Справа № 420/4018/19
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2022-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4018/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., за участю секретаря судового засідання Рижук В.І., представника позивача адвоката Якових Є.В., представник відповідач не з`явився, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішення застосування штрафних санкцій,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління ДФС в Одеській області, правонаступником якого є Головне управління ДПС в Одеській області, як відокремлений підрозділ ДПС (далі - ГУ ДПС в Одеській області), в якому просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 26 червня 2019 року: №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» на суму 1482881,25 грн. (у тому числі за податковими зобов`язаннями - 1186305 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 296576,25 грн.); №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» на суму 90371,44 грн. (у томі числі за податковими зобов`язаннями - 72297,15 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 18074,29 грн.); №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» на 1090500 грн. (у томі числі за податковими зобов`язаннями - 872400 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 218100); №, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 3910 грн.; №, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 510 грн.; №, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 510 грн.; Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 26 червня 2019 року №Ф- на суму 301886,64 грн.; рішення від 26 червня 2019 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 301886,67 грн.

В обґрунтування позову позивач вказувала на те, що нею протягом 2016-2018 років вчинено правочини щодо відчуження нерухомого майна, при цьому з урахуванням приписів пункту 167.2 статті 167 Податкового кодексу України, сплачено у повній мірі податок на доходи фізичних осіб у розмірі 5% та військовий збір у розмірі 1,5%.

ОСОБА_1 вважає помилковими висновки контролюючого органу, викладені в Акті перевірки, а оскаржувані рішення протиправними та такими, що порушують її майнові права, оскільки нормами ПК України прямо передбачено можливість продажу фізичною особою двох і більше об`єктів нерухомості протягом одного звітного періоду при сплаті податку на доходи фізичних осіб у розмірі 5%. Принцип презумпції правомірності рішення платника податків передбачає пріоритет рішення платника податків.

Позивач зазначає, що діяла при вчиненні вказаних правочинів безпосередньо як фізична особа та вказує, що ці правочини жодним чином не стосувались її підприємницької діяльності у сфері архітектури, у зв`язку з чим валовий дохід ФОП ОСОБА_1 не включає у себе дохід, отриманий від відчуження нерухомості, а відповідно не оподатковується ПДВ (фізична особа може бути платником ПДВ виключно у разі завезення товару на митну територію України). При цьому, позивачем вже сплачено податок на доходи фізичних осіб у розмірі 5% та військовий збір у розмірі 1,5%.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 7 жовтня 2019 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року, позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 26 червня 2019 року № , № , №, № , №, №, Вимогу про сплату боргу (недоїмку) від 26 червня 2019 року №Ф-, рішення від 26 червня 2019 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Не погодившись з ухваленими у справі судовими рішеннями першої та апеляційної інстанцій, ГУ ДПС в Одеській області звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою.

У зв`язку з реорганізацією податкового органу, згідно зі статтею 52 КАС України, ухвалою Верховного Суду від 21.06.2022, постановленою без видалення до нарадчої кімнати, замінено відповідача правонаступником - Головним управлінням ДПС в Одеській області, як відокремленим підрозділом ДПС.

Постановою Верховного Суду від 21.06.2022 року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 7 жовтня 2019 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

У вказаній постанові Верховний Суд вказав, що суди попередніх інстанцій у своїх рішеннях лише зазначили про те, що податковий орган встановив, що у 2016-2018 роках ОСОБА_1 уклала ряд договорів купівлі-продажу нерухомого майна з фізичними особами, а саме нею вчинено 36 таких правочинів. Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, нерухоме майно належало позивачу на праві власності як фізичній особі.

Як зазначив Верховний Суд, у матеріалах справи відсутні договори купівлі-продажу нерухомого майна, судами першої та апеляційної інстанцій не витребувано вказаних договорів та не надано їм належної оцінки.

05.07.2022 року дана справа надійшла до Одеського окружного адміністративного суду та після проведення автоматичного розподілу справу призначено до розгляду судді Андрухіву В.В.

Ухвалою від 08.07.2022 року прийнято до провадження вказану справу. Ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Витребувано від ОСОБА_1 належним чином засвідчені копії договорів купівлі-продажу нерухомого майна, які були нею укладені з фізичними особами у 2016-2018 роках.

Ухвалою від 15.08.2022 року продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів.

Ухвалою від 15.08.2022 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання, призначене на 26.09.2022 року о 14 год. 00 хв., з`явився представник позивача.

Повідомлений належним чином представник відповідача про причини неявки суд не повідомив.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях, поданих разом з витребуваними судом доказами (а.с.107-114, т.2).

31.08.2021 року та 04.08.2022 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив таке.

На підставі вимог п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, ст.13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та наказу №3602 від 13.05.2019 року проведена документальна позапланова виїзна перевірка діяльності позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року.

Відповідно до наявної податкової інформації фізична особа платник податків (далі ФОПП) ОСОБА_1 протягом періоду, що перевірявся, отримувала доходи, які згідно з Кодексом підлягають включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та відображенню платником податків в річній декларації про майновий стан і доходи (податковій декларації).

Так, згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності не нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в період з 01.01.2016 р. по 31.12.2018 р. ОСОБА_1 крім отриманих доходів, обов`язок щодо відображення яких у податковій декларації вважається виконаним і податкова декларація не подається, фактично отримувала доходи від здійснення операцій з продажу об`єктів нерухомого майна.

ФОПП ОСОБА_1 відповідно до договорів купівлі-продажу, посвідчених приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 , придбано земельні ділянки для індивідуального дачного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , на якій були побудовані об`єкти житлової нерухомості дачні будинки для подальшого продажу (інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності не нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна).

ФОПП ОСОБА_1 відповідно до договорів купівлі-продажу, посвідчених приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 придбано земельну ділянку та житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , який був знищений відповідно до акту знесення будівлі серії та номер 02, виданий 30.05.2017, та в подальшому було побудовано житловий будинок на 12 квартир для подальшого продажу (інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності не нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна).

Згідно із податковою інформацією, отриманою від Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області (вх. ГУ №10322/9/15-32- від 19.03.2019 р.): відповідно до відомостей з Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, наявна інформація, що ФОПП ОСОБА_1 , є забудовником.

Відповідач вказав, що ФОПП ОСОБА_3 систематично (більше 3-х разів на рік) здійснює будівництво та продаж самостійних житлових будинків, квартирних об`єктів та дачних будинків, що є безумовним свідченням того, що збудований об`єкт нерухомості передбачає отримання прибутку від подальшого продажу, що є неодмінною характерною ознакою підприємницької діяльності.

Комплекс послідовних цілеспрямованих дій, метою яких є будівництво та подальший продаж низки однотипних об`єктів нерухомості для отримання прибутку, є свідченням того, що відповідна діяльність для цілей оподаткування має кваліфікуватися як підприємницька, тож указані операції підлягають оподаткуванню за нормами ст.177 Податкового кодексу України, а не відповідно до норм ст.172 ПК, як відбувається у випадку ОСОБА_1 .

Крім того, перевіркою встановлено одержання фізичною особою - платником податків доходів з інших джерел, а саме: ОСОБА_1 у перевіряємому періоді була зареєстрована як фізична особа-підприємець, перебувала на спрощеній системі оподаткування та відповідно до поданої звітності отримувала доходи від підприємницької діяльності за видом діяльності 71.11 діяльність у сфері архітектури.

Перевіркою дотримання встановленого порядку подання до органів ДФС податкових декларацій (у випадках, коли згідно з нормами Кодексу таке подання є обов`язковим) встановлено, що ФОПП ОСОБА_1 за період, що перевірявся, податкові декларації про майновий стан та доходи як фізичною особою-підприємцем за 2016-2018 рік в порушення п.177.5 ст.177 Податкового кодексу України не надано до ДПІ у Приморському районі Південного управління м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області.

За результатами перевірки платник єдиного податку II групи, у зв`язку з вищевстановленими порушеннями, починаючи з 01 січня 2016 року втрачає право перебування на спрощеної системі оподаткування та бути платником єдиного податку ІІ групи. Таким чином, дохід, отриманий від здійснення підприємницької діяльності на 2016-2018 роки за результатами перевірки, оподатковується на загальних умовах.

При визначені річного оподатковуваного доходу враховані доходи від продажу об`єктів нерухомого майна та доходи, відображені ФОПП ОСОБА_4 у податкових деклараціях платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2016-2018 р.р.

Щодо витрат, позивач будь-які документи, які підтверджують витрати, пов`язані з веденням господарської діяльності ОСОБА_1 , до ГУ ДФС в Одеській області для проведення документальної позапланової виїзної перевірки не надано. Також, перевіркою встановленого порядку ведення платником податків Книги обліку доходів і витрат з метою визначення суми загального річного оподатковуваного доходу та виконання обов`язку щодо подання податкової декларації, встановлено, що в порушення вимог пп. 16.1.12, п.16.1 ст.16, п.44.1, п.44.3 ст.44, п.177.10 п.177, п.п.296.1 п.296.1 ст.296 Податкового кодексу України - Книга обліку доходів і витрат не надано до перевірки.

ОСОБА_1 отримала дохід від провадження господарської діяльності, який згідно з Кодексом підлягає включенню до загального річного оподатковуваного доходу та відображенню платником в податковій декларації про майновий стан і доходи за перевіряємий період в сумі 7271 650,00 грн., в т.ч. за 2016 рік - 2909650,00 грн., за 2017 рік - 2084500,00 грн., за 2018 рік - 2277500,00 грн.

У порушення вимог п.177.1, п.177.2, п.177.4, п.177.5, ст.177, п.2) пп.291.4. ст.291 Податкового кодексу України, ФОПП ОСОБА_1 занижено податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування за перевіряємий період у загальній сумі 1186305,00 грн. (у тому числі 2016 рік - 428120,00 грн., 2017 рік - 348235,00 грн., 2018 рік - 409950,00 грн.) та військовий збір фізичної особи підприємця на загальну суму 72297,15 грн. ( у тому числі 2016 рік - 14959,65 грн., 2017 рік - 23175,00 грн., 2018 рік - 34162,50 грн.).

Сума чистого доходу ОСОБА_1 складає за 2016 рік - 2909650,00грн., за 2017 рік - 2084500,00 грн., за 2018 рік - 2277500,00 грн., що перевищує максимальну величину бази нарахування єдиного внеску. Таким чином, сумою чистого оподатковуваного доходу за даними перевірки визначено максимальну величину бази нарахування єдиного внеску, яка за 2016 рік складає 431550,00 грн., за 2017 рік складає 468750,00 грн., за 2018 рік - 542250,00 грн.

У порушення вимог п.2 ст.7, п.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та в результаті наведених порушень, ОСОБА_1 не нарахувала та не сплатила єдиний внесок за перевіряємий період у загальній сумі 301886,64 грн., в тому числі за 2016 рік на 91143,36 грн., за 2017 рік у сумі 101277,00 грн., за 2018 рік у сумі 109466,28 грн.

У результаті допущених порушень податкового законодавства ОСОБА_1 , починаючи з 01 січня 2016 року була зобов`язана перейти на сплату інших податків і зборів - на загальну систему оподаткування.

Під час перевірки встановлено, що за 2016 рік дохід ФОП ОСОБА_1 від провадження господарської діяльності протягом останніх 12 календарних місяців перевищив 1000000 грн. та склав 2909650,001 грн.

У порушення вимог п.183.4 ст.183 Податкового Кодексу України, ОСОБА_1 не надано до ДПІ у Приморському районі Південного управління м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області заяву про реєстрацію платником ПДВ до 10.01.2017, у зв`язку з чим, та відповідно до вимог п.183.10 ст.183 Податкового Кодексу України, з 11.01.2017 підприємець несе відповідальність за не нарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Перевіркою повноти визначення податкових зобов`язань за перевіряємий період в порушення вимог п.181.1 ст.181, п.183.1, п.183.2 ст.183, п.187.1 ст.187, п.п.188.1 ст.188, п.п.194.1.1 пп.194.1 ст.194 Податкового Кодексу України, встановлено заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість у загальній сумі 872400 грн.

За викладених обставин відповідач вважав позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставними та необґрунтованими, а тому просив у позові відмовити.

Заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності 19 жовтня 2010 року та перебуває на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності. Основним видом діяльності позивача за КВЕД є: 71.11 - діяльність у сфері архітектури.

Наказом ГУ ДФС в Одеській області №3602 від 13 травня 2019 року призначено проведення документальної позапланової перевірки фізичної особи платника податків ОСОБА_1

ГУ ДФС в Одеській області відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст. 20, пп.78.1.1 п.78.1 ст. 78 ПК України, ст.13 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", на підставі наказу ГУ ДФС в Одеській області №3602 від 13 травня 2019 року проведено документальну позапланову виїзну перевірку діяльності фізичної особи платника податків ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року та Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року.

За наслідками перевірки складено акт №1025/15-32-13-05/ від 29 травня 2019 року, відповідно до висновків якого встановлено, зокрема, порушення:

- п.177.5 ст.177 ПК України, в наслідок чого встановлено неподання податкових декларацій про майновий стан та доходи як фізичної особи-підприємця за 2016-2018 рр.;

- п.п.177.1, 177.2, 177.4, 177.5 ст. 177, п.2) пп.291.4 ст. 291 ПК України, внаслідок чого донараховано податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 1 186 305,00 грн.;

- п.п.177.1, 177.2, 177.4, 177.5 ст. 177, п.2) пп.291.4 ст. 291 ПК України, внаслідок чого донараховано військового збору фізичної особи-підприємця у сумі 72 297,15 грн.;

- п.2 ст.7, п.8 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", в наслідок чого донараховано єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (КБК 71040000) у сумі 301 886,64 грн.;

- п.181.1 ст.181, п.п.183.1, 183.2 ст.183, п.187.1 ст.187, п.п.188.1 ст.188, пп.194.1.1 п.194.1 ст.194 ПК України, в наслідок чого донараховано податку на додану вартість у сумі 872 400 грн.;

- пп.49.18.1 п.49.18 ст.49 ПК України, в наслідок чого встановлено неподання податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2017 - грудень 2018 року;

- пп.44.1 ст.44 ПК України, в наслідок чого встановлено не зберігання первинних документів, ведення яких передбачено законодавством, а також документів, пов`язаних з із виконанням вимог законодавства.

За результатами перевірки прийнято:

1. податкові повідомлення-рішення від 26 червня 2019 року:

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються зі результатами річного декларування у розмірі 1 482 881,25 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями 1 186 305 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 296 576,25 грн.;

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір у розмірі 90 371,44 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями 72 297,15 грн., за штрафними (фінансовими) санкціє ми (штрафами) 18 074,29 грн.;

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 1 090 500,00 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями 872 400,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 218 100,00 грн.

- №, яким до позивача застосовано штрафні санкції за платежем податок на додану вартість у розмірі 3 910,00 грн.;

- №, яким до позивача застосовано штрафні санкції за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування у розмірі 510,00 грн.;

- №, яким до позивача застосовано штрафні санкції за платежем адміністративні штрафи та інші санкції у розмірі 510,00 грн.

2. вимогу про сплату боргу (недоїмку) №Ф- від 26 червня 2019 року на суму 301 886,64 грн.;

3. рішення № від 26 червня 2019 року про застосування штрафних санкцій у розмірі 30188,67 грн. за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 301 886,67 грн.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оподаткування доходу фізичних осіб регламентовано нормами розділу IV ПК України, відповідно до підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 якого, об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Абзацом другим пункту 164.1 статті 164 ПК України визначено, що загальний оподатковуваний дохід будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно із підпунктом 164.2.4 пункту 164.2 статті 164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються частина доходів від операцій з майном, розмір якої визначається згідно з положеннями статей 172- 173 цього Кодексу.

Ставки податку встановлені статтею 167 ПК України.

Відповідно до пункту 167.1 цієї статті, ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Пунктом 167.2 статті 167 ПК України встановлено, що ставка податку становить 5 відсотків бази оподаткування у випадках, прямо визначених цим розділом.

Такий випадок визначено статтею 172 ПК України, якою встановлено оподаткування доходу від операцій з продажу (обміну) об`єктів нерухомого майна.

Абзацом першим пункту 172.1 статті 172 ПК України передбачено, що дохід, отриманий платником податку від продажу (обміну) не частіше одного разу протягом звітного податкового року житлового будинку, квартири або їх частини, кімнати, садового (дачного) будинку (включаючи земельну ділянку, на якій розташовані такі об`єкти, а також господарсько-побутові споруди та будівлі, розташовані на такій земельній ділянці), а також земельної ділянки, що не перевищує норми безоплатної передачі, визначеної статтею 121 Земельного кодексу України залежно від її призначення, та за умови перебування такого майна у власності платника податку понад три роки, не оподатковується.

Згідно із пунктом 172.2 вказаної статті в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, дохід, отриманий платником податку від продажу протягом звітного податкового року більш як одного з об`єктів нерухомості, зазначених у пункті 172.1 цієї статті, або від продажу об`єкта нерухомості, не зазначеного в пункті 172.1 цієї статті, підлягає оподаткуванню за ставкою, визначеною пунктом 167.2 статті 167 цього Кодексу. У такому самому порядку оподатковується дохід від продажу (обміну) об`єкта незавершеного будівництва.

Статтею 177 ПК України врегульовано оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування.

Так, за приписами пункту 177.1 статті 177 ПК України, доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Буквальне тлумачення заголовку статті 177, норми пункту 177.1 цієї статті свідчить, що встановлені цією нормою правила оподаткування, зокрема щодо ставки, застосовуються за одночасної наявності таких умов: 1) дохід отримано фізичною особою-підприємцем; 2) дохід отримано від провадження господарської діяльності.

За визначенням статті 42 Господарського кодексу України (ГК України), підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Суб`єктами господарювання у розумінні статті 55 ГК України, зокрема, є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Відповідно до положень статей 1, 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» (далі - Закон № 755-IV), фізична особа, яка має намір стати підприємцем, подає документи для державної реєстрації фізичної особи підприємцем відповідно до переліку, встановленого статтею 18 цього Закону.

Частиною дев`ятою статті 4 Закону № 755-IV передбачено, що фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Отже, фізичні особи можуть вважатись суб`єктами господарювання тільки за умови здійснення ними господарської діяльності і реєстрації їх як підприємців. Саме з моменту реєстрації підприємцем особа набуває відповідний правовий статус.

Статтею 42 Конституції України визначено, що кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Відповідно до частини другої статті 50 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Здійснення особою підприємницької діяльності без дотримання обов`язкової умови реалізації права на підприємницьку діяльність, тобто без державної реєстрації в установленому порядку як фізична особа-підприємець, є підставою для притягнення такої особи до відповідальності, встановленої чинним законодавством. Так, стаття 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлює відповідальність, зокрема, за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання у вигляді штрафу з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (частина перша статті 220 ЦК України).

Відповідно до пункту 15.1 статті 15 ПК України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно із положеннями підпункту 2 пункту 180.1 статті 180 ПК України, для цілей оподаткування платником податку на додану вартість є будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку.

Пунктом 181.1 статті 181 ПК України передбачено, що у разі, якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

У постанові від 21.06.2022 року по даній справі Верховний Суд вказав, що одного лише посилання відповідача на те, що позивач є фізичною особою-підприємцем, недостатньо для застосування у даних правовідносинах ставки податку на доходи фізичних осіб у розмірі 18%.

Враховуючи висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, що викладені у постанові Верховного Суду від 21.06.2022 року, судом при новому розгляді справи ухвалою від 08.07.2022 року витребувано у позивача договори відчуження нерухомого майна за період, що перевірявся (за 2016-2018 роки).

На виконання ухвали суду позивачем надано копії договорів про відчуження майна ОСОБА_1 (а.с. 115-185 т. 2, а.с.3-134 т.3). З наданих договорів, відповідно до їх переліку, наведеного в п.2.1 Акта перевірки, чотири договори не стосуються предмету судового розгляду, оскільки укладені у 2015 році (один договір) та у 2019 році (три договори).

Зі змісту вказаних договорів за 2016-2018 роки, зокрема, вбачається, що позивач діяла від свого імені як фізична особа, відчужуючи належне їй нерухоме майно, а не як фізична особа-підприємець, що здійснює постачання житлової та нежитлової нерухомості в межах своєї господарської діяльності. Тому посилання відповідача на укладення вказаних правочинів в межах здійснення нею підприємницької діяльності даними договорами не підтверджується.

Оскільки ОСОБА_1 вчинила правочини з відчуження нерухомого майна як фізична особа, то за чинним на той час податковим законодавством, позивач була зобов`язана сплатити податок на доходи фізичних осіб у розмірі 5%, що і було нею зроблено: за 2016 рік було сплачено 95617,00 грн., за 2017 рік - 55025,00 грн., за 2018 рік - 64475,00 грн.

Тому, твердження відповідача відчуження ОСОБА_1 нерухомого майна в межах підприємницької діяльності та необхідність сплати нею податку на доходи фізичних осіб у розмірі 18% суд вважає помилковим, і таким, що не відповідає нормам податкового законодавства.

Також позивачем за вказані періоди було сплачено військовий збір в розмірі 1,5%: за 2016 рік - 17316, 00 грн., за 2017 рік 16507, 50 грн., за 2018 рік - 19342, 50 грн.

Обставини щодо сплати позивачем ПДФО та військового збору у зазначених вище розмірах підтверджені листом приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Муль Н.С. та не заперечувалися відповідачем.

Отже, відповідно до п.167.1 ст.167 ПК України, ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Проте, згідно п.167.2 ст.167 ПК України ставка податку становить 5 відсотків бази оподаткування у випадках, прямо визначених цим розділом.

Відповідно до п.172.1 ст.172 ПК України, дохід, отриманий платником податку від продажу (обміну) не частіше одного разу протягом звітного податкового року житлового будинку, квартири або їх частини, кімнати, садового (дачного) будинку (включаючи земельну ділянку, на якій розташовані такі об`єкти, а також господарсько-побутові споруди та будівлі, розташовані на такій земельній ділянці), а також земельної ділянки, що не перевищує норми безоплатної передачі, визначеної статтею 121 Земельного кодексу України залежно від її призначення, та за умови перебування такого майна у власності платника податку понад три роки, не оподатковується.

Відповідно до п.172.2 ст.172 ПК України, дохід, отриманий платником податку від продажу протягом звітного податкового року більш як одного з об`єктів нерухомості, зазначених у пункті 172.1 цієї статті, або від продажу об`єкта нерухомості, не зазначеного в пункті 172.1 цієї статті, підлягає оподаткуванню за ставкою, визначеною пунктом 167.2 статті 167 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи, що нормами ПК України у спірний період було прямо передбачено можливість продажу фізичною особою двох і більше об`єктів нерухомості протягом одного звітного періоду зі сплатою податку на доходи фізичних осіб за ставкою 5%; позивач діяла безпосередньо як фізична особа, та зазначені правочини жодним чином не стосувались її підприємницької діяльності в сфері архітектури, у зв`язку з чим валовий дохід ФОП ОСОБА_1 не включає в себе дохід, отриманий від відчуження нерухомості, а відповідно не оподатковується ПДВ (фізична особа може бути платником ПДВ виключно в разі ввезення товару на митну територію України); нарахування податку на додану вартість є неправомірним, оскільки нормами Податкового кодексу передбачено виключне оподаткування доходу від продажу об`єктів нерухомості за ставкою 5%; позивачем вже сплачений податок на доходи фізичних осіб в сумі 5% та військовий збір в сумі 1,5 % за всі вчинені правочини, суд вважає помилковими висновки, викладені в акті перевірки ГУ ДФС в Одеській області від 29.05.2019 року.

Також суд зауважує, Законом України №1914-ІХ від 30.11.2021 року пункт 172.2 ст.172 Податкового Кодексу викладений у новій редакції, згідно якої дохід, отриманий платником податку від продажу протягом звітного (податкового) року третього та наступних об`єктів нерухомості (крім операцій з відчуження житлової нерухомості банками в порядку звернення стягнення за договорами іпотеки, що забезпечують кредит, наданий в іноземній валюті) із зазначених у пункті 172.1 цієї статті, або від продажу другого та наступних об`єктів нерухомості, не зазначених у пункті 172.1 цієї статті, підлягає оподаткуванню за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Тобто, станом на сьогодні існує чітка формула щодо визначення ставки податку на доходи фізичних осіб у разі відчуження об`єктів нерухомості: продаж першого об`єкту не оподатковується, продаж другого об`єкту оподатковується ставкою у розмірі 5%, а третього і наступних ставкою 18%.

Таким чином, законодавцем унормовано спірне питання, та з 2022 року в Україні оподатковування доходу від продажу третього та наступних об`єктів нерухомості оподатковується за ставкою 18%. При цьому, законодавцем продаж більше 3-х об`єктів нерухомості не визнано підприємницькою діяльністю, а фактично законодавцем встановлена нова ставка податку на певні операції з нерухомістю.

Так як вказані зміни набрали чинності з 1 січня 2022 року та відповідно до принципу стабільності у податковому законодавстві податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

З викладеного вбачається, що введення з 01.01.2022 року нової ставки податку на дохід від продажу третього та наступних об`єктів нерухомості за ставкою 18% свідчить про те, що така ставка податку - 18% не підлягала сплаті до 01.01.2022 року.

Таким чином, позивач під час вчинення правочинів з відчуження майна діяла правомірно та у відповідності до чинного на час їх вчинення податкового законодавства.

Окрім викладеного, суд також звертає увагу на ту обставину, що за 32 договорами, що були укладені позивачем у період з 2016 по 2018 рік (а.с.115-165 т.2, а.с.65-65-130 т.3), продавцями нерухомого майна були ОСОБА_1 та ОСОБА_5 співвласники цього майна.

Отже, навіть за умови наявності у позивача обов`язку сплати податку у розмірі 18% з отриманого нею доходу, відповідач безпідставно нарахував грошові зобов`язання на всю суму доходу, отриману двома особами, що були співвласниками відчуженого майна.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає повному задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, згідно ч.1 ст.139 КАС України, суд присуджує позивачу всі здійснені ним документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, ч.1 ст.139, 241-246, 293 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_3 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (адреса: вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166) задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС в Одеській області від 26.06.2019 року № , від 26.06.2019 року № , від 26.06.2019 року № , від 26.06.2019 року № , від 26.06.2019 року № , від 26.06.2019 року № .

Визнати протиправною та скасувати вимогу ГУ ДФС в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) від 26.06.2019 року № Ф- на суму 301886,64 грн.

Визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДФС в Одеській області від 26.06.2019 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 301886,67 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 9605 грн. (дев`ять тисяч шістсот п`ять гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено 06 жовтня 2022 року.

Суддя В.В. Андрухів