Справа № 640/2174/21
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2022-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/2174/21 Суддя (судді) першої інстанції: Клочкова Н.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В. та Аліменка В.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 жовтня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції України (м. Київ), третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Експертна група «Ес Енд Ді» про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА

Позивач звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України, в якому просила визнати протиправним та скасувати акт індивідуальної дії (рішення) відповідача від 19.01.2021 про доповнення графіка проведення планових перевірок діяльності судових експертів, які не є працівниками державних спеціалізованих експертних установ, ЦМУ Мін`юсту на 2021 рік іменем ОСОБА_1 .

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 жовтня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення позову. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що у відповідача відсутні повноваження на проведення перевірок судових експертів які не є працівниками державних спеціалізованих установ та отримали кваліфікацію судового експерта, до яких належить позивач, а тому спірне рішення відповідача є незаконним.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що повноваження зі здійснення контролю за організацією діяльності судових експертів, які не є працівниками державних спеціалізованих установ, закріплені у пп.65 п.4 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 №228, а саме оскаржуване рішення не порушує прав позивача та вичерпав свою дію, внаслідок чого його скасування не змінить терміни перевірки, закріплені у графіку перевірок на 2021 рік і не призведе до відновлення прав позивача.

ТОВ Експертна група «Ес Енд Ді» подала до суду письмові пояснення, в яких зазначило, що позивач є судовим експертом, який здійснює свою діяльність через ТОВ «Експертна група «Ес Енд Ді», яке є суб`єктом господарювання, що забезпечує діяльність судового експерта, тобто перевірка позивача включає в себе заходи державного нагляду (контролю) і за додержанням ТОВ «Експертна група «Ес Енд Ді» вимог законодавства при забезпеченні діяльності ОСОБА_1 , що свідчить про необхідність дотримання відповідачем вимог Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції України (м. Київ) відзив на апеляційну скаргу не подавало. В суді першої інстанції його позиція обґрунтовувалась безпідставністю позовних вимог, оскільки відповідач діяв відповідно до норм чинного законодавства та в межах компетенції, а тому позивачем зроблено передчасно висновок про порушення своїх прав.

Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Беручи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, беручи до уваги встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантин на всій території України, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 31.01.2007 позивачу присвоєно (підтверджено) кваліфікацію судового експерта з правом проведення економічних експертиз, що підтверджується свідоцтвом №1082 (а.с.16).

Також позивач є доктором економічних наук зі спеціальності світове господарство і міжнародні економічні відносини, що підтверджується копією диплома серії НОМЕР_1 (а.с.17).

19.01.2021 Директором Департаменту експертного забезпечення правосуддя Міністерства юстиції України затверджено графік проведення планових перевірок діяльності судових експертів, які не є працівниками державних спеціалізованих експертних установ Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м.Київ) на 2021 рік (доповнення), п/п 1 якого передбачено проведення в січні-лютому перевірку діяльності позивача (а.с.20).

Вважаючи протиправним вказане рішення відповідача про доповнення графіку перевірок щодо перевірки ОСОБА_1 , позивач звернулась до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що Міністерство та його міжрегіональний територіальний орган мають повноваження затверджувати Графіки перевірок та проводити на їх підставі перевірки судових експертів, які не є працівниками державних спеціалізованих установ.

За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, в межах вимог та обґрунтувань апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Організацію, повноваження та порядок діяльності центральних органів виконавчої влади України визначає Закон України «Про центральні органи виконавчої влади», відповідно до ч.1, 2 ст.3 якого міністерства, інші центральні органи виконавчої влади у своїй діяльності керуються Конституцією України, цим та іншими законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства України. Організація, повноваження і порядок діяльності міністерств, інших центральних органів виконавчої влади визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України.

В силу ч.1 ст.6 наведеного Закону міністерство є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику в одній чи декількох визначених Кабінетом Міністрів України сферах, проведення якої покладено на Кабінет Міністрів України Конституцією та законами України.

Положеннями ч.3 ст.13 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» передбачено, що територіальні органи міністерства утворюються у випадках, коли їх створення передбачено положенням про міністерство, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.3 ст.21 вказаного Закону територіальні органи центрального органу виконавчої влади діють на підставі положень, що затверджуються керівником центрального органу виконавчої влади. Типове положення про територіальні органи центрального органу виконавчої влади затверджується Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено цим Законом.

Частиною 2 ст.111 Конституції України передбачено, що Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується цією Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Пунктом 6 ст.20 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» встановлено, що Кабінет Міністрів України у сфері вдосконалення державного управління та державної служби, зокрема, утворює, реорганізовує і ліквідує міністерства та інші центральні органи виконавчої влади відповідно до закону в межах коштів, передбачених у Державному бюджеті України на утримання органів виконавчої влади, затверджує положення про зазначені органи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 року №228 затверджено Положення про Міністерство юстиції України (далі - Положення №228), відповідно до пп.65 п.4 якого Мін`юст відповідно до покладених на нього завдань здійснює контроль за організацією діяльності судових експертів, які не є працівниками державних спеціалізованих установ.

Суд звертає увагу, що наведене Положення затверджено у відповідності до вимог п.6 ст.20 Закону України «Про Кабінет Міністрів України», тобто повноваження контролю за організацією діяльності судових експертів, які не є працівниками державних спеціалізованих установ надані Міністерству юстиції України відповідно до вимог Конституції і законів України.

Наведене спростовує твердження апелянта щодо неможливості застосування положень пп.65 п.4 Положення №228, як таких, що не відповідають правовому акту вищої юридичної сили.

В силу п.7 Положення №228 Мін`юст здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи Мін`юсту.

Наказом Міністерства юстиції України від 26.06.2011 №1707/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23.06.2011 за №759/19497 затверджено Положення про міжрегіональні управління Міністерства юстиції України (далі - Положення №1707/5), відповідно до п.1 якого міжрегіональні управління Міністерства юстиції України (далі - міжрегіональне управління) підпорядковуються Міністерству юстиції України та є його територіальними органами.

Згідно з пп.4.42 п.4 наведеного Положення міжрегіональне управління відповідно до покладених на нього завдань здійснює контроль за діяльністю атестованих судових експертів, які не є працівниками державних спеціалізованих установ і здійснюють свою діяльність на підставі свідоцтва Мін`юсту та внесені до державного Реєстру атестованих судових експертів.

Отже, до повноважень Міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України віднесено здійснення контролю за діяльністю атестованих судових експертів, які не є працівниками державних спеціалізованих установ, і такими повноваженнями вони наділені у відповідності до положень вищенаведених нормативно-правових актів.

Не відображення відповідних повноважень Міністерства юстиції України та його територіальних органів у Законі України «Про судову експертизу» жодним чином не скасовують положення інших нормативно-правових актів, в яких чітко закріплена компетенція щодо здійснення контролю за діяльністю атестованих судових експертів, які не є працівниками державних спеціалізованих установ.

Наявність у володінні позивача інформації з обмеженим доступом, яка становить охоронювану законом таємницю не є свідченням неможливості проведення перевірки її діяльності чи незаконності її призначення, оскільки відповідно до п.15 р.IV Інструкції про особливості здійснення судово-експертної діяльності атестованими судовими експертами, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 №3505/5 (далі - Інструкція №3505/5), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.11.2011 за №1431/20169, судовий експерт має право вимагати від членів комісії нерозголошення відомостей, що стали їм відомі під час проведення перевірки.

Крім того, відповідно до п.7 Положення про Центральну експертно-кваліфікаційну комісію при Міністерстві юстиції України та атестацію судових експертів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2015 №301/5 (далі - Положення №301/5), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04.03.2015 за №249/26694, для проведення аналізу висновок експерта знеособлюється шляхом ретушування даних щодо суб`єктів призначення та проведення експертизи, учасників справи (провадження), а також інших відомостей, що не можуть бути розголошені відповідно до вимог законодавства.

Також колегія суддів звертає увагу, що спірним рішенням відповідача про доповнення графіка проведення планових перевірок, визначено проведення перевірки діяльності ОСОБА_1 , як судового експерта, який не є працівником державних спеціалізованих експертних установ.

При цьому, будь-якого рішення щодо проведення заходу державного нагляду (контролю) за діяльністю суб`єкта господарської діяльності - ТОВ «Експертна група «Ес Енд Ді» (керівником якого являється ОСОБА_1 ) відповідачем прийнято не було, внаслідок чого колегія суддів вважає безпідставними посилання апелянта на необхідність дотримання відповідачем вимог Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», оскільки вказаний Закон визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

Натомість, позивач не є самостійним суб`єктом господарської діяльності, а тому положення Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» не підлягають застосуванню при здійсненні контролю за організацією діяльності судових експертів, які не є працівниками державних спеціалізованих установ.

Підпунктами 1-7 р.IV Інструкції №3505/5 передбачено, що контроль за організацією діяльності судових експертів здійснюється шляхом перевірки дотримання ними вимог нормативно-правових актів з питань судово-експертної діяльності та методик проведення судових експертиз (далі - перевірка). Перевірка здійснюється Міністерством юстиції України та його міжрегіональними територіальними органами із залученням судових експертів науково-дослідних установ судових експертиз Міністерства юстиції України (далі - НДУСЕ).

Міжрегіональні територіальні органи здійснюють такі види перевірок: планова перевірка діяльності судового експерта; позапланова контрольна перевірка діяльності судового експерта; перевірка відповідності робочого місця.

Міністерство юстиції України здійснює перевірку діяльності судового експерта за обґрунтованими зверненнями юридичних і фізичних осіб, в яких викладено обставини, що свідчать про конкретні порушення судовим експертом вимог нормативно-правових актів з питань судово-експертної діяльності та/або методик проведення судових експертиз. Така перевірка здійснюється відповідно до Положення про Центральну експертно-кваліфікаційну комісію при Міністерстві юстиції України та атестацію судових експертів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2015 р. №301/5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 04.03.2015 р. за №249/26694.

Планова перевірка діяльності судового експерта проводиться не частіше одного разу на три роки. Позапланова контрольна перевірка діяльності судового експерта та перевірка відповідності робочого місця проводяться за потреби. Планова і позапланова контрольна перевірки діяльності судового експерта та перевірка відповідності робочого місця проводяться за місцезнаходженням судового експерта.

Планова перевірка діяльності судового експерта проводиться на підставі графіка проведення планових перевірок діяльності судових експертів, які не є працівниками державних спеціалізованих установ (далі - Графік перевірок), за формою, наведеною у додатку 6 до цієї Інструкції. Строк проведення перевірок становить не більше 30 календарних днів.

Графік перевірок для кожного міжрегіонального територіального органу затверджується щороку керівником структурного підрозділу Міністерства юстиції України, на який покладено функції організаційно-управлінського та науково-методичного забезпечення судово-експертної діяльності, за поданням міжрегіонального територіального органу. Пропозиції до Графіка перевірок на наступний рік подаються до Міністерства юстиції України не пізніше 15 грудня поточного року у двох примірниках. Графік перевірок оприлюднюється шляхом розміщення на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України не пізніше ніж 01 лютого року, в якому проводитимуться перевірки.

Перший примірник Графіка перевірок надсилається до відповідного міжрегіонального територіального органу, другий - залишається у Міністерстві юстиції України. Копію Графіка перевірок Міністерство юстиції України надсилає до НДУСЕ відповідно до зон регіонального обслуговування науково-дослідних установ судових експертиз Міністерства юстиції України (далі - Зони регіонального обслуговування) згідно з додатком 7 до цієї Інструкції.

За вимогами п.19 розділу IV Інструкції №3505/5 за наявності об`єктивних підстав, які унеможливлюють проведення перевірки, що підтверджується відповідним документом, строки перевірки переносяться. Документ, що підтверджує обставини, які унеможливлюють проведення перевірки, судовий експерт надає органу, що проводитиме перевірку. Перенесення строків перевірки здійснюється на підставі наказу, що видає орган, що проводитиме перевірку.

Колегія суддів звертає увагу, що позивача було включено до графіку планових перевірок на 2020 рік на листопад 2020 року (а.с.74-84).

23.11.2020 до ЦМУ Міністерства юстиції (м.Київ) надійшла заява Генерального директора ТОВ «Експертна Група «ЕС енд ДІ» Педь І.В. від 19.11.2020 про наявність підстав для не допуску до проведення перевірки (а.с.87-90)

27.11.2020 Комісією, затвердженою наказом ЦМУ Міністерства юстиції (м.Київ) від 06.11.2020 №1137/8, складено акт про відкладення проведення перевірки діяльності судового експерта Педі І.В. щодо дотримання вимог нормативно-правових актів з питань судово-експертної діяльності (а.с.86).

Таким чином, перенесення перевірки діяльності позивача та включення її до Графіку проведення планових перевірок діяльності судових експертів, які не є працівниками державних спеціалізованих експертних установ Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м.Київ) на 2021 рік відбулось у відповідності до встановленої процедури та за наявності визначених законодавством підстав.

Частиною 2 ст.55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до п.19 ч.1 ст.4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст.5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Отже, нормативно-правові акти чи індивідуальні акти, прийняті суб`єктом владних повноважень з порушенням закону, підлягають визнанню нечинними чи скасуванню лише у разі порушення прав, свобод чи інтересів фізичної особи і необхідності судового захисту з метою поновлення порушеного права.

Конституційний Суд України в рішенні від 01 грудня 2004 року №18-рп/2004 вирішив, що поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально-правовим засадам.

Також, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, Конституційний Суд України в п.4.1 рішення від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

На підставі викладеного та з урахуванням приписів ст.ст.2, 5 КАС України колегія суддів доходить висновку, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Однак, порушення вимог закону діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд має пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Тобто, обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушення саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема, наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права наведений у постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №504/4148/16-а, який в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України має бути врахований судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Колегія суддів зазначає, що затвердження доповнення Графіку проведення планових перевірок діяльності судових експертів, які не є працівниками державних спеціалізованих експертних установ Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м.Київ) на 2021 рік, яким встановлено у січні-лютому 2021 року проведення перевірки ОСОБА_1 , не породжує, не змінює і не скасовує прав та обов`язків позивача і визнання його протиправним не сприятиме цілям та завданням адміністративного судочинства.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості позовних вимог та відсутності підстав для їх задоволення.

Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, при цьому колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Керуючись ст.243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 жовтня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Текст постанови виготовлено 12 жовтня 2022 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

В.О.Аліменко