Справа № 420/10971/22
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2022-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого по справі судді Бжассо Н.В., розглянув в порядку письмового провадження в м. Одеса за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом приватного підприємства «АЛІБІ» до Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов приватного підприємства «АЛІБІ» до Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України, за результатом розгляду якого позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 07.07.2022 № UА500500/2022/200133/2, прийняте Одеською митницею Державної митної служби України.

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА500500/2022/000348, складену Одеською митницею Державної митної служби України.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що ПП АЛІБІ надало всі необхідні документи, які давали змогу митному органу визначити митну вартість товару, надані документи підтверджують числове значення митної вартості товару та не містять розбіжностей. Також документи подані декларантом для митного оформлення товару за ціною Контракту відповідають вимогам ст. 53 Митного кодексу України, є належними та, допустимими та підтверджують числове значення митної вартості товару, не мають розбіжностей, а тому визначення митним органом митної вартості товару та коригування її в сторону збільшення за другорядним методом, а саме за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів здійснено з порушенням вимог митного законодавства. Прийняте відповідачем оскаржуване рішення про коригування митної вартості1 №иА500500/2022/200133/2 від 07.07.2022 не містить в собі достатніх, передбачених законом підстав для його прийняття, інспектор зазначає про нібито не можливість визначення митної вартості та наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документів. Прийняте рішення про коригування митної вартості є протиправним та ґрунтується не на законі, а на безпідставних висновках та власних переконаннях самого інспектора.

Ухвалою суду від 15.08.2022 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

09.09.2022 року від представника відповідача, Одеської митниці Держмитслужби, надійшли письмові пояснення, з огляду на які, відповідач не погоджується з позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими та такими, що не належать до задоволення. Представник відповідача зазначає, що оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з митною декларацією (МД) № UA500500/2022/020495 від 06.07.2022 містились розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, були підставою для прийняття митницею рішень про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю. Одеська митниця під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття рішення про коригування митної вартості товару № UA500500/2022/200133/2 від 07.07.2022 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2022/000348 від 07.07.2022 діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову Приватного підприємства «АЛІБІ».

Суд розглянув матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності та робить наступні висновки.

25.08.2021 року між ПП «АЛІБІ» уклало з фірмою «ATLANTIK GIDA TEKSTIL INS NAK SAN VEDIS TIC LTD SТІ» (Туреччина) (Продавець), Контракт №2021-2-TR-l від 03.06.2021 року, відповідно до предмету якого Продавець продає, а Покупець купує товар, надалі іменований «Товар», згідно Специфікацій (Проформа Інвойсів), які додаються до Контракту і є невід`ємними частинами цього Контракту (а.с.24).

Пунктом 2.4 Контракту №2021-2-TR-l від 03.06.2021 року визначено, що ціна товару в упаковці вказується в Специфікації.

Додатковою угодою від 17.06.2022 року до Контракту №2021-2-TR-l від 03.06.2021 року п. 2.4 Контракту №2021-2-TR-l від 03.06.2021 року викладено в наступній редакції: «ціна товару в упаковці вказується у інвойсі» (а.с.26).

Відповідно до калькуляції виробництва до Контракту №2021-2-TR-l від 03.06.2021 року виробничі затрати, в тому числі маркування і упаковка складають 130 доларів США (а.с.34).

На виконання умов зазначеного контракту фірмою ««ATLANTIK GIDA TEKSTIL INS NAK SAN VEDIS TIC LTD SТІ» оформлено інвойс №GІВ 007 від 20.06.2022 року до Контракту №2021-2-TR-l, на товар: арахіс сирий, лущений, не чишений, не смажений та не приготовлений іншим чином, без додавання інших речовин: солі, цукру, прянощів, ароматизаторів. Торгівельна марка «LIZA»; вага нетто 22500 кг, вага брутто 22545 кг, ціна за 1000 кг 1550 доларів США, загальною вартістю 34875 доларів США. Вартість упаковки включена в вартість Товару. Умови поставки: DAP Одеса, Україна.

Загальна сума до оплати за Інвойсом №GIB007 становить 34875 доларів СІЛА на протязі 360 днів з дати оформлення ВМД (а.с.28).

З метою здійснення митного оформлення товару до Одеської митниці Держмитслужби декларантом позивача подано митну декларацію (МД) № UA500500/2022/020495 від 06.07.2022 року, в якій митну вартість товару визначено за основним (першим) методом ціною договору.

З огляду на матеріали справи, декларантом до митного оформлення було надано: зовнішньоекономічний Контракт №2021-2-TR-l від 25.08.2021 року, Додаткову угоду до контракту №2021-1-TR від 02.09.2021, Додаткову угоду до контракту №2021-1-TR, Додаткову угода до контракту №2021-1-TR від 27.10.2022, Додаткову угоду №2 до контракту №2021-1-TR від 17.06.2022, Додаткову угоду №3 до контракту №2021-1-TR від 01.07.2022, рахунок-фактуру (інвойс) від 20.06.2022 №GIB007, пакувальний лист від 20.06.2022, прайс-лист виробника від 17.06.2022р., автотранспортну накладну № 817 від 21.06.2022 року, сертифікат про походження товару U0464432 від 21.06.2022, інформацію про позитивні результати проходження фіто-санітарного контролю 8693377 від 06.07.2022р., видаткову накладну №612 від 23.02.2022 року та №605 від 16.02.2022 року, копію транзитної декларації країни відправлення №22TR9211 від 21.06.2022 року.

Проте, під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості митним органом встановлено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:

- згідно відповідно до пп. в) пункту 2 частини десятої ст. 58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, (дані документи до митного оформлення не надавались);

- до митного оформлення було надано два інвойси з однаковим номером та датою при цьому назва продавця у них відрізняється «ATLANTIK GІDA TEKSTIL INSAAT NAKLIYE SANAYI VE DIS TICARET LTD.STI» проти «ATLANTIK GIDA ТЕК INS NAK SAN VE DIS TIC LTD STI», та в одному з них відсутнє посилання на контракт 2021-1-TR.

- зокрема в наданому прайс-листі наявне посипання на суб`єкта Приватне підприємство «АЛІБІ» що передбачає що дана цінова пропозиція індивідуальна та не стосується усіх учасників ринку.

Враховуючи вищезазначене, відповідно до частини 3 статті 53 МКУ декларанту було запропоновано протягом 10 календарних днів надати каталоги, специфікації виробника товару; копію митної декларації країни відправлення з перекладом на українську мову відповідно до статті 254 МКУ.

07.07.2022 року декларантом надано до митного органу пояснення щодо виявлених митним органом недоліків та повторно надано документи згідно ч.3 ст.53 МКУ (а.с.19).

Митним органом, за результатами розгляду наданих декларантом документів та пояснень прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 07.07.2022 № UА500500/2022/200133/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА500500/2022/000348.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України, (далі МКУ), митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.1 ст.52 МКУ, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

За приписами ч.2 ст.52 МКУ, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

З огляду на ч.1 ст.53 МКУ, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з ч.1 ст.54 МКУ, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.4 ст.54 МКУ, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

У відповідності до ч.5 ст.54 МКУ, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Згідно з ч.6 ст.54 МКУ, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 МКУ, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ст.57 МКУ, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.58 МКУ, основний метод визначення митної вартості не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Перевіряючи правильність висновків митного органу, судом встановлено наступне.

Відповідач, в оскаржуваному рішенні зазначив наступне:

- згідно відповідно до пп. в) пункту 2 частини десятої ст. 58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, (дані документи до митного оформлення не надавались);

- до митного оформлення було надано два інвойси з однаковим номером та датою при цьому назва продавця у них відрізняється «ATLANTIK GІDA TEKSTIL INSAAT NAKLIYE SANAYI VE DIS TICARET LTD.STI» проти «ATLANTIK GIDA ТЕК INS NAK SAN VE DIS TIC LTD STI», та в одному з них відсутнє посилання на контракт 2021-1-TR.

- зокрема в наданому прайс-листі наявне посилання на суб`єкта Приватне підприємство «АЛІБІ», що передбачає, що дана цінова пропозиція індивідуальна та не стосується усіх учасників ринку.

Суд звертає увагу на те, що пунктом 2.4 Контракту №2021-2-TR-l від 03.06.2021 року визначено, що ціна товару в упаковці вказується в Специфікації.

Надалі, додатковою угодою від 17.06.2022 року до Контракту №2021-2-TR-l від 03.06.2021 року п. 2.4 Контракту №2021-2-TR-l від 03.06.2021 року викладено в наступній редакції: «ціна товару в упаковці вказується у інвойсі».

В свою чергу, відповідно до калькуляції виробництва до Контракту №2021-2-TR-l від 03.06.2021 року виробничі затрати, в тому числі маркування і упаковка складають 130 доларів США.

Вказані документи були надані позивачем до митного органу під час оформлення товару.

Отже, зауваження митного органу про ненадання до митного оформлення документів на підтвердження такої складової митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням є необґрунтованими та безпідставними.

Щодо зауваження відповідача про надання до митного оформлення двох інвойсів з однаковим номером та датою в яких назва продавця у них відрізняється, суд зазначає, що Контракт №2021-2-TR-l від 03.06.2021 року укладено між ПП «АЛІБІ» та фірмою «ATLANTIK GIDA TEKS INS NAK SAN VEDIS TIC LTD SТІ» (Туреччина).

З доданих до суду екземплярів Контракту №2021-2-TR-l від 03.06.2021 року вбачається, що продавцем є фірма «ATLANTIK GIDA TEKS INS NAK SAN VEDIS TIC LTD SТІ» (Туреччина), та в реквізитах сторін в контракті вказано «ATLANTIK GІDA TEKSTIL INSAAT NAKLIYE SANAYI VE DIS TICARET LTD.STI».

Як зазначено позивачем, назва продавця не відрізняється, так як в одній із назв присутнє скорочення. В інвойсі, наданому українською стороною, присутнє два варіанта назви продавця як повне так і скорочене.

Суд зазначає, що відповідачем не зазначено, як саме вплинуло на митну вартість розмитнюваного товару дане зауваження.

На думку суду, дана обставина не є підставою, що не дає можливості визначити та підтвердити вартість розмитнюваного товару за наданими документами.

Також, відповідач у рішенні зазначив, що в наданому прайс-листі наявне посилання на суб`єкта Приватне підприємство «АЛІБІ», що передбачає що дана цінова пропозиція індивідуальна та не стосується усіх учасників ринку.

Відповідно до ч.2 ст.53 МК України, прайс-лист, не визначається, як документ, що підтверджує митну вартість товарів. Прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який безпосередньо адресований покупцю, та є лише пропозицією щодо вартості товару, а його конкретна ціна, порядок її сплати визначаються сторонами та обумовлюються відповідними контрактами та/або інвойсами.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі №825/15796/16, від 23 жовтня 2020 року у справі №810/690/17.

Разом з тим, позивачем до митного органу надавались документи на підтвердження митної вартості товару: зовнішньоекономічний Контракт №2021-2-TR-l від 25.08.2021 року, Додаткову угоду до контракту №2021-1-TR від 02.09.2021, Додаткову угоду до контракту №2021-1-TR, Додаткову угода до контракту №2021-1-TR від 27.10.2022, Додаткову угоду №2 до контракту №2021-1-TR від 17.06.2022, Додаткову угоду №3 до контракту №2021-1-TR від 01.07.2022, рахунок-фактуру (інвойс) від 20.06.2022 №GIB007, пакувальний лист від 20.06.2022, прайс-лист виробника від 17.06.2022р., автотранспортну накладну № 817 від 21.06.2022 року, сертифікат про походження товару U0464432 від 21.06.2022, інформацію про позитивні результати проходження фіто-санітарного контролю 8693377 від 06.07.2022р., видаткову накладну №612 від 23.02.2022 року та №605 від 16.02.2022 року, копію транзитної декларації країни відправлення №22TR9211 від 21.06.2022 року

За наведених обставин суд зазначає, що зауваження митного органу є формальними і не можуть слугувати підставою для витребування від декларанта додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості.

На переконання суду, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, відповідач повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 29.01.2019 року у справі №815/6827/17.

У постанові від 05.03.2019 року у справі №815/5791/17 Верховний Суд наголошує, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності (аналогічна позиція Верховного Суду закріплена і у постанові від 05.03.2019р. у справі №813/1532/17, постанові від 19.02.2019 у справі №805/2713/16-А).

Таким чином, доводи митного органу про наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах не знаходять свого підтвердження. Суд погоджується із позивачем, що надані до митного оформлення товару документи дозволяли визначити складові митної вартості імпортованого товару та їх числові значення.

Відтак, суд вказує на протиправність зроблених відповідачем висновків про неможливість визначення митної вартості за першим основним методом за ціною договору.

Суд також не може погодитися із діями відповідача стосовно витребування додаткових документів, оскільки відповідачем не вказано та не обґрунтовано, які числові значення такі документи мали підтвердити чи спростувати, при тому, що вартість придбання оцінюваного товару підтверджена документально.

З огляду на вищевикладене, суд робить висновок, що встановлені відповідачем недоліки щодо розбіжностей у документах, що були надані позивачем є безпідставними та, відповідно, рішення про коригування митної вартості та картка відмови, що прийняті на підставі встановлених відповідачем розбіжностей, є такими, що належать до скасування.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням викладеного, суд робить висновок, що відповідач по справі прийняв рішення про коригування митної вартості, за відсутністю обґрунтованих підстав вважати заявлені позивачем відомості про митну вартість товарів неповними, недостовірними чи з розбіжностями, у зв`язку з чим, під час здійснення митного контролю правильності визначення позивачем митної вартості товарів, діяв у спосіб, що не відповідає вимогам Митного кодексу України, застосувавши другорядний метод визначення митної вартості товару, за наявності законних підстав для застосування основного методу за ціною договору.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що за звернення до суду із зазначеним адміністративним позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 2481,00 грн., який має бути стягнутий з відповідача на користь позивача.

Таким чином, суд робить висновок про наявність підстав для задоволення адміністративного позову Приватного підприємства «АЛІБІ».

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 139, 205, 243, 245, 246, 255, 257-262, 295, 382 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити адміністративний позов приватного підприємства «АЛІБІ» до Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 07.07.2022 № UА500500/2022/200133/2, прийняте Одеською митницею Державної митної служби України.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА500500/2022/000348, складену Одеською митницею Державної митної служби України.

Стягнути з Одеської митниці Державної митної служби України за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного підприємства «АЛІБІ» суму сплаченого судового збору в розмірі 2481,00 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одну гривню нуль копійок).

Відповідно до ст.255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч.1 ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач Приватне підприємство «АЛІБІ» (провулок Онілової, 8/10, м.Одеса, 65011; ).

Відповідач Одеська митниця Державної митної служби України (вул. Івана та Юрія Лип, буд. 21А, м. Одеса, 65078; код ЄДРПОУ ВП: 44005631).

Повний текст рішення складений та підписаний судом 13.10.2022 року.

Суддя Н.В. Бжассо