Справа № 320/5260/22
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2022-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/5260/22 Головуючий у 1 інстанції: Балаклицький А.І.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

за участю секретаря Шляги А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 29.07.2022 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку та виплаті пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08.11.2021 № 2/3/1/6094 з урахуванням 90 % грошового забезпечення, починаючи з 01.04.2019;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08.11.2021 № 2/3/1/6094 з урахуванням 90% грошового забезпечення, починаючи з 01.04.2019.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.06.2022 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху; встановлено позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали; роз`яснено позивачу, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.07.2022 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - повернуто позивачу.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.07.2022 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу як таку, що прийнята із порушенням норм процесуального права, постановити нову ухвалу, якою направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 13 ст. 10, ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Мотивами оскаржуваної ухвали є те, що позивачем не виконано вимог ухвали суду від 27.06.2022 та не надано до суду посвідчення інваліда ІІ групи, видане на ім`я ОСОБА_1 або документа про сплату судового збору у випадку відсутності належного документального підтвердження наявності пільг щодо його сплати, а надана копія пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 не є належним доказом в розумінні вимог процесуального закону та Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні".

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що повернення позовної заяви суперечить завданню адміністративного судочинства та є передчасною з огляду на те, що в пенсійному посвідченні серії НОМЕР_1 зазначається, що позивач є інвалідом армії ІІ групи, що звільняє його від сплати судового збору.

Колегія суддів вважає доводи апелянта обґрунтованими та не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 171 КАС України визначено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частинами 1 та 2 статті 169 КАС України встановлено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків (частина 5 статті 169 КАС України).

Отже, чинним законодавством передбачено повернення позовної заяви, якщо у встановлений судом строк позивачем не виконано вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху. Повернення позовної заяви - це процесуальна дія, яка припиняє розгляд конкретної позовної заяви на стадії відкриття провадження без вирішення спору по суті, у випадку неможливості її розгляду з підстав, які можуть бути усунуті особою, яка звернулася до суду.

Перевіряючи доводи апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Пільги щодо сплати судового збору встановлені у ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Так, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю І та ІІ груп, законні представники дітей з інвалідністю та недієздатних осіб.

При цьому, частиною 3 статті 4 Закону України Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" встановлено, що пільги людини з інвалідністю надаються на підставі посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, пенсійного посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до законів України "Про державну соціальну допомогу людини з інвалідністю з дитинства та дітям-людини з інвалідністю", "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та людини з інвалідністю", в яких зазначено групу та причину інвалідності (для повнолітніх осіб), категорію "дитина-інвалід" (для дітей), а також у відповідних випадках вказано їх основні нозологічні форми захворювань (по зору, слуху та з ураженням опорно-рухового апарату).

З вказаного можна дійти до висновку, що пільги людини з інвалідністю надаються, зокрема, на підставі пенсійного посвідчення, в якому зазначено групу та причину інвалідності.

Як вірно було встановлено судом першої інстанції, у позовній заяві позивач зазначає, що він звільнений від сплати судового збору як інвалід ІІ групи.

На підтвердження вказаного позивачем долучено до позовної заяви копію пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 , відповідно до якого ОСОБА_1 є інвалідом армії ІІ групи.

За таких обставин, копія пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 є належним доказом в розумінні вимог Закону України "Про судовий збір" та Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви постановлена передчасно, а тому наявні підстави для її скасування та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції на стадію вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Надаючи оцінку всім доводам учасників справи, судова колегія також враховує рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції прийняте рішення з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Апелянт надав до суду належні докази, які підтверджують факт протиправності рішення суду першої інстанції.

В свою чергу, відповідно до п. 4 ч. ст. 320 КАС України неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, є підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 310, 312, 320, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 29.07.2022 - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду на стадію вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.

Повний текст постанови виготовлений 10.10.2022.