Справа № 160/15842/22
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2022-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА

- визнати протиправним і скасувати наказ Східного офісу Держаудитслужби у Дніпропетровській області «Про призначення перевірки закупівель» від 07.09.2022 №251.
Позовна заява обґрунтована тим, що позивач не погоджується з наказом Східного офісу Держаудитслужби «Про призначення перевірки закупівель» від 07.09.2022 №251, вважає його протиправним, незаконним та таким, що підлягає скасуванню.
Разом із позовною заявою 12.10.2022 Інспекцією з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради (далі "заявник") подано заяву про забезпечення позову, у якій просить:
- забезпечити позов шляхом зупинення дії наказу Східного офісу Держаудитслужби «Про призначення перевірки закупівель» від 07.09.2022 №251 та заборонити Східному офісу Держаудитслужби вчиняти будь-які дії, спрямовані на виконання даного наказу.
В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник зазначає наступне. Постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2022 №303 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду на період воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» (далі - Постанова КМУ №303) припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду на період воєнного стану, веденого Указом Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні».
Отже, на думку заявника, враховуючи, що Постанова КМУ №303 розповсюджується і на перевірки, які проводяться відповідачем, наказ відповідача щодо проведення перевірки закупівель, до закінчення воєнного стану, є незаконними.
Заявник зазначає, що зважаючи на викладене, фахівець Східного офісу Держаудитслужби не був допущений до перевірки позивачем. Відповідний лист про відмову у допущенні до проведення перевірки закупівель інспекції був направлений позивачем на адресу Відповідача.
Однак, заявник вказує на те, що перешкоджання посадовим особам органу державного фінансового контролю у проведенні ревізії згідно норм чинного законодавства є підставою для застосування до об`єкту контролю санкцій, передбачених законодавством, і для притягнення керівника об`єкт контролю до адміністративної відповідальності.
Викладене на переконання заявника дає підстави вважати, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, більш того, захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів та для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат. Отже, заявник вважає, що такі обставини в їх сукупності належним чином обґрунтовують існування небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача.
При розгляді заяви Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про забезпечення позову, суд керується наступним.
Відповідно до ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Частинами 1, 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
За приписами ч. 4 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Заходи забезпечення позову відповідають предмету адміністративного позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.
Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.
У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Отже, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони вчиняти певні дії.
При розгляді та вирішенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову судом надається оцінка обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не беруть участь у розгляді справи.
Порядок розгляду заяви про забезпечення позову визначений ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову, існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.
Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову та документи, додані до позовної заяви, судом встановлено, що Східним офісом Держаудитслужби прийнято наказ «Про призначення перевірки закупівель» від 07.09.2022 №251, на підставі якого посадові особи Східного офісу Держаудитслужби здійснили вихід за адресою заявника з метою проведення перевірки. Представниками заявника посадові особи Східного офісу Держаудитслужби до проведення перевірки допущено не було, у зв`язку з чим заявник звернувся до суду із позовом про визнання протиправним та скасування вказаного наказу.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.
Відповідно до ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Заявник на підтвердження необхідності застосування заходів забезпечення позову стверджує, що відмова у допуску до проведення перевірки на підставі оскаржуваного ним наказу спричинить для Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради негативні наслідки у вигляді застосування адміністративної відповідальності до керівника Інспекції.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача чи іншого учасника справи з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку інших учасників справи з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено, зокрема, зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта.
Частиною 2 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.
Суд на стадії розгляду питання стосовно застосування заходів забезпечення позбавлений можливості досліджувати правомірність чи протиправність оскаржуваного Інспекцією з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради наказу.
Вирішення питання стосовно застосування заходів забезпечення має бути спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.
Отже, питання правомірності виходу посадових осіб Східного офісу Держаудитслужби та прийнятого наказу може бути дослідження виключно під час розгляду справи по суті.
Суд звертає увагу на той факт, що у випадку визнання спірного наказу Східного офісу Держаудитслужби протиправним та його скасування, всі дії та рішення прийняті на підставі нього будуть визнані протиправними та скасовані, що свідчить про відсутність однієї з важливих підстав застосування заходів забезпечення, а саме, істотного ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту та поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Інших обґрунтованих доводів, які б свідчили про необхідність застосувати заходи забезпечення, а також, які б вказували на непоправність чи незворотність обставин, що настануть у випадку не зупинення дії оскаржуваного наказу, заявником до суду не надано.
Аналіз норм чинного законодавства свідчить, що заявник повинен обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, вказати про наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Факт наявності визначених обставин має підтверджуватись певними доказами.
Положеннями ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Тому, суд робить висновок про відсутність правових підстав для задоволення заяви Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про забезпечення позову.
Керуючись ст.ст. 150-154, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України,
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський