Справа № 640/16932/22
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2022-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про забезпечення позову до подання позовної заяви

11 жовтня 2022 року м. Київ № 640/16932/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., розглянувши заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви

Компанії "Маліеро Лімітед"
до Міністерства юстиції України
про скасування рішення
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла заява про забезпечення позову до подання позовної заяви Компанії "Маліеро Лімітед", в який заявник просить суд:

"Забезпечити позов до пред`явлення Компанією «Маліеро Лімітед» до Окружного адміністративного суду міста Києва позовної заяви шляхом зупинення дії Наказу Міністерства юстиції України № 4178/5 від 30.09.2022, що підписаний ОСОБА_1 , а саме в частині: пункту 2: «Скасувати рішення від 12.08.2022 № 64484539, від 31.08.2022 № 64646019, прийняті приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Денисом Михайловичем."

Вимоги заяви мотивовано посиланням на очевидну, на думку позивача, протиправність оскаржуваного рішення, з огляду на те, що судом розглядався спір про визнання протиправним та скасування рішення про реєстрацію, яке було скасовано оскаржуваним наказом. Також позивач стверджує про унеможливлення захисту своїх прав у випадку задоволення позову, з огляду на можливе відчуження майна.

Розглянувши клопотання про забезпечення адміністративного позову та подані матеріали, суд встановив наступне.

Наказом Міністерства юстиції України № 4178/5 від 30.09.2022 скаргу ТОВ «РЕНТ УМБ» від 29.08.2022 задоволено частково, скасовано рішення від 12.08.2022 № 64484539, від 31.08.2022 № 64646019, прийняті приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Денисом Михайловичем про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме про реєстрацію права власності за юридичною особою за законодавством Республіки Кіпр - компанією «Маліеро Лімітед» на реконструкцію олієпереробного підприємства загальною площею 1283,4 кв.м. та земельну ділянку за кадастровим номером :04:048:0005, площею 3, 7276 га.

Як вбачається з висновку центральної колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 27 вересня 2022 року, на підставі якого прийнято оскаржуване рішення, заявник - Компанія "Маліеро Лімітед", зареєструвала з собою право власності на підставі іпотечного договору від 24.02.2021 року.

З огляду на наявні, на думку зазначеної колегії, порушення під час реєстрації, допущені нотаріусом, рішення були скасовані. При цьому зазначений висновок не містить посилань на дефектність договору іпотеки та відсутність у заявника права власності, оскарження такого права, тощо.

Вирішуючи питання по суті, суд зазначає наступне.

Статтею 150 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України).

При цьому, позов, згідно з ч. 1 ст. 151 КАС України, може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Таким чином, суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Згідно ч. 1 статті 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють нотаріальні дії, зокрема, посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності, вимоги про нотаріальне посвідчення правочину тощо).

Із вчиненням нотаріусами нотаріальних дій кореспондується їх обов`язок, передбачений ст. 31-2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що регулює питання особливості державної реєстрації прав у результаті вчинення нотаріальних дій з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва, здійснити державну реєстрацію прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва, що має наслідком набуття, зміну чи припинення речових прав, їх обтяжень одночасно із вчиненням такої нотаріальної дії.

При цьому, при здійсненні такої державної реєстрації речових прав чи їх обтяжень законом передбачений обов`язок нотаріуса здійснити реєстраційні дії на підставі вчиненого сторонами правочину з нерухомим майном шляхом самостійного формування та реєстрації заяви про державну реєстрацію прав та проведення реєстраційної дії.

Статтею 204 Цивільного кодексу України унормовано презумпцію правомірності правочину, за суттю якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Договори, на підставі яких прийнято рішення про вчинення реєстраційних дій, недійсними судом не визнавались.

Суд вважає, що, у разі задоволення позову до Мін`юсту та скасування спірного наказу речові права не зможуть бути захищені судом у разі задоволення позову та відновлені через можливість здійснення подальших реєстраційних дій з відчуження спірного майна.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених в постанові Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 жовтня 2020 року по справі № 761/39601/19, «встановивши, що метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій щодо відчуження спірного майна, щоб забезпечити реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь заявника, та врахувавши, що спосіб забезпечення шляхом накладення арешту на спірну квартиру є адекватним захистом для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення, апеляційний суд дійшов вірного висновку про необхідність забезпечення позову.

Обраний апеляційним судом захід забезпечення позову є видом забезпечення позову, передбаченим статтею 150 ЦПК України і відповідає предмету позову та, водночас, вжиття такого заходу не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовано лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи».

Таким чином, зберегти існуюче становище до вирішення спору по суті можливо зупиненням дії Наказу Міністерства юстиції України.

Суд доходить висновку, що саме таким чином, судом забезпечено належну оцінку збалансованості інтересів заявника та держави, а також співмірності негативних наслідків для кожної із сторін спору.

Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи 13.09.1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.

Слід зазначити, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

У той же час, слід зазначити, що вжиття заходів забезпечення позову за даних обставин має на меті виключно збереження існуючого становища до розгляду спору по суті та не зумовлює його фактичне вирішення по суті.

Забезпечення позову буде ефективним засобом захисту (поновлення) порушених прав та інтересів позивачів, за захистом яких вони звернулися до суду, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини також вказує на необхідність справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини, як приклад наводяться рішення у справі "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 01 червня 2006 року. Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст.13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Так, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд не дає оцінки спірним правовідносинам, не перевіряє його на відповідність критеріям, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

В даному випадку реалізація повноважень окремих суб`єктів (нотаріусів, державних та приватних виконавців), за діяльністю яких здійснює нагляд та контроль Міністерство юстиції України, може спричинити шкоду правам позивачів, що в кінцевому випадку призведе до втрати майна, яке перебуває у них у користуванні та буде сприяти виникненню нових судових проваджень.

Керуючись положеннями ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Заяву про забезпечення позову Компанії "Маліеро Лімітед" задовольнити.

2.Зупинити дію п. 2 наказу Міністерства юстиції України № 4178/5 від 30.09.2022.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання в порядку Закону України "Про виконавче провадження" до 11.10.2025.

Стягувачем у виконавчому провадженні, відкритому на підставі даної ухвали є Компанія «Маліеро Лімітед» (вулиця Еолу, 4, 3020, Лімасол, Кіпр, код НЕ408472) , боржником - Міністерство юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, ).

Відповідно до частини другої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Відповідно до частини восьмої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя С.К. Каракашьян