Справа № 140/5959/22
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2022-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2022 року ЛуцькСправа № 140/5959/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Дмитрука В.В.,

з участю секретаря судового засідання Поторась О.О.,

представника позивача Овадюка В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Маневицької селищної ради до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

Маневицька селищна рада звернулась з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання протиправними та скасування постанов заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Дуди Ю.М.: про відкриття виконавчого провадження від 22.08.2022, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 22.08.2022 та про стягнення виконавчого збору від 22.08.2022, винесені при примусовому виконанні виконавчого листа від 22.07.2022 №8420/2022, якого видав суддя Волинського окружного адміністративного суду Сорока Юрій Юрійович, про зобов`язання Маневицької селищної ради вчинити дії, спрямовані на приведення штатної чисельності працівників відділу «Служба у справах дітей» виконавчого комітету Маневицької селищної ради у відповідність до вимог ч.6 ст.4 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей», винесені в межах виконавчого провадження №69697996.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне:

- в оскаржуваних постановах зазначена вимога вчинити дії, спрямовані на приведення штатної чисельності працівників відділу «Служба у справах дітей» виконавчого комітету Маневицької селищної ради у відповідність до вимог ч.6 ст. 4 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей», однак згідно з даними офіційного сайту «Законодавство України» Верховної ради України (https://zakon.rada.gov.ua) вказана норма виключена на підставі Закону № 5462-VI від 16.10.2012, а відтак, державний виконавець зобов`язує Маневицьку селищну раду виконати дії неіснуючої норми Закону;

- на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06 червня 2022 року у справі №140/2593/22 в частині приведення штатної чисельності працівників відділу «Служба у справах дітей» виконавчого комітету Маневицької селищної ради у відповідність до вимог Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» виконавчим комітетом Маневицької селищної ради був підготовлений проект рішення Маневицької селищної ради «Про внесення змін до рішення селищної ради від 04 грудня 2020 року №1/3 «Про затвердження структури та штатної чисельності апарату та виконавчих органів Маневицької селищної ради», яким передбачалось внесення змін до штатної чисельності виконавчих органів Маневицької селищної ради, і вказаний проект рішення був поданий на обговорення постійній комісії з питань соціального захисту, охорони здоров`я, охорони дитинства і материнства та з питань пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. 04 серпня 2022 року зазначеною комісією обговорено вказаний проект рішення №25/35 щодо його схвалення;

- проект рішення під №35 був включений до порядку денного позачергової двадцять п`ятої сесії селищної ради восьмого скликання рішенням Маневицької селищної ради від 04.08.2022 №25/1, однак згідно з протоколом від 04.08.2022 №25 пленарного засідання 25-ї позачергової сесії Маневицької селищної ради восьмого скликання, рішення ради №25/35 не набрало необхідної кількості голосів, голосували «за» - 0, «проти» - 0, «утримались» - 19, не голосували - 3, відсутні 5;

- той факт, що під час голосування з цього питання більшість депутатів Маневицької селищної ради утрималися, ніяким чином не може вплинути на законність прийнятого рішення під час голосування, оскільки Маневицька селищна рада є колегіальним органом і рішення, що приймаються на пленарних засіданнях сесій, є колегіальними, приймаються шляхом голосування депутатами;

- Маневицька селищна рада не була бездіяльною щодо невиконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06 червня 2022 року у справі №140/2593/22 стосовно вчинення дій спрямованих на приведення штатної чисельності працівників відділу «Служба у справах дітей» виконавчого комітету Маневицької селищної ради відповідно до нормативів, установлених ч. 7 ст. 4 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей», а у заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Дуди Юрія Миколайовича відсутні правові підстави для винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та постанова про стягнення виконавчого збору, які винесені в один день, тобто 22.08.2022, при виконанні виконавчого листа від 22.07.2022 №8420/2022.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 29.09.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі; судовий розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи з урахуванням §2 глави 11 розділу ІІ Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), на 10.10.2022 на 11 год. 00хв.

Судове засідання 10.10.2022 не відбулось в зв`язку з масованими ракетними ударами та тривалим оголошенням режиму «Повітряної тривоги» на усій території України, та було відкладено на 12.10.2022 на 14 год. 30 хв.

11.10.2022 на адресу суду засобами електронного зв`язку відповідачем подано відзив на позов та копії матеріалів виконавчого провадження №69697996.

У відзиві на позов представник позивача просить в його задоволенні відмовити, мотивуючи наступним:

- у державного виконавця, підстави для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання на час прийняття рішення щодо відкриття виконавчого провадження були відсутні;

- постанови про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 22.08.2022 в межах виконавчого провадження № 69697996 винесені правомірно та згідно вимог законодавства;

- посилання на те, що державний виконавець зобов`язує Маневицьку селищну раду виконати дії неіснуючої норми Закону є безпідставним, оскільки в оскаржуваних постановах дослівно переписується резолютивна частина виконавчого документа, яка не може бути змінена чи інтерпретована виконавцем на власний розсуд;

- боржник підтверджує та визнає не лише факт невиконання ним виконавчого листа Волинського окружного адміністративного суду №8420/2022 від 22.07.2022 та рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06.06.2022 у справі №140/2593/22, але й вимог статті 4 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей».

В судовому засіданні 12.10.2022 представник позивача вимоги адміністративного позов підтримав та просив задовольнити повністю з підстав, викладених в останньому.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про причини неприбуття суд не повідомив, що, однак, враховуючи приписи частини третьої статті 268 КАС України не є перешкодою для розгляду справи.

Дослідивши письмові докази, письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 06.06.2022 у справі №140/2593/22 зобов`язано Маневицьку селищну раду вчинити дії, спрямовані на приведення штатної чисельності працівників Відділу «Служба у справах дітей» виконавчого комітету Маневицької селищної ради у відповідність до вимог ч.6 ст.4 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей».

Вказане рішення суду не було оскаржено в апеляційному порядку та набрало законної сили 07.07.2022, в зв`язку з чим 22.07.2022 Волинський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист у справі №8420/2022 щодо виконання вказаного вище судового рішення.

Зазначений виконавчий лист №8420/2022 разом із заявою керівника Камінь-Каширської окружної прокуратури про відкриття виконавчого провадження від 02.08.2022 №51/1-1674вих-22 надійшли до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів).

На підставі заяви стягувача від 02.08.2022 та виконавчого листа №8420/2022 від 22.07.2022 заступником начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Дудою Ю.М. прийнято постанови від 22.08.2022: 1) про відкриття виконавчого провадження ВП №69697996 з примусового виконання виконавчого листа №8420/2022, виданого 22.07.2022 Волинським окружним адміністративним судом про зобов`язання Маневицької селищної ради вчинити дії, спрямовані на приведення штатної чисельності працівників Відділу «Служба у справах дітей» виконавчого комітету Маневицької селищної ради у відповідність до вимог ч.6 ст.4 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей»; 2) про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, якою визначено такий розмір витрат в сумі 236 грн 76 коп. та 3) про стягнення виконавчого збору в розмірі 26 000 грн.

Вказані постанови ДВС скеровано сторонам до відома та виконання.

Не погоджуючись з вказаними постановами державного виконавця від 22.08.2022, позивач звернувся з даним позовом до адміністративного суду.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як свідчать матеріали справи, предметом спору у вказаній справі є питання щодо правомірності постанови заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Дуди Ю.М. про відкриття виконавчого провадження від 22.08.2022 ВП №69697996, а також правомірності винесення постанов про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору після відкриття ВП №69697996.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон №1404-VІІІ).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII (тут і надалі у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п.1 ч.1 ст.3 Закону №1404-VIII, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Тобто, рішення суду, яке набрало законної сили, повинно бути виконане, а інші обставини щодо його невиконання суперечать основним принципам права і до уваги судом не беруться. У протилежному випадку буде мати місце порушення принципу юридичної визначеності, що є одним із базових складових принципу верховенства права, визнаного Україною як на рівні Конституції, так і шляхом ратифікації Європейської Конвенції з прав людини.

Частина перша статті 5 Закону №1404-VIII передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частин 1 та 2 ст.18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Як визначено ч.1 ст.24 Закону №1404-VIII, виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.26 Закону №1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно із ч.5 ст.26 Закону №1404-VIII, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Частиною 6 ст.26 Закону №1404-VIII визначено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до ч.4 ст.19 Закону №1404-VIIІ, сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником.

Вимоги до виконавчого документа визначено ч.1 ст.4 Закону №1404-VIII, підстави для повернення виконавчого документа без прийняття до виконання частиною четвертою цієї ж статті.

Так, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю; 11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку; 12) відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди.

Відтак, враховуючи наведені вище вимоги, на державного виконавця покладено обов`язок винести постанову про відкриття виконавчого провадження у разі відсутності визначених підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання.

Згідно із ч.1 ст.74 Закону №1404-VIII, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Як встановлено з матеріалів справи, оскаржувана постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження 22.08.2022 винесена на підставі заяви стягувача, містить усі необхідні реквізити, інформацію про стягнення з боржника виконавчого збору та щодо необхідності виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів, що відповідає вимогам статті 26 Закону №1404-VIII.

Законом №1404-VIII визначено підстави для повернення виконавчого документа стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання, серед яких відсутня така підстава як виконання рішення суду у добровільному порядку. До того ж у виконавця відсутні повноваження перевіряти факт виконання рішення суду на стадії вирішення питання про відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи наведене, суд вважає, що дії державного виконавця та спірна постанова від 22.08.2022 ВП №69697996 про відкриття виконавчого провадження вчинені відповідно до закону та в межах повноважень, а тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Відповідно до частини третьої та абзацу 1 частини четвертої статті 27 Закону №1404-VIII за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи; державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Згідно з пунктом 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802 та затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України29.09.2016 № 2832/5), витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження. Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про:

відкриття виконавчого провадження;

стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується);

стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується);

стягнення витрат виконавчого провадження;

закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).

Таким чином, враховуючи правомірність відкриття виконавчого провадження, державний виконавець правомірно також, одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження виніс і постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору.

При цьому, їх розмір відповідає розмірам встановленим як наказом Міністерства юстиції України «Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження» від 29.09.2016 №2830/5 - щодо мінімальних витрат виконавчого провадження, так і частиною третьою статті 27 Закону №1404-VIII щодо виконавчого збору.

Водночас, суд вважає за необхідне вказати, що предметом спору у даній справі є питання щодо правомірності постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП №69697996 від 22.08.2022, а не питання щодо повноти та правильності виконання судового рішення від 06.06.2022 у справі №140/2593/22 і щодо наявності підстав в зв`язку з цим для закриття (закінчення) виконавчого провадження, відповідно доводи позивача щодо обставин добровільного виконання/невиконання зазначеного вище рішення суду не впливають на правомірність постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП №69697996 від 22.08.2022 і не підлягають встановленню судом.

Крім того, суд погоджується з твердженням представника відповідача, наведеним у відзиві на позов від 10.10.2022, щодо безпідставності зазначення в адміністративному позові Маневицькою селищною радою про факт зобов`язання державним виконавцем виконання неіснуючої норми Закону, оскільки описові частини оскаржуваних постанов містять точне відтворення резолютивної частини рішення суду від 06.06.2022 у справі №140/2593/22, яка продубльована у виконавчому листі від 22.07.2022 №8420/2022.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши докази, які є у справі та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати з відповідача стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262, 291, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.В. Дмитрук