексом України порушенням бюджетного законодавства визнається порушення учасником бюджетного процесу встановлених цим Кодексом чи іншим бюджетним законодавством норм щодо складання, розгляду, затвердження, внесення змін, виконання бюджету та звітування про його виконання, зокрема, взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених Бюджетним кодексом України чи законом про Державний бюджет України.

Також, взгідно абз. 4 ч. 1 ст. 119 Бюджетного кодексу України нецільовим використанням бюджетних коштів є їх витрачання на цілі, що не відповідають бюджетним асигнуванням (розпису бюджету, кошторису, плану використання бюджетних коштів).

Як вбачається з наявного у матеріалах справи листа ГУ ПФУ від 07.07.2022 року, на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 02.02.2022 року у справі № 400/12256/21, ГУ ПФУ здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.12.2019 року. Розмір пенсії склав 13373,24 грн.

З врахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 року № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» основний розмір пенсії з 01.03.2022 року складає 14622,20 грн. Розмір пенсійної виплати склав 15168,95 грн.

Виплату пенсії у повному обсязі забезпечено з липня 2022 року.

Загальна сума доплати різниці пенсії за період з 01.12.0019 року по 30.06.2022 року, на виконання рішення суду, з урахуванням раніше проведених виплат, склала 222936,49 грн.

Питання виплати різниці пенсії за період з 01.12.2019 року по 30.06.2022 року буде вирішуватись після затвердження Бюджету Пенсійного фонду України на 2022 року та виділення бюджетних призначень на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду за зазначений період.

Отже, відповідач добровільно здійснив з 01.12.2019 року перерахунок пенсії позивача. Крім того, відповідачем забезпеченно виплату пенсії у перерахованому розмірі з липня 2022 року після її перерахунку.

Враховуючи встановлені судом обставини, відсутні підстави вважати, що відповідач не виконує рішення суду. Рішення суду виконується з дотриманням чинного законодавства та в межах бюджетних асигнувань.

Відтак, заява позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення задоволенню не підлягає.

Крім того специфіка застосування штрафної санкції полягає у тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює. Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту.

Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 року по справі № 560/523/19.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для накладення на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області штрафу за невиконання судового рішення.

Керуючись ст.ст. 248, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю та накладення на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області штрафу за невиконання судового рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею у порядку ст. 256 КАС України.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення в порядку, визначеному ст. 295-297 з урахуванням п. 15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя О.В. Малих