Справа № 240/34240/21
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2022 року м. Житомир справа № 240/34240/21

категорія 111030800

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області, як відокремлений підрозділ ДПС України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся фізична особа-підприємець ОСОБА_1 із позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 15.09.2021 № щодо нарахування йому грошового зобов`язання в загальному розмірі 23800,00 грн.

Позивач не погоджується із твердженнями контролюючого органу щодо реалізації алкогольних напоїв без наявної ліцензії його продавцем та ним, як особою, що має статус суб`єкта громадського харчування, у зв`язку із чим вважає оскаржуване рішення відповідача протиправним та таким, яке винесено безпідставно, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 10.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленні учасників справи.

Відповідно до ухвали суду від 29.07.2022 замінено відповідача на належного - Головне управління ДПС у Житомирській області, як відокремлений підрозділ.

04.10.2022 до суду надійшов відзив на позов Головного управління ДПС України в Житомирській області (далі - ГУ ДПС України в Житомирській області, відповідач) в якому представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог, вказала на їх безпідставність. Пояснила, що позивачем, за результатами здійсненої контрольної закупки (одного бокалу розливного пива) посадовими особами контролюючого органу, були реалізовані алкогольні напої у безліцензійний період на загальну суму 19,00 грн, що тягне за собою відповідальність передбачену ст.17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального", а саме: 200% вартості отриманої партії товару, але не менше 17 000,00 грн. Крім того, зауважила, що позивач не мав право здійснювати продаж алкогольних товарів на розлив для споживання, у зв`язку із відсутністю в нього статусу суб`єкта громадського харчування, у зв`язку із чим до нього застосована відповідальність за порушення вимог ст.15-3 вказаного Закону.

Розгляд справи відкладався у зв`язку із ситуацією, яка склалася в Житомирській області внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України та введенням з 24 лютого 2022 року воєнного стану в Україні.

Згідно з ч.5 ст.250 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, ознайомившись із заявами по суті, суд встановив наступне.

На підставі наказу Головного управління ДПС у Житомирській області від 25.08.2021 №1206-п та направлення на перевірку №2718 від 26.08.2021 відповідачем проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 (за адресою: АДРЕСА_1 ) за результатами якої складено Акт фактичної перевірки від 02.09.2021.

За висновками викладеними в Акті перевірки, контролюючим органом встановлені наступні порушення:

- торгівля алкогольними напоями у період відсутності ліцензій на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями (безліцензійний період у позивача тривав з 01.09.2020 по 26.08.2021).

У п.п.4.1 вказаного акту містяться зауваження позивача щодо нездійснення ним та його продавцем продажу алкогольних напоїв у безліцензійним період. Складений акт підписаний посадовими особами контролюючого органу та безпосередньо ФОП ОСОБА_1 .

На підставі акта перевірки ГУ ДПС у Житомирській області винесено податкове повідомлення-рішення № від 15.09.2021 про застосування штрафної санкції в розмірі 23 000 грн, за порушення ст.15, 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" від 19 грудня 1995 року за №481/95-ВР (далі - Закон №481/95-ВР).

Позивач з висновками Акта перевірки про наявність в його діях порушень чинного законодавства не погоджується, вказує, що продаж алкогольних напоїв ним та його продавцем не здійснювалися, а тому висновки перевірки та спірне податкове повідомлення-рішення є необґрунтованим та неправомірним, а тому звернувся за захистом своїх прав до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вказує наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України (далі - ПК України) контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Як передбачено пп. 20.1.10 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

П. 75.1 ст. 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до підпункту 75.1.3. пункту 75.1 статті 75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Підстави призначення, обставини та порядок проведення перевірки визначено положеннями статті 80 ПК України.

П. 80.1. ст.80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) відповідно до п.86.1. ст.86 ПК України оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності). У разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції.

Відповідно до пп. 86.7.5. п. 86.7 ст.86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу на підставі висновку комісії контролюючого органу з питань розгляду заперечень протягом п`яти робочих днів, наступних за днем прийняття такого висновку комісією і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків, у порядку, визначеному підпунктом 86.7.1 цього пункту.

При цьому, основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального на території України визначає Закон №481/95-ВР.

За змістом положень вказаного Закону, роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання (у тому числі іноземних суб`єктах господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування ( п.13 ч.1 Закону №481/95-ВР ).

Ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ, що засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку (п. 26 ч.1 Закону №481/95-ВР).

Таким чином, наявність ліцензії, є обов`язковим документом, який надає право суб`єкту господарювання у визначений строк здійснювати одну із видів діяльності визначену Законом №481/95-ВР.

Відповідно до статті 16 Закону контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Частиною першою 1 статті 15 цього Закону передбачено, що імпорт, експорт і оптова торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами можуть здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензій. Зокрема, роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій (частина шоста статті 15 вказаного Закону).

Як свідчать матеріали справи фактична перевірка відповідачем була здійснена 26.08.2021, до проведення якої посадові особи відповідача позивачем допущенні, позивачу вручено направлення на перевірку №2718 від 26.08.2021, про що свідчить його підпис.

Спору з приводу правомірності проведення вказаної перевірки, між сторонами не виникло.

В даному випадку виник спір, щодо реалізації алкогольних напоїв без відповідного дозволу (ліцензії) та відсутністю в нього статусу суб`єкта громадського харчування, у зв`язку із чим до нього застосована відповідальність за порушення вимог ст.ст.15 та 15-3 вказаного Закону №481/95-ВР.

Статтею 15-3 Закону №481/95-ВР встановлені обмеження щодо продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння.

Зокрема ч.6 ст.15-3 Закону №481/95-ВР, передбачено, що продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Відповідальність за порушення норм цього Закону передбачена ст.17 Закону №481/95-ВР.

Частинами 1 та 2 статті 17 Закону № 481/95-ВР встановлено, що за порушення норм згаданого Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: - порушення вимог статті 15- 3 цього Закону - 6800 гривень; - оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17 000,00 гривень.

При цьому, аналіз зазначеної правової норми дає підстави для висновку, що роздрібна торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами є окремими видами господарської діяльності, право на здійснення яких передбачає отримання різних ліцензій.

За правилами п.п. 20.1.11 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити контрольні розрахункові операції до початку перевірки платника податків щодо дотримання ним порядку проведення готівкових розрахунків та застосування реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій. Товари, отримані службовими (посадовими) особами контролюючих органів під час проведення контрольної розрахункової операції, підлягають поверненню платнику податків у непошкодженому вигляді. У разі неможливості повернення такого товару відшкодування витрат здійснюється відповідно до законодавства з питань захисту прав споживачів;

З аналізу вищенаведених норм, суд дійшов висновку, що контролюючий орган наділений повноваженнями проводити контрольні розрахункові операції перед початком фактичної перевірки. Проте, порядок проведення контрольної розрахункової операції має свої особливості та має відбуватися у порядку та у спосіб, визначені законодавством. Ініціюючи та проводячи контрольну розрахункову операцію певна посадова особа ДПС діє від імені держави в особі державного органу, що у свою чергу зумовлює використання для проведення такої операції державних коштів.

Як зауважує відповідач на момент здійснення контрольної закупки, у позивача була відсутня ліцензія, оскільки строк дії отриманої суб`єктом господарювання ліцензії №19 закінчився 01.11.2020 (при цьому фактична перевірка проводилася відповідачем 26.08.2021), нової ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями позивачем не отримано.

Так, наведеною правовою нормою встановлено, що за порушення вимог статті 15-3 Закону №481/95-ВР до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів.

За результатами перевірки до позивача застосовано фінансові санкції:

- за порушення ст.15-3 Закону №481/95-ВР (продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці суб`єктом господарювання, що не має статусу суб`єкта господарювання громадського харчування) застосовано фінансові санкції у розмірі 6800,00 грн;

- за порушення ст.15 Закону №481/95-ВР (реалізація алкогольних напоїв без наявності ліцензії) застосовано фінансові санкції у розмірі 17 000 грн (200% вартості отриманої партії товару, але не менше 17 000 грн).

У ході проведеної перевірки встановлено, що відповідачем за результатами контрольної закупки посадовими особами контролюючого органу придбано бокал пива, вартістю 19,00 грн, без застосування реєстратору розрахункових операцій № від 13.11.2019. Разом з тим, як зазначає представник відповідача, у позивача у момент реалізації алкогольних напоїв була відсутня ліцензія.

Натомість, як свідчать відомості зазначені у Акті перевірки та зміст позовної заяви, позивач заперечує вказаний факт, зазначаючи, що продаж алкогольних напоїв його продавцем та ним безпосередньо не здійснювалися.

Таким чином, визначальним в даному випадку є саме встановлення факту продажу алкогольних напоїв без відповідного дозволу на те, за що у свою чергу особа має нести відповідальність встановлену Законом №481/95-ВР.

Однак, суд звертає увагу на те, що встановлені відповідачем порушення, щодо реалізації алкогольних напоїв не підтверджується будь-якими доказами (копіями фіскальних чеків, доказів отримання готівки за товар, фото - відеофіксації, показами свідків чи ін.), які містяться в матеріалах справи, тобто представниками контролюючого органу не надано жодних обґрунтованих доказів реалізації позивачем алкогольних напоїв у безліцензійний період на загальну суму 19,00 грн. В тому числі до акту фактичної перевірки від 02.09.2021 представниками контролюючого органу не додані додатки, які б свідчили про реалізацію алкогольних напоїв під час здійснення контрольної закупки, до вказаного акту лише додано запит щодо надання позивачем документів. Таким чином проведення контрольної розрахункової операції відбулася без її фактичної фіксації та будь-якого документального підтвердження.

Перевіривши доводи сторін доказами, на які вони посилаються, суд вважає, що посилання відповідача на реалізацію позивачем алкогольних напоїв у безліцензійний період не підтверджені матеріалами справи.

Таким чином, аналізуючи вищезазначені норми та докази в матеріалах справи суд дійшов висновку, що податковим органом неправомірно застосовано до позивача штрафні санкції в сумі 23800 грн згідно із оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями за порушення за порушення ст.15-3 Закону №481/95-ВР (продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці суб`єктом господарювання, що не має статусу суб`єкта господарювання громадського харчування) - за порушення ст.15 Закону №481/95-ВР (реалізація алкогольних напоїв без наявності ліцензії), оскільки таке порушення не підтверджується наявними у справі матеріалами, а тому спірне рішення підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) №303-A, пункт 29).

З огляду на встановлені обставини справи, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні фактичні докази реалізації алкогольних напоїв без відповідного дозволу, тобто представником ГУ ДПС у Житомирській області, як суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності прийнятого оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене суд вважає, що відповідачем в порядок, спосіб та в межах наданих йому повноважень не доведено наявність складу порушення позивачем статті 15-3 Закону № 481/95-ВР, у той час коли, матеріали справи вказують на його відсутність як такого, що, у свою чергу зумовлює висновок про невідповідність оскаржуваного рішення критеріям, які визначені частиною 2 статті 2 КАС України, з урахуванням чого позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Підсумовуючи вищевикладене суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Згідно із частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки адміністративний позов підлягає задоволенню, то сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 908 грн, який належить стягнути на його користь з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись статтями 9, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 295 КАС України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 . РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Житомирській області, як відокремленого підрозділу ДПС України (вул. Юрка Тютюнника, 7, м.Житомир,10003. ЄДРПОУ ВП: 44096781) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Житомирській області від 15.09.2021 № щодо нарахування фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 грошового зобов`язання в розмірі 23800 (двадцять три тисячі вісімсот) грн 00 коп.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7, м. Житомир, 10003, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст складено: 07 жовтня 2022 р.