Справа № 380/10888/22
Суддя: Зубачик Н. Б.
Дата ухвалення: 2022-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/461/145/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2022 року м.Львів

Галицький районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.,

секретаря судових засідань Гель І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Львівської митниці, в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо вилучення автомобіля «CІTROEN», моделі «СЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 , під час складання протоколу про порушення митних правил №4237/20900/19 від 07.11.2019 та подальшого утримання зазначеного транспортного засобу; щодо зобов`язання позивача надати до відповідача інформацію про сплату позивачем штрафу за поставною Галицького районного суду м. Львова у справі №461/930/21 від 06.02.2020 та щодо зобов`язання позивача сплатити кошти на відшкодування витрат митних органів за зберігання легкового автомобіля «CІTROEN», моделі «СЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 , як умови для видачі позивачу транспортного засобу; щодо невиконання постанови Галицького районного суду м. Львова у справі №461/930/20 від 06.02.2020 в частині повернення позивачу автомобіля «CІTROEN», моделі «СЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 , а також просить суд зобов`язати відповідача повернути позивачу автомобіль «CІTROEN», моделі «СЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 , без підтвердження позивачем сплати штрафу та витрат за зберігання легкового автомобіля.

В обґрунтування позову покликається на те, що 07 листопада 2019 року о 13 год. 22 хв. він прямував у приватну поїздку з України до Республіки Польща в якості водія транспортного засобу марки «CITROEN», моделі «СЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 », VIN № НОМЕР_2 . Під час проведення митного контролю митним органом встановлено, що позивач вчинив дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, які мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст.483 Митного кодексу України. 07.11.2019 працівниками митниці складено протокол про порушення митних правил №4237/20900/19, а також тимчасово вилучено автомобіль марки «CITROEN», моделі «СЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 », VIN № НОМЕР_2 . Позивач зазначив, що постановою Галицького районного суду м.Львова від 06.02.2020 його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України, та накладено штраф в розмірі 426335,30 гривень, конфіскації товару, вилученого згідно з протоколом про порушення митних правил № 4237/20900/19 від 07 листопада 2019 року, а саме: каміння круглої форми, жовто-коричневого кольору, різних розмірів, загальною вагою 2,975 кг - в дохід держави. Окрім того, постановою суду вирішено вилучений згідно протоколу про порушення митних правил № 4237/20900/19 від 07 листопада 2019 року, транспортний засіб марки «CITROEN», моделі «СЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 », VIN № НОМЕР_2 - повернути ОСОБА_1 ». Постановою Львівського апеляційного суду від 25.06.2020 залишено без змін постанову Галицького районного суду м.Львова від 06.02.2020. Позивач стверджує, що звертався до Львівської митниці із заявою про повернення йому вилученого транспортного засобу, однак отримав відмову та повідомлення про те, що транспортний засіб буде повернуто після надання документів, що підтверджують сплату штрафу відповідно до постанови, винесеної за результатами розгляду справи про порушення митних правил, а також після сплати витрат митниці на зберігання транспортного засобу на складі. Позивач зазначив, що автомобіль протиправно утримується на складі митниці, відтак просить позов задоволити.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 15.08.2022 адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії передано на розгляд Галицького районного суду м.Львова.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 02.09.2022 відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін в судове засідання.

20.09.2022 представник Львівської митниці Тістечко Ю. подав заяву про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання. В обґрунтування заяви покликається на те, що спірні правовідносини є досить складними, а їх характер та предмет доказування вимагають проведення судового засідання за участю сторін для повного та всебічного встановлення усіх обставин справи.

Сторони про судовий розгляд повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідач в строк, визначений ухвалою про відкриття провадження у справі, не подав відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Розглянувши клопотання представника Львівської митниці Тістечко Ю. про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.12 КАС України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (ч.2 ст.12 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті (ч.2 ст.257 КАС України).

При цьому, згідно з ч.3 ст.257 КАС України, при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Як зазначено у ч.1 ст.260 КАС України, питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Згідно з ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до ч.6 ст.262 КАС України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Як зазначено у ч.7 ст.262 КАС України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 02.09.2022 відповідачу встановлено строк - п`ять днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позов.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач 06.09.2022 отримав ухвалу про відкриття провадження та матеріали позовної заяви, шляхом скерування зазначених документів на його електронну адресу /а.с.29/.

Відтак, відповідач звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін з пропуском строку, встановленого ч.7 ст.262 КАС України та ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 02.09.2022.

Окрім того, представником відповідача переконливо не обґрунтовано необхідність розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відтак дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання та можливість розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) та без проведення судового засідання.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст.5 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 07.11.2019 стосовно громадянина України ОСОБА_1 посадовою особою Львівської митниці ДФС було складено протокол №4237/20900/19 про порушення митних правил, передбачених частиною 1 статті 483 Митного кодексу України.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 06.02.2020 у справі про адміністративне правопорушення №461/930/20 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 426335,30 гривень, конфіскації товару, вилученого згідно з протоколом про порушення митних правил № 4237/20900/19, а саме: каміння круглої форми, жовто-коричневого кольору, різних розмірів, загальною вагою 2,975 кг - в дохід держави. Вилучений згідно протоколу про порушення митних правил № 4237/20900/19, транспортний засіб марки «CITROEN», моделі «C3», реєстраційний номер НОМЕР_3 », VIN № НОМЕР_2 - повернуто ОСОБА_1 /а.с.7-8/.

Окрім того, з постанови суду від 06.02.2020 вбачається, що судом не встановлено, що транспортний засіб «CITROEN», моделі «C3», реєстраційний номер НОМЕР_3 », VIN № НОМЕР_2 , містив спеціально виготовлені сховища (тайники) для приховування товарів безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, в матеріалах справи відсутній висновок експерта про те, що в транспортний засіб вносились конструктивні зміни, не передбачені заводом-виробником, та такий буде повернутий особі-правопорушнику, витрати, понесені митним органом за зберігання цього транспортного засобу, згідно з Порядком обчислення сум витрат у справах про порушення митних правил та їх відшкодування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 731 від 15.06.2012 року, стягненню з ОСОБА_1 не підлягають /а.с.8/.

Постановою Львівського апеляційного суду від 25.06.2020 залишено без змін постанову Галицького районного суду м.Львова від 06.02.2020 /а.с.9-12/.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (власник транспортного засобу) зверталися до Львівської митниці із заявою про повернення автомобіля «CITROEN», моделі «C3», реєстраційний номер НОМЕР_3 », VIN № НОМЕР_2 , однак в.о.начальника митниці Цабак В. надав відповідь у якій зазначив, що транспортний засіб буде повернуто після надання документів, що підтверджують сплату штрафу відповідно до постанови, винесеної за результатами розгляду справи про порушення митних правил, а також після сплати витрат митниці на зберігання транспортного засобу на складі. Як на правову підставу відмови у поверненні транспортного засобу у відповіді зроблено посилання на пункти 9.1- 9.9 Порядку роботи складу митниці ДФС, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року №627 (далі - Порядок №627) /а.с.14-15/.

Частиною 2 статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.511 МК України, товари - безпосередні предмети порушення митних правил та відповідні документи, необхідні як докази у справі про порушення митних правил, можуть тимчасово вилучатися. Документи, які перебувають в електронному вигляді, вилучаються разом з відповідними носіями.

Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що у разі виявлення порушень митних правил, передбачених частиною шостою статті 470, статтями 471 - 473, 476, частиною шостою статті 481, статтями 482 - 484 цього Кодексу, тимчасове вилучення товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення, які підлягають конфіскації відповідно до цих статей, а також відповідних документів є обов`язковим.

Як передбачено ч.1 ст.483 МК України, переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією цих товарів, а також товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для переміщення товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що у разі виявлення порушень митних правил, передбачених ст.483 МК України, тимчасове вилучення транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення, які підлягають конфіскації відповідно до цих статей, а також відповідних документів є обов`язковим.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем правомірно вилучено згідно протоколу про порушення митних правил №4237/20900/19 від 07.11.2019 транспортний засіб автомобіля «CITROEN», моделі «C3», реєстраційний номер НОМЕР_3 », VIN № НОМЕР_2 , оскільки щодо ОСОБА_1 було складено матеріали у справі про порушення митних правил по ч.1 ст.483 МК України.

Відповідно до частини 1 статті 201 МК України товари з моменту пред`явлення їх митному органу до поміщення їх у відповідний митний режим можуть перебувати на тимчасовому зберіганні під митним контролем. Тимчасове зберігання товарів під митним контролем здійснюється на складах тимчасового зберігання.

Згідно із частиною 1 статті 239 МК України під складами митних органів розуміються складські приміщення, резервуари, криті та відкриті майданчики, холодильні чи морозильні камери, які належать митним органам або використовуються ними і спеціально обладнані для зберігання товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

За змістом пункту 6 частини 5 статті 238 МК України на складах органів доходів і зборів можуть зберігатися, зокрема, товари, транспортні засоби комерційного призначення, вилучені відповідно до статті 511 цього Кодексу.

Відповідно до частини 6 статті 239 МК України витрати органів доходів і зборів на зберігання товарів, транспортних засобів, зазначених у пунктах 1-5 частини першої та у частині 5 статті 238 цього Кодексу, відшкодовуються власниками цих товарів, транспортних засобів або уповноваженими ними особами. При цьому відшкодування витрат на зберігання товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 6 частини 5 статті 238 цього Кодексу, здійснюється з урахуванням положень частини третьої статті 243 та частини 3 статті 541 цього Кодексу. Розмір суми, що підлягає відшкодуванню, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, і розраховується в порядку, передбаченому для визначення собівартості платних послуг.

Товари, що зберігаються на складах митних органів під митним контролем, можуть бути видані їх власникам або уповноваженим ними особам, а також особам, до яких протягом строку зберігання перейшло право власності на ці товари або право володіння ними, лише після митного оформлення зазначених товарів, відшкодування витрат митних органів на їх зберігання та сплати відповідних митних платежів (стаття 242 МК України).

Згідно ж із частиною 3 статті 243 МК України якщо за рішенням суду по справі до особи, яка вчинила порушення митних правил, не буде застосовано стягнення у вигляді конфіскації товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, або провадження у справі про порушення митних правил буде припинено, ці товари, транспортні засоби можуть бути видані власникові або уповноваженій ним особі лише після здійснення їх митного оформлення зі сплатою відповідних митних платежів, якщо таке оформлення не було попередньо здійснено, а митні платежі не сплачувалися. При цьому у разі припинення провадження у справі про порушення митних правил за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення витрати митного органу на зберігання зазначених вище товарів, транспортних засобів власником цих товарів, транспортних засобів або уповноваженою ним особою не відшкодовуються.

Витрати у справі про порушення митних правил складаються з видатків на інвентаризацію, зберігання, перевезення (пересилання) товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, а також з інших понесених митними органами витрат на провадження або розгляд справи (частина 1 статті 519 МК України).

Відповідно до частин 1 та 3 статті 520 МК України, витрати у справі про порушення митних правил відшкодовуються особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.

Порядок відшкодування витрат у справі про порушення митних правил, обчислення сум, що підлягають відшкодуванню, а також порядок розпорядження отриманими коштами встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно з частин 1,2 Розділу ІІІ Порядку відшкодування витрат за зберігання товарів та транспортних засобів на складах митниць ДФС, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15.06.2012 року за №731 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.07.2012 року за №1140/21452, витрати митниці ДФС за зберігання товарів, транспортних засобів, тимчасово вилучених у справі про порушення митних правил, понесені в ході провадження та розгляду справи, відшкодовуються в порядку, визначеному статтями 519 та 520 Митного кодексу України. Витрати митниці ДФС за зберігання товарів, транспортних засобів, тимчасово вилучених у справі про порушення митних правил, після набрання законної сили рішенням, винесеним у справі про порушення митних правил, відшкодовуються у разі, якщо особу визнано винною, а вилучені у справі про порушення митних правил товари та/або транспортні засоби підлягають поверненню власнику.

Відповідно до пункту 9.1 Порядку роботи складу митниці ДФС, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №627, товари, транспортні засоби комерційного призначення, що зберігаються на складах Митниць під митним контролем, можуть бути видані їх власникам або уповноваженим ними особам, а також особам, до яких протягом строку зберігання перейшло право власності на ці товари або право володіння ними, лише після їх митного оформлення, відшкодування витрат митниць на їх зберігання та сплати відповідних митних платежів.

В матеріалах справи наявна постанова Галицького районного суду м.Львова від 06.02.2020 у справі про адміністративне правопорушення №461/930/20 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 426335,30 грн. з конфіскацією товару. Окрім того, постановою Галицького районного суду м.Львова від 06.02.2020 транспортний засіб марки «CITROEN», моделі «C3», реєстраційний номер НОМЕР_3 », VIN № НОМЕР_2 - повернуто ОСОБА_1 без стягнення витрат, понесених митним органом за зберігання цього транспортного засобу. Дана постанова набрала законної сили згідно з постанови Львівського апеляційного суду від 25.06.2020.

У відповідності до вимог ч.2 ст.14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Як передбачено ч.6 ст.78 КАС України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи те, що судом ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, однак постановою суду на нього не покладено витрати за зберігання на складі митниці транспортного засобу марки «CITROEN», моделі «C3», реєстраційний номер НОМЕР_3 », VIN № НОМЕР_2 , суд дійшов висновку про неправомірність дій відповідача щодо неповернення позивачу транспортного засобу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії необхідно задоволити частково.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, які не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем під час звернення до суду сплачено судовий збір у розмірі 1984,80 грн., що підтверджується квитанціями №ПН1418673 та №ПН1418674 від 03.08.2022 /а.с.16/.

З урахуванням зазначених процесуальних норм сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з суб`єкта владних повноважень за рахунок бюджетних асигнувань з Львівської митниці.

Керуючись ст.ст.9, 21, 72-78, 90, 121, 123, 139, 205, 241-246, 250, 251, 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В :

позов ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задоволити частково.

Визнати протиправними дії Львівської митниці щодо неповернення ОСОБА_1 транспортного засобу марки «CITROEN», моделі «СЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 .

Зобов`язати Львівську митницю повернути ОСОБА_1 транспортний засіб марки «CITROEN», моделі «СЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 .

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Львівської митниці на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1984,80 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Львівська митниця, , адреса: 79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1, електронна адреса: .

Суддя Зубачик Н.Б.