Справа № 420/10169/22
Суддя: Корой С.М.
Дата ухвалення: 2022-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплати боргу (недоїмки) №Ф-22908-51У від 27.07.2021 року та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

22.07.2022 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому позивач просить суд:

1. Визнати незаконною та скасувати вимогу ГУ ДПС в Одеській області №Ф-22908-51 У від 27.07.2021 року про сплату боргу (недоїмки);

2. Зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області здійснити коригування даних інтегрованої картки платника ОСОБА_1 (РНОПП НОМЕР_1 ) шляхом вилучення відомостей про наявність податкового боргу (недоїмки) в розмірі 3300,00 грн;

3. Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (Код ЄДРПОУ ВП 44069166, 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) на користь ОСОБА_1 (РНОПП НОМЕР_1 ) шкоду, заподіяну протиправною бездіяльністю контролюючого органу в розмірі однієї мінімальної заробітної плати - 6500,00 грн.

26.07.2022 року від позивача до суду надійшли докази сплати судового збору та направлення копії позову на адресу відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_1 , є адвокатом (самозайнятою особою), перебуває на обліку в ГУ ДПС в Одеській області з 29.09.2017 року, номер взяття на облік як платник податків 16149 та що з 29.09.2017 року вона не проводила незалежну професійну діяльність, оскільки: з травня 2017 року займає посаду юриста на фірмі «КАСПЕР» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю на умовах повного робочого часу з нарахуванням та виплатою роботодавцем як податковим агентом всіх податків; по травень 2021 року податковим агентом виступало управління соціального захисту населення Суворовського району Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, оскільки позивач отримував допомогу на неповнолітню дитину.

Позивач зазначає, що 27.01.2022 року їх стало відомо, що Першим Суворовським відділом ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) було відкрито виконавче провадження на підставі вимоги ГУ ДПС в Одеській області №Ф-22908-51 У від 27.07.2021 року про сплату боргу (недоїмки).

З вищезазначеною вимогою позивач не згодна та вважає її незаконною, оскільки: дата вимоги 27.07.2021 року, а по тексту вимоги відповідно до п. 5 зазначена дата набрання чинності вимоги 07.12.2021 року; відповідач у своїй відповіді вих. №10816/6/15-32-13-04-06 від 23.06.2022 року (на сторінці 3) зазначає, що оскаржувана податкова вимога сформована на суму 12345,20 грн., однак це твердження не відповідає дійсності, оскільки виконавче провадження відкрито на підставі вимоги на суму 3300,00 грн.; вимогу не надіслали платнику податку відповідно до вимог чинного законодавства; особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема адвокатську, вважається самозайнятою особою і платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування лише при умові, що така особа не є найманим працівником у межах такої незалежної професійної діяльності і що вона отримує дохід саме від такої незалежної професійної діяльності.

Ухвалою суду від 26.07.2021 року судом прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплати боргу (недоїмки) №Ф-22908-51У від 27.07.2021 року та зобов`язання вчинити певні дії і відкрито провадження по справі.

Вказаною ухвалою судом вирішено проводити розгляд справи в порядку, визначеному ст.262 КАС України.

12.08.2022 року (вх.№25867/22) від представника Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП 44069166) до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що Головне управління ДПС в Одеській області не погоджується з доводами позивача у зв`язку з наступним.

ОСОБА_1 з 29.09.0,017 року по теперішній час перебуває на обліку у ДНІ у Суворовському району м. Одеси ГУ ДПС в Одеській області як фізична особа, яка замається незалежною професійною діяльністю.

У відзиві вказано, що згідно даних інформаційної системи станом на 31.01.2021 року в ІКП ОСОБА_1 рахується заборгованість з єдиного внеску у тому числі: 20.01.2020 року - 2754,18 грн. за 4 кв. 2019 року(жовтень, листопад та грудень); 21.04.2020 рік - 2078,12 грн. за 1 квартал (січень та лютий); 20.07.2020 рік - 1039,06 грн. за 2 квартал (червень); 19.10.2020 рік - 3178,12 грн. за 3 квартал (липень,серпень та вересень); 19.01.2021 рік - 3300,00 грн. за 4 квартал (жовтень, листопад та грудень).

Зважаючи на викладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

16.08.2022 року (вх.№ЕП/23063/22) від позивача до суду надійшла відповідь на відзив.

Станом на дату вирішення даної адміністративної справи інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено такі факти та обставини.

Позивач згідно свідоцтва № НОМЕР_2 від 20.09.2017 року, виданого Радою адвокатів Одеської області та витягу з Єдиного реєстру адвокатів України, є адвокатом (а.с.14-16).

Згідно даних інтегрованої картки платника КБК 71040000 «Єдиний внесок фізичних осіб - підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність» по ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) рахується заборгованість починаючи з 20.01.2020 року по 19.01.2021 в сумі 9045,20 грн., а з 19.01.2021 року по 31.05.2021 року - у сумі 12345,20 грн.

Отже, з вказаної інтегрованої картки платника КБК 71040000 вбачається, що позивачу 19.01.2021 року було збільшено суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на 3300,00 грн.

27.07.2021 року Головним управлінням ДПС в Одеській області було винесено щодо ОСОБА_1 податкову вимогу форми «Ф» №22908-51У, про те що станом на 07.12.2021 року наявна заборгованість зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені ОСОБА_1 , яка становить 3300,00 грн., та що відповідно до ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів Головне управлінням ДПС в Одеській області вимагає сплатити суму вказаної недоїмки.

Позивач, не погоджуючись з вищевказаною податковою вимогою, вважаючи її протиправною, звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI), як зазначено в його преамбулі, є нормативно-правовим актом, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Відповідно до п. 2 та п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

При цьому, недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена податковим органом у випадках, передбачених цим Законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VІ визначено, що платниками єдиного внеску є:

- роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами;

- підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, військові частини та органи, які виплачують грошове забезпечення, допомогу по тимчасовій непрацездатності, допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами, допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства для таких осіб: осіб, які доглядають за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відповідно до закону отримують допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та/або при народженні дитини, усиновленні дитини.

Так, відповідно до п.5 ч.1 ст.4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Відповідно до п. 1, 4 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VІ платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю.

За правилами, встановленими ч. 4 ст. 5 Закону № 2464-VІ, обов`язки платників єдиного внеску виникають: у осіб, зазначених в абзацах другому, третьому, п`ятому та сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - з дня їх державної реєстрації відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

За змістом п.1, п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VІ єдиний внесок нараховується:

для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;

для платників, зазначених в абзаці сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму грошового забезпечення кожної застрахованої особи, оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності, що здійснюється за рахунок коштів роботодавця, та допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами; допомоги, надбавки або компенсації відповідно до законодавства;

для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Відповідно до частини 5 статті 8 Закону № 2464-VІ єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

Розмір мінімального єдиного внеску для фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, з 01.01.2017 по 31.12.2017 становив 704 грн, з 01.01.2018 по 31.12.2018 - 819,06 грн, з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 918,06 грн, з 01.01.2020 по 31.12.2020 - 1320 грн.

Частиною 7 статті 9 Закону передбачено, що єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (абзац третій частини 8 статті 9 Закону).

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону податкові органи мають право, серед іншого: отримувати безоплатно від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання і від осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, фізичних осіб - підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату єдиного внеску, а також інші відомості, необхідні для виконання органами доходів і зборів функцій, передбачених цим Законом; застосовувати фінансові санкції, передбачені цим Законом; стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску; у разі виявлення фактів порушення порядку нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску звертатися в установленому законом порядку до відповідних правоохоронних органів; здійснювати інші функції, передбачені законодавством.

В частині 1 статті 25 Закону № 2464-VІ зазначено, що рішення, прийняті податковими органами та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

У разі несплати або несвоєчасної сплати частини суми страхових внесків, що сплачується за рахунок коштів державного бюджету відповідно до Закону України "Про державну підтримку сільського господарства України", положення цієї статті застосовуються виключно щодо суми страхових внесків, що має сплачуватися платником єдиного внеску.

Податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску. Вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску, винесена за результатами документальної перевірки, надсилається (вручається) платнику в порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України. Вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску, винесена з метою стягнення недоїмки з єдиного внеску у разі його несплати платником у визначені цим Законом строки, надсилається податковим органом платнику в паперовій та/або електронній формі у порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України. У разі несплати частини суми страхових внесків, що сплачується за рахунок коштів державного бюджету відповідно до Закону України "Про державну підтримку сільського господарства України", податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, інформує про це платників єдиного внеску. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею (частина 4 статі 25 Закону).

Наказом Міністерства фінансів України № 449 від 20.04.2015 затверджено Інструкцію про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, розділ VI якої регулює порядок стягнення заборгованості з платників.

Так, відповідно до пункту 1 розділу VI Інструкції №449 до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

У разі виявлення платником своєчасно не нарахованих сум єдиного внеску такі платники зобов`язані самостійно обчислити ці внески, відобразити їх у звітності, що подається платником до податкових органів, та сплатити їх. До такого платника застосовуються штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції. У разі виявлення податковим органом своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий податковий орган обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції. Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена податковими органами у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. (пункт 2 розділу VI Інструкції №449).

Згідно із пунктом 3 розділу VI Інструкції №449 податкові органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:

дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску податковими органами;

платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним податковим органом протягом 15 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.

Податковий орган надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається):

платникам, зазначеним у пункті 1 статті 4 Закону, протягом 20 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Під частковим зменшенням суми недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованості зі сплати фінансових санкцій) для цілей цього пункту вважається зменшення загальної суми боргу (недоїмки) з єдиного внеску, яка включає нараховані та несплачені суми єдиного внеску (фінансових санкцій) за останній календарний місяць, в якому відбулось таке зменшення.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем ДПС (далі - ІТС) на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) крім загальних реквізитів має містити відомості про розмір боргу, в тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом.

Сума боргу у вимозі проставляється в гривнях з двома десятковими знаками після коми.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з ІТС за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи, у тому числі відокремлених підрозділів юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи) (пункт 4 розділу VI Інструкції №449).

Враховуючи викладене, суд зазначає, що особи, які здійснюють незалежну професійну діяльність є платниками єдиного внеску, а відповідач, відповідно, вправі обчислювати суми єдиного внеску, не нараховані і не сплачені таким платником сум єдиного внеску, та зазначати це у вимозі про сплату боргу (недоїмки).

Водночас, щодо доводів позивача про протиправність оскаржуваної вимоги, оскільки її номер співпадає із номером податкової вимоги, скасованої рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.09.2021 року по справі №420/11391/21, суд зазначає таке.

Відповідно до Інструкції №449, при формуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: перша частина - літера «Ю» (вимога до юридичної особи, у тому числі відокремлених підрозділів юридичної особи) або «Ф» (вимога до фізичної особи), друга частина - порядковий номер, третя частина - літера «У» (узгоджена вимога) (абз. 3 п.4).

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу (абз. 7 п.4 Інструкції №449).

Враховуючи те, що станом на дату прийняття оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) за позивачем рахувалася недоїмка зі сплати єдиного внеску 9045,20 грн, визначена у вимозі №Ф-22908-51У від 17.11.2020, та що така вимога та відповідно борг були скасовані лише рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.09.2021 року по справі №420/11391/21 і таке рішення набрало законної сили 13.12.2021 року, відтак враховуючи положення абз. 7 п.4 Інструкції №449 відповідачем правомірно визначено номер оскаржуваної у даній справі вимоги від 27.07.2021.

Щодо доводів позивача про не направлення їй оскаржуваної податкової вимоги суд не приймає їх до уваги, оскільки відповідачем до суду надано докази повернення відповідачу у серпні 2021 року поштового конверту з оскаржуваною вимогою, із відміткою відділення поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання», та з такого конверту вбачається, що зазначена на ньому адреса ОСОБА_1 збігається із зазначеною у позовній заяві її адресою місця проживання.

Суд зазначає, що згаданий вище пункт 2 частини 1 статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" викладений в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів" (№1774-VIII від 06.12.2016) та набрав чинності 01.01.2017.

Так, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.09.2021 року по справі №420/11391/21, яке набрало законної сили, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено та визнано протиправною та скасовано вимогу ГУ ДПС в Одеській області №Ф-22908-51 У від 17.11.2020 року про сплату боргу (недоїмки).

Вказаним рішенням зокрема встановлено, що починаючи з травня 2017 року позивач займає посаду юриста на фірмі «КАСПЕР» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю на умовах повного робочого часу з нарахуванням та виплатою роботодавцем як податкового агента всіх податків та що з травня 2018 р. по серпень 2019 р. позивач знаходилась у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку і в цей період податковим агентом виступало управління соціального захисту населення Суворовського району Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

При цьому, як стверджує позивач у позовній заяві та не заперечується відповідачем, позивач до травня 2021 року отримувала від Суворовського району Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради допомогу на дитину та що саме останній виступав щодо неї податковим агентом.

Суд зазначає, що як вбачається з ІКП та листа відповідача від 23.06.2022 №10816/6/15-32-13-04-06 (а.с.17-20), сума недоїмки по сплаті єдиного внеску 3300,00 грн, зазначена у оскаржуваній вимозі, нарахована позивачу за 4 квартал (жовтень, листопад та грудень) 2020 року.

При цьому, відповідно індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-5) вбачається, що у період часу жовтень-грудень 2020 року за позивача страхові внески сплачувались Департаментом праці та соціальної політики Одеської міської ради.

Відповідно до Порядку нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за деякі категорії застрахованих осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2011 № 178, цей Порядок визначає механізм сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) за: осіб, які доглядають за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відповідно до закону отримують допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та/або допомогу при народженні дитини, при усиновленні дитини (пп.1 п.2). Єдиний внесок нараховується: за осіб, зазначених у підпункті 2 пункту 1 цього Порядку, на суми допомоги при народженні дитини (крім суми, яка виплачується одноразово) та/або суми допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, нарахованої за базовий звітний період (пп.2 п.2). Єдиний внесок нараховується у розмірі 22 відсотки суми грошового забезпечення, допомоги або компенсації (п.3).

Суд зазначає, що оскільки єдиною метою збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством саме прав фізичних осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, то в розумінні Закону № 2464-VI позивач є застрахованою особою, і єдиний внесок за неї у період жовтень-грудень 2020 року нараховував та сплачував Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради в розмірі не менше мінімального, вказане виключає обов`язок по сплаті у цей період єдиного внеску позивачем ще і як особою, яка здійснює незалежну професійну діяльність.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією викладеною в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28 травня 2020 року у справі №200/10723/18-а.

Суд зазначає, що відповідно до норм ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» необхідними умовами для сплати особою, яка провадять незалежну професійну діяльність, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної адвокатської діяльності та отримання доходу від такої діяльності.

При цьому, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю лише посвідчує право адвоката на здійснення професійної діяльності, однак, не є підставою та доказом здійснення такої діяльності.

Представником відповідача суду не надано будь-яких пояснень або належних та допустимих доказів того, що позивач у період жовтень-грудень 2020 року здійснювала незалежну професійну діяльність та отримувала дохід від такої діяльності.

Враховуючи те, що позивач у період жовтень-грудень 2020 року не провадила адвокатську діяльність, відповідно і доходів від незалежної професійної діяльності не отримувала, однак отримувала соціальну допомогу, з якої сплачено страхові внески, то визначена в оскаржуваній вимозі Головного управління ДПС в Одеській області 27.07.2021 року №Ф-22908-51У сума недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску фактично є подвійним оподаткуванням одного й того самого доходу позивача.

З урахуванням вищевикладених висновків суду, суд вважає, що підлягають задоволенню позовні вимоги позивача щодо визнання протиправною та скасування вимоги Головного управління ДПС в Одеській області щодо визнання незаконною та скасування вимогу ГУ ДПС в Одеській області №Ф-22908-51 У від 27.07.2021 року про сплату боргу (недоїмки) та зобов`язання Головного управління ДПС в Одеській області здійснити коригування даних інтегрованої картки платника ОСОБА_1 (РНОПП НОМЕР_1 ) шляхом вилучення відомостей про наявність податкового боргу (недоїмки) в розмірі 3300,00 грн, з урахуванням вимог ст.9 КАС України шляхом:

- визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС в Одеській області від 27.07.2021 року №Ф-22908-51У;

- зобов`язання Головного управління ДПС в Одеській області здійснити коригування даних інтегрованої картки платника КБК 71040000 «Єдиний внесок фізичних осіб - підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність» ОСОБА_1 (РНОПП НОМЕР_1 ) шляхом вилучення відомостей про наявність боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску в розмірі 3300,00 грн.

Водночас, щодо вимоги позивача про стягнення з Головного управління ДПС в Одеській області на користь ОСОБА_1 шкоду, заподіяну протиправною бездіяльністю контролюючого органу в розмірі однієї мінімальної заробітної плати - 6500,00 грн. суд вважає їх необґрунтованими виходячи з наступного.

Відповідно до статті 114 Податкового кодексу України особи, чиї права та/або законні інтереси порушено, має право на відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб. Шкода, заподіяна протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб, відшкодовується державою за рахунок коштів державного бюджету незалежно від вини контролюючого органу, його посадових (службових) осіб (п.114.1). Шкода, заподіяна протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб, що визнаються податковими правопорушеннями відповідно до цього Кодексу, відшкодовується в повному обсязі в порядку, передбаченому законодавством про відшкодування шкоди. Особа, чиї права порушені, за наявності обставин, передбачених пунктом 128.2 статті 128 цього Кодексу, має право заявити вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб, у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, встановленої станом на дату визнання таких рішень, дій чи бездіяльності незаконними, у порядку, передбаченому законодавством. У такому разі доведенню підлягає лише протиправність рішень, дій чи бездіяльності стосовно особи (п.114.2). Шкода, заподіяна платнику податків внаслідок податкового правопорушення контролюючого органу, відшкодовується за рішенням суду (п.114.4).

Згідно з пунктом 128.2 статті 128 Податкового кодексу України податковими порушеннями, відшкодування шкоди за вчинення яких згідно з пунктом 114.2 статті 114 цього Кодексу допускається внаслідок доведення лише факту його вчинення, є:

128.2.1. прийняття незаконного рішення, а так само вчинення незаконних діянь (дій або бездіяльності) контролюючим органом та/або його посадовими (службовими) особами, що призвели до безпідставної відмови в набутті, а так само до безпідставної втрати особою статусу платника податку або платника одного з податків, набуття та/або анулювання (втрата) якого відбувається за рішенням контролюючого органу;

128.2.2. невнесення або несвоєчасне внесення контролюючим органом даних до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та/або порушення строків початку проведення камеральної перевірки, передбаченої пунктом 200.10 статті 200 цього Кодексу, а у випадках, визначених пунктом 200.11 статті 200 цього Кодексу, - перевірки, зазначеної у такому пункті, якщо за результатами таких протиправних діянь було порушено строки повернення сум бюджетного відшкодування;

128.2.3. прийняття посадовими (службовими) особами контролюючого органу рішення про використання майна, визначеного пунктом 87.3 статті 87 цього Кодексу, як джерела погашення грошового зобов`язання або податкового боргу платника податків;

128.2.4. перешкоджання посадовими (службовими) особами контролюючого органу звільненню майна особи з-під режиму тимчасового затримання;

128.2.5. незаконне застосування посадовими (службовими) особами контролюючого органу арешту майна або коштів на рахунках;

128.2.6. безпідставне внесення посадовими (службовими) особами контролюючого органу даних про наявність податкового боргу платника податків або несвоєчасне внесення чи невнесення даних про відсутність податкового боргу платника податків.

Суд зазначає, що позивачем у позовній заяві не заявлялись вимоги щодо визнання протиправною бездіяльність Головного управління ДПС в Одеській області, судом протиправною така бездіяльність не визнавалась.

Також позивачем у позовній заяві не наведено обґрунтування, внаслідок якої бездіяльності відповідача у неї виникло право на відшкодування шкоди у розмірі однієї мінімальної заробітної плати.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що першочерговим завданням судочинства є захист порушених прав та свобод людини, які визнаються найвищою цінністю. З цією метою сторонам забезпечується рівність та свобода у наданні суду доказів, що підтверджують заявлені ними вимоги.

Обов`язок доказування в адміністративному процесі встановлений статтею 71 КАС України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

На підставі викладеного вище суд доходить висновку, що у задоволенні вимог позивача щодо стягнення з Головного управління ДПС в Одеській області на користь ОСОБА_1 шкоду, заподіяну протиправною бездіяльністю контролюючого органу в розмірі однієї мінімальної заробітної плати - 6500,00 грн. слід відмовити.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно матеріалів справи позивачем сплачено судовий збір за подання вказаного адміністративного позову у розмірі 2977,20 грн. (а.с.60Б).

При цьому, позивачем у позовній заяві заявлено вимогу майнового характеру (визнання протиправною та скасування вимоги та стягнення шкоди) та похідні вимоги судовий збір за які не сплачується.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи задоволення судом однієї вимоги майнового характеру та похідної до неї вимоги, суд доходить висновку, що розмір судового збору, що підлягає стягненню на користь позивача з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, становить 992,40 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 134, 139, 241, 242-246, 250, 255, 262, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплати боргу (недоїмки) №Ф-22908-51У від 27.07.2021 року та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС в Одеській області від 27.07.2021 року №Ф-22908-51У.

Зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області здійснити коригування даних інтегрованої картки платника КБК 71040000 «Єдиний внесок фізичних осіб - підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність» ОСОБА_1 (РНОПП НОМЕР_1 ) шляхом вилучення відомостей про наявність боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску в розмірі 3300,00 грн.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яності дві гривні 40 копійок).

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: Головне управління ДПС в Одеській області (вул.Семінарська, 5, м.Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166).

Суддя Корой С.М.