Справа № 560/20102/21
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2022-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 жовтня 2022 року

м. Київ

справа №560/20102/21

адміністративне провадження №Зі/990/79/22

Суддя Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Загороднюк А.Г., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Смоковича М. І., Кашпур О. В. та Уханенка С. А. у справі № 560/20102/21 у справі за позовом ОСОБА_1 до Волочиського відділення ДВС в особі його начальника Галка Костянтина Костянтиновича, ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Волочиського відділу ДВС в особі його начальника Галка Костянтина Костянтиновича та ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 січня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу з підстав, встановлених пунктом 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 15 лютого 2022 року залишив апеляційну скаргу ОСОБА_1 без руху з підстав її невідповідності вимогам статті 296 КАС України, а саме через відсутність документу про сплату судового збору.

В подальшому, ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2022 року повернуто апеляційну скаргу відповідно до положень статті 169 КАС України з підстав невиконання скаржником вимог ухвали цього суду від 15 лютого 2022 року.

Не погоджуючись із вказаними ухвалами судів першої та апеляційної інстанцій, позивач оскаржив їх у касаційному порядку.

Ухвалою Верховного Суду від 05 травня 2022 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 січня 2022 року та ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2022 року у справі № 560/20102/21, з підстав пункту 5 частини першої статті 333 КАС України.

В подальшому ухвалою Верховного Суду від 07 вересня 2022 року відмовлено у відкритті провадження за нововиявленими обставинами за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового рішення - ухвали Верховного Суду від 05 травня 2022 року за нововиявленими або виключними обставинами у справі № 560/20102/21.

До Верховного Суду повторно надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими або виключними обставинами судового рішення - ухвали Верховного Суду від 05 травня 2022 року.

Разом із вказаною заявою ОСОБА_1 звернувся з клопотанням про відвід суддів Смоковича М. І., Кашпур О. В. та Уханенка С. А. від розгляду заяви про перегляд за нововиявленими або виключними обставинами судового рішення - ухвали Верховного Суду від 05 травня 2022 року у справі № 560/20102/21, оскільки, на думку заявника, вказаний склад суду вже розглядав аналогічну заяву.

Ухвалою Верховного Суду від 07 жовтня 2022 року визнано відвід необґрунтованим , а заяву про відвід суддів Смоковича М. І., Кашпур О. В. та Уханенка С. А. передано до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає цю справу, в порядку, передбаченому КАС України, для розгляду заяви.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу від 07 жовтня 2022 року, заяву про відвід суддів Смоковича М. І., Кашпур О. В. та Уханенка С. А. у справі № 560/20102/21 розподілено на суддю Загороднюка А.Г.

На розгляд судді Загороднюка А.Г. заяву передано 12 жовтня 2022 року.

Відповідно до частини восьмої статті 40 КАС України суддя, якому передано заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження.

Заява про відвід суддів Смоковича М. І., Кашпур О. В. та Уханенка С. А. від розгляду заяви про перегляд за нововиявленими або виключними обставинами судового рішення - ухвали Верховного Суду від 05 травня 2022 року у справі № 560/20102/21, обґрунтована тим, що на думку заявника, вказаний склад суду вже розглядав аналогічну заяву.

Разом з тим ухвали, які приймались Верховним Судом у справі №560/20102/21, на його думку, є невмотивованими та такими, що не відповідають нормам процесуального закону.

Позивач вважає, що такі дії суддів обмежують його право на належний судовий захист і ці обставини є такими, що викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності зазначених суддів Верховного Суду, що є підставою, на його думку, для їхнього відводу.

Положення частин першої, другої статті 36 КАС України передбачають випадки, коли суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу), а саме:

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Згідно з вимогогю, визначеною у пункті 4 частини 1 статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості або об`єктивності.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, яка встановлює недопустимість повторної участі суддів в розгляді адміністративної справи.

Частиною другою статті 6 КАС України встановлено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Перевіряючи мотиви, з яких виходив позивач, обґрунтовуючи заяву про відвід колегії суддів, Верховний Суд зазначає, що надаючи оцінку об`єктивності судді під час вчинення ним процесуальних дій у цій справі, необхідно виходити з таких критеріїв: чи вільний суддя під час виконання ним своїх обов`язків від будь-яких заходів впливу; чи сприяє його поведінка у судовому процесі та за стінами суду підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі; чи вчинялись суддею дії, які можуть стати приводом для позбавлення його права брати участь у судовому засіданні та приймати рішення у справах.

Перед розглядом справи суддя повинен утриматись від будь-яких коментарів, які можуть вплинути на перебіг цієї справи чи поставити під сумнів справедливе ведення процесу. Суддя утримується від публічних та інших коментарів, оскільки це може перешкодити неупередженому розгляду справи стосовно певної особи чи питання.

При об`єктивному підході до встановлення наявності/відсутності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність, зважаючи на безпосередню поведінку судді.

У вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді («Морель проти Франції», пункти 45-50; «Пескадор Валеро проти Іспанії», пункт 23) або органу, що засідає у вигляді суду присяжних («Лука проти Румунії», пункт 40), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду («Ветштайн проти Швейцарії», пункт 44; «Пабла Кю проти Фінляндії», пункт 30; «Мікалефф проти Мальти», пункт 96).

Верховний Суд зазначає, що суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Наведені ОСОБА_1 у заяві доводи ґрунтуються на припущеннях і не дають підстав для висновку про існування обґрунтованих сумнівів у неупередженості суддів. Жодного прикладу вчинення суддями саме дій, які б свідчили про їхню упередженість чи ставить під сумнів безсторонність судді не наведено.

Отже, відвід суддям Смоковичу М. І., Кашпур О. В. та Уханенку С. А. є необґрунтованим, оскільки доводи позивача ґрунтуються на суб`єктивній оцінці заявником обставин щодо розгляду заяви за нововиявленими та виключними обставинами по даній справі судом касаційної інстанції, що не впливає на об`єктивність суддів.

Інші підстави, передбачені статтями 36, 37 КАС України, які б унеможливлювали участь у розгляді справи суддів Смоковича М. І., Кашпур О. В. та Уханенка С. А. і викликали необхідність їх відводу, у заяві відсутні.

З урахуванням зазначеного, вважаю, що обґрунтованих підстав для задоволення заяви про відвід немає, а отже в її задоволенні слід відмовити.

Згідно з частиною восьмою статті 40 КАС України, суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини десятої статті 40 КАС України, питання про відвід має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви про відвід, а у випадку розгляду заяви про відвід судді суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід.

Керуючись статтями 36, 40 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Смоковича М. І., Кашпур О. В. та Уханенка С. А. у справі № 560/20102/21 у справі за позовом ОСОБА_1 до Волочиського відділення ДВС в особі його начальника Галка Костянтина Костянтиновича, ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не оскаржується.

Суддя А.Г. Загороднюк