Справа № 640/974/22
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2022-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2022 року м. Київ № 640/974/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Бояринцевої М.А., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Головного управління Національної поліції в Київській області
провизнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області та просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Київській області щодо невнесення відомостей до наказу про звільнення №183 о/с від 16.07.2021 щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної оплачу вальної відпустки, у кількості 60 днів (діб), з яких: 2 дні (діб) за 2017 рік, 22 (дні) за 2019 рік та 36 днів (діб) за 2020 рік;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Київській області внести зміни до наказу про звільнення №183 о/с від 16.07.2021 щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної оплачуваної відпустки, у кількості 60 днів (діб), з яких: 2 дні (діб) за 2017 рік, 22 (дні) за 2019 рік та 36 днів (діб) за 2020 рік;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Київській області щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної оплачуваної відпустки у кількості 60 днів (діб), з яких: 2 дні (діб) за 2017 рік, 22 (дні) за 2019 рік та 36 днів (діб) за 2020 рік;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Київській області виплати грошову компенсацію за невикористану ОСОБА_1 щорічну основну оплачувану відпустку у кількості 60 днів (діб), з яких: 2 дні (діб) за 2017 рік, 22 (дні) за 2019 рік та 36 днів (діб) за 2020 рік, що підлягає стягненню у сумі 33 788,40 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.10.2022 залишено без розгляду позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності в частині не внесення змін до наказу про звільнення №183 о/с від 16.07.2021 щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної оплачу вальної відпустки, у кількості 60 днів (діб), з яких: 2 дні (діб) за 2017 рік, 22 (дні) за 2019 рік та 36 днів (діб) за 2020 рік та зобов`язання внести такі зміни.

Мотивуючи позовні вимоги позивач вказує, що відповідачем при його звільненні не виплачено йому грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної оплачуваної відпустки за минулі роки, що передували року звільненню, а саме за 2017, 2019, 2020 роки, що має своїм наслідком порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, де останній стверджує про відсутність підстав для задоволення позовних вимог зазначаючи, що відповідно до вимог Закону України «Про Національну поліцію» та Порядку №260 грошова компенсація за невикористану відпустку виплачується у випадку її невикористання у році звільнення. Грошова компенсація за невикористані відпустки за попередні роки не передбачена. При цьому, відповідач вказав, що підставою для виплати грошової компенсації за невикористану щорічну основу оплачувану відпустку передбачено виключно на підставі наказу про звільнення із органів поліції, у якому, в свою чергу, зазначається кількість днів невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки тільки за рік у якому відбувається звільнення.

Позивачем подано відповідь на відзив у якому останній наполягає на задоволенні позовних вимог та стверджує про наявність у нього права на отримання відповідної грошової компенсації.

Справа вирішується на підставі наявних в ній матеріалів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Наказом Головного управління Національної поліції в Київській області від 16.07.2021 №183 о/с «По особовому складу» наказано відповідно до Закону України «Про національну поліцію» звільнити за пунктом 2 (через хворобу) частини 1 статті 77 капітана поліції ОСОБА_1 оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи відділу кримінальної поліції Білоцерківського районного управління поліції, 19 липня 2021 року (далі - Наказ №183 о/с).

Із вказаним наказом позивач ознайомлений 19.07.2021, що підтверджується матеріалами справи.

12.08.2021 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою, у якій просив внести зміни до Наказу №183 о/с від 16.07.2021 в пункті «кількість невикористаних днів щорічної відпустки у році звільнення» з врахуванням всіх моїх не відбутих днів відпусток на момент звільнення, а саме 60 днів (діб), з яких: 2 дні (діб) за 2017 рік, 22 (дні) за 2019 рік та 36 днів (діб) за 2020 рік з подальшою грошовою компенсацією за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку.

Листом від 14.09.2021 №К-838 Головне управління Національної поліції в Київській області повідомило заявника про відсутність підстав для внесення змін до наказу та роз`яснено позивачу положення пункту 10 статті 93 Закону України «Про Національну поліцію» у відповідності до якого за не використану у році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

ОСОБА_1 вважає, що відповідачем допущено протиправна бездіяльність, яка має своїм наслідком порушення його прав та охоронюваних законом інтересів, з огляду на що останній звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Державні гарантії права на відпустки, умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи визначені Законом України «Про відпустки» від 15.11.1996 № 504/96-ВР (далі - Закон № 504/96-ВР).

Статтею 4 вказаного Закону установлено такі відпустки: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством; 2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням (статті 13, 14 і 15 цього Закону); 3) творча відпустка (стаття 16 цього Закону); 3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях (стаття 16-1 цього Закону); 4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами (стаття 17 цього Закону); відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (стаття 18 цього Закону); відпустка у зв`язку з усиновленням дитини (стаття 18-1 цього Закону); додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (стаття 19 цього Закону); відпустка при народженні дитини (стаття 19-1 цього Закону); 5) відпустки без збереження заробітної плати (статті 25, 26 цього Закону).

Законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть установлюватись інші види відпусток.

Аналогічні положення закріплені у статті 83 Кодексу законів про працю України далі - КЗпП України).

У свою чергу, правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII.

Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень (ч. 1 ст. 59 Закону № 580-VIII).

Частинами 3-5 статті 59 Закону № 580-VIII регламентовано, що рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції встановлює Міністерство внутрішніх справ України.

Проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 60 Закону № 580-VIII).

Згідно із статтею 92 Закону № 580-VIII поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.

Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

За правилами частин 1, 2, 9, 10, 11 статті 93 Закону № 580-VIII тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються.

Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки.

Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення.

При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року.

За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

Відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання із чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції.

За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Відповідно до частин 1, 2 статті 94 Закону № 580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Так, порядок та умови визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції України, у тому числі здобувачам вищої освіти, яким присвоєно спеціальне звання поліції (далі - здобувачі), закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (далі - ЗВО) визначає Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 №260, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за №669/28799 (далі - Порядок №260).

Пунктом 3 розділу І Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з абзацами 7, 8 пункту 8 розділу ІІІ Порядку №260 за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Як вже було вказано судом вище, види відпусток, які можуть надаватися поліцейським, визначені у статті 92 Закону №580-VIII, а саме: щорічні чергові оплачувані відпустки, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Аналізуючи наведені положення суд вказує, що ані Законом № 580-VIII, ані Положенням №260 не врегульовані правовідносини щодо виплати поліцейському компенсації за не використану відпустку у попередні перед звільненням роки.

Суд вказує, що рішенням Конституційного Суду України від 07.05.2002 № 8-рп/2002 в справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - КЗпП України.

З огляду на відсутність правового врегулювання у Законі №580-VIII і Порядку №260 правовідносин щодо компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, при вирішенні вказаного спору суд застосовує норми КЗпП України і Закону №504/96-ВР.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону №504/96-ВР і частини 1 статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Отже, у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду від 19.01.2021 по справі №160/10875/19, яка відступила від попередніх висновків Верховного Суду щодо питання виплати грошової компенсації за невикористану частину відпустки поліцейським.

Таким чином, приймаючи до уваги наведене суд констатує, що ОСОБА_1 має право на грошову компенсацію за невикористану частину щорічної основної відпустки за минулі періоди, що передували року звільнення із органів поліції.

Суд вказує, що позивачем у позовній заяві зазначено, що невикористані дні щорічної основної оплачуваної відпустки становлять 60 днів (діб), з яких: 2 дні (діб) за 2017 рік, 22 (дні) за 2019 рік та 36 днів (діб) за 2020 рік.

Варто наголосити, що відповідач подаючи відзив на позовну заяву жодних належних та достатніх доказів на спростування наведеного не надавав, щодо кількості днів невикористаної відпустки позивачем заперечень не висловив.

Обставини не нарахування та не виплати позивачу невикористаної щорічної оплачуваної відпустки за 2017, 2019, 2020 роки підтверджено також листом від 30.05.2022 №759/09/29/1-22.

Отже, беручи до уваги наведене суд вважає, що Головним управлінням Національної поліції в Київській області допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної оплачуваної відпустки у кількості 60 днів (діб), з яких: 2 дні (діб) за 2017 рік, 22 (дні) за 2019 рік та 36 днів (діб) за 2020 рік.

Як наслідок, суд вважає наявні правові підстави для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсації за невикористані дні щорічної основної оплачуваної відпустки у кількості 60 днів (діб), з яких: 2 дні (діб) за 2017 рік, 22 (дні) за 2019 рік та 36 днів (діб) за 2020 рік.

При цьому суд відмічає, що позовні вимоги у наведеній частині підлягають до задоволення саме шляхом зобов`язання відповідача вчинити певні дії, а не шляхом стягнення сум грошової компенсації, оскільки, як вже було вказано вище така грошова компенсація позивачу не нараховувалась взагалі.

Водночас, суд при вирішенні спору по суті відхиляє посилання відповідача на те, що обов`язковою передумовою для виплати поліцейському грошової компенсації за невикористану відпустку є визначення кількості днів невикористаної відпустки в наказі про звільнення мотивуючи це наступним.

Як вже було вказано судом вище, пунктом 8 розділу III Порядку №260, серед іншого визначено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23.11.2016 №1235, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.12.2016 за №1668/29798 затверджено Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції (далі - Порядок №1235), який розроблено відповідно до статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» з метою забезпечення належної підготовки та видання наказів з питань проходження служби поліцейськими.

Згідно із пунктом 10 розділу III Порядку №1235 у випадку видання наказу про звільнення працівника зі служби в поліції в наказі органу поліції зазначаються стаж служби в поліції, вислуга років для призначення пенсії (у тому числі на пільгових умовах), необхідність виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції та стаж служби в поліції для її виплати.

Крім того, зазначається інформація щодо необхідності виплати грошової компенсації за кількість діб невикористаних відпусток за фактично відпрацьований час у році звільнення або відрахування з грошового забезпечення коштів за кількість діб відпусток за час невідпрацьованої частини календарного року.

Аналізуючи наведені положення суд вказує, що пункт 10 розділу III Порядку №1235 регламентує виключно те, що у наказі про звільнення зазначається про необхідність виплати грошову компенсацію за кількість діб невикористаних відпусток за фактично відпрацьований час у році звільнення.

Тобто, Порядок №1235 не передбачає зазначення у наказі про звільнення невикористаних днів щорічної основної відпустки поліцейського за період, що передував року його звільнення із органів поліції, однак наведене, з урахуванням вищевказаної позиції суду, не може позбавляти права поліцейського на таку грошову компенсацію.

Отже, доводи відповідача в цій частині не можуть бути покладені в основу рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно із частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Згідно із частиною 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Позивач звільнений від сплати судового збору, а матеріали справи не містять в собі належних та достатніх доказів понесення відповідачем судових витрат, що, у свою чергу зумовлює відсутність підстав для вирішення питання щодо розподілу судових витрат в межах даної адміністративної справи.

Керуючись статтями 2, 72, 73, 77, 139, 143, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної полії в Київській області (01601, м. Київ, вул. Володимирська, б. 15, ) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Київській області, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної оплачуваної відпустки у кількості 60 днів (діб), з яких: 2 дні (діб) за 2017 рік, 22 (дні) за 2019 рік та 36 днів (діб) за 2020 рік.

3. Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Київській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної оплачуваної відпустки у кількості 60 днів (діб), з яких: 2 дні (діб) за 2017 рік, 22 (дні) за 2019 рік та 36 днів (діб) за 2020 рік.

4. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України.

Суддя М.А. Бояринцева