Справа № 420/19431/21
Суддя: Цховребова М.Г.
Дата ухвалення: 2022-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Цховребової М.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Цебриківської селищної ради Роздільнянського району Одеської області про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Цебриківської селищної ради Роздільнянського району Одеської області, у якому (з урахуванням заяви щодо виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху) позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо винесення на розгляд сесії заяв позивача про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га, кадастровий номер: :01:001:0512, для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Цебриківської селищної ради Роздільнянського району Одеської області (вх. № 642/02-08 від 28.12.2020 року) та поділу вищевказаної земельної ділянки (вх. № 641/02-08 від 28.12.2020 року);

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 208-VІІІ від 12.03.2021 року «Про створення громадських пасовищ на території Цебриківської селищної ради (за межами населених пунктів)» в частині передачі земельної ділянки площею 22,7854 га з кадастровим номером :01:001:0512 до громадських пасовищ;

- зобов`язати відповідача:

- розглянути заяву позивача про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Цебриківської селищної ради Роздільнянського району Одеської області, кадастровий номер якої :01:001:0512, яка зареєстрована в селищній раді за вхідним № 642/02-08 від 28.12.2020 року;

- розглянути заяву про поділ земельної ділянки, кадастровий номер якої :01:001:0512 на дві земельні ділянки площею 2 га та 20,7854 га, з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Цебриківської селищної ради Роздільнянського району Одеської області, яка зареєстрована в селищній раді за вхідним № 641/02-08 від 28.12.2020 року.

Ухвалою суду від 30.11.2021 року: відкрито провадження в адміністративній справі; вирішено, що справа буде розглядатися у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно зі змістом адміністративного позову, позивач просить суд задовольнити адміністративний позов в повному обсязі, з тих підстав, по суті, що відповідачем не було прийнято жодного рішення з питань розгляду заяв позивача, чим проявлено бездіяльність. Оскаржуване рішення відповідача № 208-VІІІ від 12.03.2021 року «Про створення громадських пасовищ на території Цебриківської селищної ради (за межами населених пунктів)» в частині передачі земельної ділянки площею 22,7854 га з кадастровим номером :01:001:0512 до громадських пасовищ було прийнято з метою не надання позивачу зазначеної позивачем земельної ділянки, так як на даний час вона оброблюється та використовується невідомими позивачу особами в якості сінокосу громадянкою ОСОБА_2 . Вказане рішення порушує право позивача на справедливий розгляд заяв позивача, які були подані до селищної ради у грудні місяці 2020 року та підлягає скасуванню.

Копії позовної заяви, доданих до неї матеріалів, матеріалів, наданих на усунення недоліків позовної заяви, та ухвали суду від 30.11.2021 отримано відповідачем 08.12.2021 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. (а.с.53)

Станом на дату вирішення справи відзив на позовну заяву або заява про продовження встановленого судом процесуального строку для його подання, в порядку ч. 2 ст. 121 КАС України, від відповідача до суду не надійшли.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані пояснення, а також докази в їх сукупності, суд встановив таке.

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 28.12.2020 року, вхід. № 641/02-08 (а.с.14), в якій просив надати дозвіл на поділ земельної ділянки, кадастровий номер якої :01:001:0512, загальною площею 22,7854 га на декілька земельних ділянок.

Додатками до даної заяви зазначено:

- копія паспорту;

- копія РНОКПП.

Також, позивач звернувся до відповідача із заявою від 28.12.2020 року, вхід. № 642/02-08 (а.с.13), в якій просив надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивачу для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0512, розташованої на території Великомихайлівського району Одеської області.

Додатками до даної заяви зазначено:

- копія паспорту;

- копія РНОКПП;

- фото розташування зем. ділянки з зазначенням місця розташування з/д.

Листом, вих. 454/02-15 від 19.03.2021 р. (а.с.10), Цебриківська селищна рада Великомихайлівського району Одеської області повідомила позивача, що:

- заяви позивача від 28.12.2020 року «Про надання згоди на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки» та «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства» розглянуті на засіданні постійної комісії з питань врегулювання земельних відносин, охорони навколишнього природного середовища, житлово-комунального господарства, будівництва, підприємництва, транспорту, торгівлі, зв`язку та благоустрою (голова комісії Беца О.Г.);

- згідно з положеннями частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку;

- на картографічних матеріалах, доданих до заяв, зазначено земельну ділянку загальною площею 22,7854 га з кадастровим номером :01:001:0512, яка розташована за межами населеного пункту на території Цебриківської селищної ради цільове призначення 16.00 Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані, у власність або користування громадянам чи юридичним особам). В зв`язку з необхідністю створення громадських пасовищ (за межами населених пунктів) на території Цебриківської селищної ради рішенням сесії Цебриківської селищної ради № 208-VIII він 12.03.2021 року «Про створення громадських пасовищ на території Цебриківської селищної ради (за межами населених пунктів)», земельну ділянку комунальної форми власності площею 22,7854 га з кадастровим номером :01:001:0512 включено до переліку земельних ділянок для створення громадських пасовищ.

Рішенням від 12.03.2021 року № 208-VIII «Про створення громадських пасовищ на території Цебриківської селищної ради (за межами населених пунктів)» (а.с.11), керуючись п. 34 4.1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», відповідно до ст.ст. 34, 83 Земельного кодексу України та розглянувши колективну заяву від власників худоби, Цебриківська селищна рада вирішила, зокрема:

1. Створити громадські пасовища на території Цебриківської селищної ради (за межами населених пунктів), за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності не наданих у власність та користування загальною площею 253,3476 га. Згідно Додатку 1.

2. Затвердити Положення про громадські пасовища на території Цебриківської селищної ради (за межами населених пунктів). Додаток 2.

Згідно з Додатком 1 до рішення № 208-VIII від 12.03.2021 р. (а.с.12), в таблиці за № п/п 1 зазначена земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0512, площею 22,7854, цільове призначення 16.00.

Не погоджуючись з: бездіяльністю відповідача щодо винесення на розгляд сесії заяв позивача про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га, кадастровий номер: :01:001:0512, для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Цебриківської селищної ради Роздільнянського району Одеської області (вх. № 642/02-08 від 28.12.2020 року) та поділу вищевказаної земельної ділянки (вх. № 641/02-08 від 28.12.2020 року); рішенням відповідача № 208-VІІІ від 12.03.2021 року «Про створення громадських пасовищ на території Цебриківської селищної ради (за межами населених пунктів)» в частині передачі земельної ділянки площею 22,7854 га з кадастровим номером :01:001:0512 до громадських пасовищ, - позивач звернувся до суду із вищенаведеними вимогами.

На доведення обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, позивачем також надано копії, зокрема (а.с.12зв., 15-23, 34-37):

- Додатку 2, затвердженого рішенням № 208-VIII від 12.03.2021 р.;

- фото розташування бажаної земельної ділянки;

- заяви та клопотання позивача від 29.01.2021 року, адресованих відповідачу;

- Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 27.01.2021 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0512, з додатком до нього;

- Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 27.01.2021 року;

- листа відповідача, вих. № 166/02-15 від 05.02.2021 р., на клопотання позивача від 29.01.2021 року;

- роздруківки фотоматеріалу земельної ділянки;

- Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 02.11.2021 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0512, з додатком до нього.

Станом на дату вирішення справи ухвала суду про відкриття провадження у справі в частині витребування документів/доказів відповідачем не виконана.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В частині 2 статті 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України (в редакції, чинній до 01.01.2022 року), у таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України (в редакції, чинній з 01.01.2022 року), суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Частиною 1 статті 78 КАС України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Спірні правовідносини врегульовано законодавством (чинним та у редакції станом на момент виникнення відповідних правовідносин): Земельним кодексом України від 25.10.2001 року № 2768-III (далі - ЗК України), Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР).

Згідно зі ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить:

а) розпорядження землями територіальних громад;

б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу;

в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу;

г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу;

ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст;

д) організація землеустрою;

е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів;

є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства;

ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства;

з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу;

и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом;

і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок;

ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст;

й) вирішення земельних спорів;

к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належать:

1) надання відомостей з Державного земельного кадастру відповідно до закону;

2) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з абз. 1 ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно з п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання - вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 42 Закону № 280/97-ВР сільський, селищний, міський голова підписує рішення ради та її виконавчого комітету.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Закону № 280/97-ВР сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Відповідно до ч. 16 ст. 46 Закону № 280/97-ВР протоколи сесій сільської, селищної, міської ради, прийняті нею рішення підписуються особисто сільським, селищним, міським головою, районної у місті, районної, обласної ради - головою відповідної ради, у разі їх відсутності - відповідно секретарем сільської, селищної, міської ради, відповідно заступником голови районної у місті, районної ради чи першим заступником, заступником голови обласної ради, а у випадку, передбаченому частинами сьомою та восьмою цієї статті, - депутатом ради, який за дорученням депутатів головував на її засіданні.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Отже, обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання у галузі земельних відносин вмотивованого рішення.

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою від 28.12.2020 року, вхід. № 642/02-08, в якій просив надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивачу для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0512, розташованої на території Великомихайлівського району Одеської області.

Проте, відповідач листом, вих. 454/02-15 від 19.03.2021 р., повідомив позивача, що:

- заяви позивача від 28.12.2020 року «Про надання згоди на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки» та «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства» розглянуті на засіданні постійної комісії з питань врегулювання земельних відносин, охорони навколишнього природного середовища, житлово-комунального господарства, будівництва, підприємництва, транспорту, торгівлі, зв`язку та благоустрою (голова комісії Беца О.Г.);

- згідно з положеннями частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку;

- на картографічних матеріалах, доданих до заяв, зазначено земельну ділянку загальною площею 22,7854 га з кадастровим номером :01:001:0512, яка розташована за межами населеного пункту на території Цебриківської селищної ради цільове призначення 16.00 Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані, у власність або користування громадянам чи юридичним особам). В зв`язку з необхідністю створення громадських пасовищ (за межами населених пунктів) на території Цебриківської селищної ради рішенням сесії Цебриківської селищної ради № 208-VIII він 12.03.2021 року «Про створення громадських пасовищ на території Цебриківської селищної ради (за межами населених пунктів)», земельну ділянку комунальної форми власності площею 22,7854 га з кадастровим номером :01:001:0512 включено до переліку земельних ділянок для створення громадських пасовищ.

Отже, заява позивача від 28.12.2020 року, вхід. № 642/02-08 від 28.12.2020 року, вирішена не у законодавчо встановлений спосіб.

Відповідно, наданий відповідачем лист не може сприйматися судом як належна відмова позивачу у наданні зазначеного у заяві, вхід. № 642/02-08 від 28.12.2020 року, дозволу, оскільки спірне питання вирішене не у встановленому законом порядку.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскільки відповідачем у належний спосіб не розглянуто заяву позивача, вхід. № 642/02-08 від 28.12.2020 року, у галузі земельних відносин, перевірка наявності чи відсутності підстав для надання такого дозволу судом не повинна здійснюватись, а відтак суд не надає оцінки відповідним доводам та доказам на їх підтвердження, викладеним у листі відповідача, вих. 454/02-15 від 19.03.2021 р.

На виконання ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд врахував висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені, зокрема, в постановах Верховного Суду від 03.04.2020 року по справі № 120/4542/18-а, від 09.01.2020 по справі № 820/4433/17, від 05.11.2019 року по справі № 812/1646/17 тощо.

При цьому суд зауважує, що у разі надання особою пакету документів, необхідних для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, з недоліками щодо комплектності, форми чи змісту, відповідний орган має право звернутися до заявника з пропозицією усунути виявлені недоліки. Така дія є правомірним способом поведінки органу і має на меті створення громадянам умов для реалізації їх прав на землю. Зазначена пропозиція щодо усунення недоліків не може вважатися «відмовою у наданні дозволу» у розумінні частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України. Проте звернення з такою пропозицією не звільняє відповідний орган від обов`язку прийняти рішення щодо надання дозволу (або відмову) в межах встановленого законом місячного строку.

Наведена позиція суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.04.2020 року по справі № 120/4542/18-а.

Як вбачається з матеріалів справи, жодних зауважень щодо комплектності, форми чи змісту заяви позивача у спірних правовідносинах від 28.12.2020 року, вхід. № 642/02-08, про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у відповідача не було.

Щодо позовних вимог у підкресленій частині: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо винесення на розгляд сесії заяв позивача про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га, кадастровий номер: :01:001:0512, для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Цебриківської селищної ради Роздільнянського району Одеської області (вх. № 642/02-08 від 28.12.2020 року) та поділу вищевказаної земельної ділянки (вх. № 641/02-08 від 28.12.2020 року), - слід зазначити таке.

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою від 28.12.2020 року, вхід. № 641/02-08, в якій просив надати дозвіл на поділ земельної ділянки, кадастровий номер якої :01:001:0512, загальною площею 22,7854 га на декілька земельних ділянок.

За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок (ч. 5 ст. 79-1 ЗК України).

В свою чергу, згідно з ч.ч. 6, 7 ст. 79-1 ЗК України, формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

При цьому, як визначено у ч. 12 ст. 186 ЗК України, технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок погоджується: у разі якщо поділ, об`єднання земельних ділянок здійснюється її користувачем - власником земельних ділянок, а щодо земельних ділянок державної або комунальної власності - органом виконавчої влади, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, уповноваженими розпоряджатися земельними ділянками відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу; у разі поділу, об`єднання земельної ділянки, що перебуває у заставі, - заставодержателем; у разі поділу, об`єднання власником земельної ділянки, що перебуває у користуванні, - землекористувачем. Технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок затверджується замовником.

З урахуванням вищевикладеного, суд звертає увагу позивача на те, що вказані у земельному законодавстві поняття «проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок» та «технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок» не є тотожними, не є однаковими за своїм змістом та відповідно за процедурою виконання цієї документації.

Так, під час звернення за дозволом на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок надаються правовстановлюючі документи на право власності чи користування земельною ділянкою, які об`єднується в одну земельну ділянку, або частини земельної ділянки, яка виділяється в окрему земельну ділянку.

Таким чином, суд зазначає, що особа, яка є користувачем сформованої земельної ділянки, має право на її поділ або об`єднання без зміни цільового призначення, що реалізовується за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

При цьому, технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок погоджується власником земельних ділянок у разі якщо поділ, об`єднання земельних ділянок здійснюється її користувачем.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч. 7 ст. 118 «Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами» Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Також, відповідно до ч. 3 ст. 123 «Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування» Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, наведені положення ст.ст. 118, 123 Земельного кодексу України щодо обов`язковості розгляду клопотання у місячний строк та надання мотивованої відмови:

- стосуються лише та виключно відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за клопотаннями, поданими в порядку безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, та в порядку надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування, відповідно

- не стосуються, зокрема, дозволу на поділ земельної ділянки, про надання якого заявлено позивачем у заяві від 28.12.2020 року, вхід. № 641/02-08.

З тих самих підстав суд не бере до уваги посилання позивача на висновки Верховного Суду, зазначені у заявах позивача по суті справи щодо цієї частини позовних вимог, оскільки правовідносини у даних справах не є подібними з правовідносинами, які є спірними у даній справі.

Разом з тим, слід зазначити, що повноваження відповідача щодо надання згоди на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки є дискреційним, оскільки в цьому випадку у відповідача є два варіанти поведінки, а саме надати згоду або відмовити у її наданні.

Також, відповідно до статті 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципах: народовладдя; законності; гласності; колегіальності; поєднання місцевих і державних інтересів; виборності; правової, організаційної та матеріально-фінансової самостійності в межах повноважень, визначених цим та іншими законами; підзвітності та відповідальності перед територіальними громадами їх органів та посадових осіб; державної підтримки та гарантії місцевого самоврядування; судового захисту прав місцевого самоврядування.

Порядок, встановлений статтею 123 Земельного кодексу України щодо відведення земельної ділянки у користування зобов`язує уповноважений орган у разі відмови у наданні зацікавленій особі дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування викласти таку відмову окремим рішенням, навівши мотиви його прийняття, наведені в частині третій вказаної статті. При цьому, повноваження органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування не є дискреційними.

Тоді, як законодавством України не передбачено обов`язку уповноваженого органу у разі не надання згоди власника земельної ділянки на поділ чи об`єднання земельних ділянок користувачем, яке врегульовується статтею 79-1 Земельного кодексу України та статтею 56 Закону України «Про землеустрій», викладати її окремим документом про відмову у наданні згоди власника земельної ділянки на поділ чи об`єднання земельних ділянок користувачем та наводити відповідні мотиви такого рішення. Крім того, як вже було зазначено судом вище, повноваження відповідача щодо надання згоди на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки є дискреційним.

Також суд зазначає, що частиною першою статті 123 Земельного кодексу України чітко передбачено, що рішення Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

При цьому, як вже було зазначено вище, підготовка і розгляд питань, вирішення яких належить до повноважень ради, виносяться на пленарні засідання ради і регулюється Регламентом ради. Це стосується і клопотання позивача про надання згоди на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, оскільки окремого порядку отримання такої згоди законодавством України не визначено.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 09 грудня 2020 року у справі № 300/178/20, від 11 травня 2022 року у справі № 300/177/20.

Проте, виходячи з встановлених судом обставин щодо розгляду заяв позивача від 28.12.2020 року, в тому числі, вхід. № 641/02-08 від 28.12.2020 року, «Про надання згоди на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки» листом, в якому:

- наведено лише та виключно посилання на зміст положень абз. 1 ч. 7 ст. 118 ЗК України, які, як встановлено судом вище, не стосуються, зокрема, дозволу на поділ земельної ділянки, про надання якого заявлено позивачем у заяві від 28.12.2020 року, вхід. № 641/02-08, отже не регулюють спірні правовідносини у цій частині позовних вимог;

- заяви позивача від 28.12.2020 року, в тому числі вхід. № 641/02-08, «Про надання згоди на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки», розглянуті на засіданні постійної комісії на порушення вимог п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону № 280/97-ВР щодо вирішення питань регулювання земельних відносин виключно на пленарних засіданнях селищної ради;

- взагалі відсутній результат розгляду заяв позивача від 28.12.2020 року, в тому числі вхід. № 641/02-08, «Про надання згоди на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки», а саме щодо надання згоди або відмови у її наданні.

Щодо позовних вимог в частині: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 208-VІІІ від 12.03.2021 року «Про створення громадських пасовищ на території Цебриківської селищної ради (за межами населених пунктів)» в частині передачі земельної ділянки площею 22,7854 га з кадастровим номером :01:001:0512 до громадських пасовищ, - слід зазначити таке.

Згідно зі змістом мотивувальної частини позову, позивач обґрунтовує зазначену позовну вимогу лише тим, що: оскаржуване рішення відповідача № 208-VІІІ від 12.03.2021 року було прийнято з метою не надання позивачу зазначеної позивачем земельної ділянки, так як на даний час вона оброблюється та використовується невідомими позивачу особами в якості сінокосу громадянкою ОСОБА_2 ; вказане рішення порушує право позивача на справедливий розгляд заяв позивача, які були подані до селищної ради у грудні місяці 2020 року та підлягає скасуванню.

Разом з тим, позивачем не зазначено (не конкретизовано) обставини, а також не зазначено та не надано докази на їх підтвердження, на підставі яких позивач стверджує, що оскаржуване рішення відповідача № 208-VІІІ від 12.03.2021 року було прийнято з метою не надання позивачу зазначеної позивачем земельної ділянки.

Крім того, позивачем взагалі не зазначено правових (юридичних) підстав для визнання протиправним та скасування рішення відповідача № 208-VІІІ від 12.03.2021 року, в тому числі позивачем не зазначено та судом не встановлено наявність законодавчо встановленої заборони прийняття такого рішення щодо відповідних земельних ділянок після отримання заяв про надання згоди на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки та/або про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства та до розгляду (вирішення) поданих заяв.

При цьому, посилання позивача на те, що вказане рішення порушує право позивача на справедливий розгляд заяв позивача, які були подані до селищної ради у грудні місяці 2020 року, - є безпідставним, оскільки сам по собі факт прийняття оскаржуваного рішення після подання позивачем вищенаведених заяв від 28.12.2020 року не свідчить про його протиправність.

Жодних інших підстав для визнання протиправним та скасування рішення відповідача № 208-VІІІ від 12.03.2021 року позивачем не наведено.

Отже, позиція позивача з наведеної вимоги - є необґрунтованою, недоведеною та безпідставною.

Інших суттєвих доводів та/або доказів щодо обґрунтування заявлених позовних вимог, які могли б потягнути зміну висновків суду щодо спірних правовідносин, суду не наведено та не надано.

При цьому щодо решти доводів слід зазначити, що рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п. 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р.).

Однак, ст. 6 п. 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін (див. п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р.).

Крім того, як встановлено судом вище, відзив на позовну заяву або заява про продовження встановленого судом процесуального строку для його подання, в порядку ч. 2 ст. 121 КАС України, від відповідача до суду не надійшли.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, зокрема, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову, про що також зазначено в ухвалі суду про відкриття провадження у справі, відповідно

суд, із застосуванням положень ч. 2 ст. 9 КАС України, дійшов висновків, що:

- бездіяльність щодо неприйняття передбаченого частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України рішення за результатами розгляду заяви позивача від 28.12.2020 року, вхід. № 642/02-08 від 28.12.2020 року, допущена відповідачем: не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дії; недобросовісно; нерозсудливо; непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів особи і цілями, на досягнення яких вона спрямована, тому вона є протиправною, відповідно

- адміністративний позов у зазначеній частині, в тому числі похідні вимоги позивача зобов`язального характеру, - підлягає задоволенню, у спосіб, з урахуванням встановлених судом обставин та здійснених на їх підставі висновків суду, шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 28.12.2020 року, вхід. № 642/02-08 від 28.12.2020 року, та прийняти рішення, передбачене частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України;

- дії щодо розгляду заяви позивача від 28.12.2020 року, вхід. № 641/02-08 від 28.12.2020 року, листом, вих. 454/02-15 від 19.03.2021 р., вчинені відповідачем: не на підставі чинного законодавства України; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дії; непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці дії, тому вони є протиправними, відповідно

- адміністративний позов у зазначеній частині, в тому числі похідні вимоги позивача зобов`язального характеру, - підлягає задоволенню, у спосіб, з урахуванням встановлених судом обставин та здійснених на їх підставі висновків суду, шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 28.12.2020 року, вхід. № 641/02-08 від 28.12.2020 року, з урахуванням правової оцінки питання, щодо якого звернувся позивач, наданої судом у рішенні;

- в задоволенні решти позовних вимог - слід відмовити.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем до позовної заяви додано квитанції від 17.09.2021 року та від 05.11.2021 року про сплату судового збору в розмірі по 908,00 грн. кожна квитанція. (а.с.7, 33)

Виходячи з вищенаведених висновків суду щодо заявлених позовних вимог, судом фактично задоволено одну основну вимогу позивача немайнового характеру та похідні від неї вимоги зобов`язального характеру, в інший, ніж заявлено позивачем спосіб.

Відповідно, стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень нуль копійок).

Згідно з п. 3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України (в редакції, чинній до 17.07.2020 року) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), зокрема, процесуальні строки щодо розгляду адміністративної справи продовжуються на строк дії такого карантину.

Згідно з п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18.06.2020 року № 731-ІХ, який набрав чинності 17.07.2020 року, зокрема, процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 19 серпня 2022 р. № 928) до 31 грудня 2022 р. на території України продовжено дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України.

Справу розглянуто, рішення прийнято та складено також з урахуванням: часу тимчасової непрацездатності головуючого судді; часу перебування головуючого судді у відпустці; наказу голови Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2022 року № 9-ОС/Д/С «Про особливий режим роботи Одеського окружного адміністративного суду»; статей 10, 12-2, 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»; Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та рішення Ради суддів України від 24.02.2022 № 9.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 139, 159, 241-246, 250, 255, 258, 262, 291, 295, 382, Прикінцевими та Перехідними положеннями КАС України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) до Цебриківської селищної ради Роздільнянського району Одеської області (місцезнаходження: вул. Миру, 1, смт. Цебрикове, Великомихайлівський район, Одеська область, 67130; ідентифікаційний код юридичної особи: 04378221) про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Цебриківської селищної ради Роздільнянського району Одеської області щодо неприйняття передбаченого частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 28.12.2020 року, вхід. № 642/02-08 від 28.12.2020 року.

Зобов`язати Цебриківську селищну раду Роздільнянського району Одеської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.12.2020 року, вхід. № 642/02-08 від 28.12.2020 року, та прийняти рішення, передбачене частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України.

Визнати протиправними дії Цебриківської селищної ради Роздільнянського району Одеської області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 28.12.2020 року, вхід. № 641/02-08 від 28.12.2020 року, листом, вих. 454/02-15 від 19.03.2021 р.

Зобов`язати Цебриківську селищну раду Роздільнянського району Одеської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.12.2020 року, вхід. № 641/02-08 від 28.12.2020 року, з урахуванням правової оцінки питання, щодо якого звернувся позивач, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Цебриківської селищної ради Роздільнянського району Одеської області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень нуль копійок).

Апеляційні скарги на рішення суду подаються учасниками справи до або через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Г. Цховребова