Справа № 947/34329/21
Суддя: Мурманова І. М.
Дата ухвалення: 2022-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/523/85/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2022 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Мурманової І.М.

за участю секретаря судових засідань - Бєлік Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в місті Одесі адміністративний позов ОСОБА_1 до Старшого лейтенанта поліції Худченка Миколи Анатолійовича взводу 2 роти Управління поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Одеської області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою в порядку адміністративного судочинства до Старшого лейтенанта поліції Худченка Миколи Анатолійовича взводу 2 роти Управління поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Одеської області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відносно нього 24.10.2021 року винесено постанову серії БАБ № 115438, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП. Позивач зазначає, що постанова винесена з підстав того, що він, нібито то 24.10.2021 року, керуючи транспортним засобом Tayota Rav 4 реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив проїзд перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п.п.8.7.3е ПДР України.

Позивач зазначає, що постанова підлягає скасуванню, оскільки відсутні докази щодо вчинення правопорушення. На підставі викладеного просить: скасувати постанову серії БАБ № 115438 про накладення адміністративного стягнення, закрити провадження у справі, стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 29.12.2021 року матеріали справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 направлено до Суворовського районного суду м. Одеси за територіальною юрисдикцією (підсудністю) даної справи.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, адміністративну справу було розподілено відповідно до вимог ст.ст. 18, 31 КАС України.

Адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана (ч. 2 ст. 30 КАС України).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 14 березня 2022 року адміністративний позов прийнято до розгляду, призначено розгляд справи в судове засідання, сторонам направлено копію ухвали суду та відповідачам роз`яснено про право на подання відзиву.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, 12.08.2022 року (вх. № 5455) звернувся на адресу суду із заявою про слухання справи за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити з підстав, що викладені в позові (а.с.80).

Відповідачі: Старший лейтенант поліції взводу 2 роти Управління поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Худченко Микола Анатолійович, Управління патрульної поліції в Одеської області Департаменту патрульної поліції, Департамент патрульної поліції Національної поліції України - до суду не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені у встановленому законом порядку (а.с.81-83), про причини не явки суду не повідомили, з будь-якими заявами на адресу суду не звертались, 03.12.2021 р. надійшов відзив на позовну заяву за підписом представника УПП в Одеській області ДПП Єфімова С.С.

Відповідно до положення ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, з огляду на наявність повідомлення учасників провадження та заяви позивача щодо розгляду справи за його відсутності, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність належним чином повідомлених сторін.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази на підтвердження та спростування позовних вимог в їх сукупності суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 24.10.2021 року інспектором УПП в Одеській області ДПП ст. лейтенантом поліції Худченко М.А., винесено оскаржувану постанову серії БАБ № 115438, якою ОСОБА_2 , притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ПДР п.п.8.7.3.е, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

З постанови вбачається, що ОСОБА_1 , здійснював керування транспортним засобом «Tayota Rav 4» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Люстдорфська дорога буд. 23 в м. Одесі здійснив проїзд перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3.е Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306.

Позовна заява обґрунтована тим, що відсутні докази на підтвердження обставин правопорушення, в матеріалах справи відсутні докази щодо керування позивачем автомобілем, а відтак постанова про притягнення до адміністративної відповідальності має бути скасована, а провадження у справі закрито.

Так, не погоджуючись з адміністративним позовом на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву за підписом представника відповідача Єфіменко С.С., згідно якого представник зазначив, що 24.10.2021 року о 21 год. 55 хв., в ході виконання службових обов`язків інспектор Худченко М.А., за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога 23 виявив автомобіль «Tayota Rav 4» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який здійснив проїзд перехрестя на заборонений (червоний) сигнал світлофора, чим порушив пункт 8.7.3.е ПДР затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306, якими визначено, що червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух. Представник зазначає, що поліцейські відреагували на вчинене правопорушення, зупинили автомобіль, пояснили водію суть скоєного правопорушення, роз`яснили права та повідомили, що розгляд справи відбувається на місці зупинки автомобіля. Представник зазначає, що позивач відмовився від підпису в постанові, про що в постанову внесено відповідну відмітку. Факт проїзду перехрестя автомобіля на червоний сигнал світлофору підтверджений відеозаписом, що наданий до відзиву на позовну заяву. Представник також зазначив, що позивач особисто доказів на підтвердження обставин не керування ним транспортним засобом не надав, позовна заява таких не містить. Таким чином, працівники поліції діяли в межах повноважень та відповідно вчинили необхідні дії пов`язані з реагуванням поліції на виявлене правопорушення правил дорожнього руху, про що винесли відповідну постанову. На підставі викладеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог. До відзиву на позовну заяву надано диск-відеозапису (а.с.32).

Не погоджуючись з відзивом, позивач 20.12.2021 (вх. № 70464) надав відповідь на відзив, згідно якої зазначив, що відповідачем не надано доказів на підтвердження факту проїзду перехрестя на заборонений сигнал світлофору саме позивачем, тобто ОСОБА_1 , пояснення надані інспектором не є належними, оскільки поліцейський є заінтересованою особою в даній справі. З наданого відеозапису вбачається лише те, що поліцейський підходить до автомобіля, та спілкується з тим, хто сидить за кермом, однак з відеозапису не можливо встановити особу водія. Також, зазначив, що відомості в протокол про особу правопорушника внесені з бази даних МВС, оскільки позивач здійснює адвокатську діяльність та відповідно інформація щодо нього є загальнодоступною. Також, зазначив, що саме на відповідача покладено обов`язок доведення факту керування транспортним засобом саме позивачем у справі. Тягар доказування правомірності і законності рішення суб`єкта владних повноважень покладається на позивача. Просив постанову скасувати, провадження у справі закрити та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. (а.с.33-40).

З огляду на викладене, з урахуванням обставин зазначених у відзиві та відповіді на відзив,вбачається що позивач фактично оскаржує та заперечує факт керування саме ним автомобілем, який здійснив проїзд перехрестя на червоний сигнал світлофору, тобто сам факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 .

За приписами п.8.7.3.е Правил дорожнього руху України, червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Судом досліджено відеозапис правопорушення, виконаного з автомобіля інспектора поліції, згідно якого вбачається, що на 21:55:51 хвилині водій автомобіля «Tayota Rav 4» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив проїзд перехрестя на заборонений сигнал світлофору. З відеозапису також встановлено, що працівник патрульної поліції підійшов до автомобіля.

Відповідальність водіїв за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Отже, в діях водія наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.2 ст.122 КУпАП.

Щодо обставин процедури винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

За змістом статті 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (в тому числі й щодо порушення частини першої статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Відповідно до частини 2 статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно пункту 4 Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі - у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься в разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою, шостою, восьмою, десятою і одинадцятою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1, 125, частинами першою, другою і четвертою статті 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128 - 129, частиною першою статті 132-1, частинами третьою, шостою, восьмою, дев`ятою, десятою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою і восьмою статті 152-1 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції (ст. 222 КУпАП визначено компетенцію Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, а саме, зазначено що «органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення:., зокрема, і за частинами першою, другою і третьою статті 122»).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті (ст. 258 КУпАП), уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу (ч. 4 ст. 258 КУпАП).

Крім того, «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 р. встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 2.3 Рішення Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 р. «У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення» встановлено, що законодавство передбачає випадки коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а на місці вчинення правопорушення виноситься постанова (ч.2, 4 ст. 258 КУпАП), в такому разі притягнення особи до адміністративної відповідальності фактично відбувається у скороченому провадженні.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.»

Таким чином, законодавством, як виключення, передбачено процедуру скороченого провадження при притягненні особи до адміністративної відповідальності під час якої фіксація адміністративного правопорушення, розгляд справи і накладання адміністративного стягнення на правопорушника відбувається безпосередньо на місці його вчинення.

В Рішенні Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 р. зазначено, що застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Положеннями Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14 липня 2015 року № 596-УІІІ, який був прийнятий після винесення Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року по справі №25-рп/2015, внесено зміни до ст.258 КУпАП та передбачено, що скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, а саме відсутність необхідності складати адміністративний протокол (навіть у разі заперечення порушника проти його вчинення) та, відповідно, можливість розглядати справи і накладати стягнення на місці вчинення правопорушення застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Отже, закон дозволяє застосовувати процедуру скороченого провадження, тому, відповідно, дозволяється фіксація адміністративного правопорушення, розгляд справи і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Такої ж позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 14.03.2018 року у справі №760/2846/17, висновки якого повинні враховуватись судами при виборі та застосуванні норм права (ч. 5 ст. 242 КАС України).

Крім того, постановою Верховного Суду від 14.02.2018 року по справі №536/583/17 зроблено висновок, що застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в Кодексі України про адміністративні правопорушення.

Згідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до вимог ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст.288 КУпАП, постанову в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено в суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. В ній зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Також, Європейський суд з прав людини у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», зазначив, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

З огляду на викладене, суд зазначає, що оскаржувана позивачем постанова винесена відповідно до норм передбачених ст. 280 КУпАП, інспектором патрульної поліції було зафіксовано порушення правил у сфері дорожнього руху, та винесено постанову в якій зазначені відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

В постанові також зроблено відмітку, що копію постанови на місці водієм не отримано «відмовився».

У зв`язку з цим, копію постанови направлено поштовим зв`язком, що підтверджується матеріалами справи (а.с.6).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Особливістю адміністративного процесу є те, що доказування в адміністративній справі «урівноважене» дією двох принципів адміністративного судочинства. Перший принцип змагальність сторін, він полягає в тому, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 9 КАС України). Другий офіційне з`ясування всіх обставин у справі, за яким адміністративний суд вживає визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, зокрема щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

З даного приводу суд зазначає, що на підтвердження обставин правомірності винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, відповідачем надано диск-відеозапис вчиненого правопорушення, про який безпосередньо зазначено в постанові від 24.10.2021 року, згідно якого безперечно встановлено факт порушення п.8.7.3.е правил дорожнього руху України, після чого винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.

В постанові зазначено, що особу водія встановлено на підставі посвідчення водія НОМЕР_2 від 19.01.2013 року.

Позивач оскаржуючи факт керування транспортним засобом не надав доказів на спростування обставин щодо управління транспортним засобом 24.10.2021 року о 21 год. 55 хв., лише послався на те, що є адвокатом та відомості щодо нього є загальнодоступними, а відтак дані щодо нього можна було внести до постанови з пошукової системи мережі Інтернет.

Судом критично оцінюються такі твердження позивача, оскільки в постанові зазначено, що особу встановлено на підставі посвідчення водія, а реєстр адвокатів України не містить в собі відомостей щодо серії та номеру посвідчення водія.

Крім іншого, судом не приймаються до уваги твердження позивача на встановлені обставини в Постановах Верховного Суду, оскільки постанови на які посилається позивач ухвалені щодо інших обставин та правовідносин, що виникли у сфері забезпечення дорожнього руху.

Таким чином, суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення на позивача у виді штрафу відповідає вимогам ст.ст.283, 284 КУпАП, з досліджених доказів встановлено, що водієм ОСОБА_1 , було порушення п.8.7.3.е ПДР України, яким визначено, заборону руху на червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 72, 77, 139, 242-246, 250, 272, 295, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Старшого лейтенанта поліції Худченка Миколи Анатолійовича взводу 2 роти Управління поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Одеської області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - залишити без задоволення.

Копію постанови направити сторонам у справі.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду складено 07.10.2022 року.

Суддя: