Справа № 360/8675/21
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2022-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

11 жовтня 2022 року Справа № 360/8675/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Свергун І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Закарпатській області, Державної фіскальної служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

28.12.2021 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління ДФС у Закарпатській області (далі відповідач № 1), Державної фіскальної служби України (далі відповідач № 2), в якому позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головною управління ДФС у Закарпатській області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 19.11.2021 та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби в розмірі відповідно до ст. 23 Закону України «Про міліцію», виходячи із 150-кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб;

- зобов`язати Головне управління ДФС у Закарпатській області розглянути документи від ОСОБА_1 , скласти і подати до Державної фіскальної служби України висновок щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, в розмірі відповідно до ст. 23 Закону України «Про міліцію», виходячи із 150-кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб;

- зобов`язати Державну фіскальну службу України розглянути та прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, в розмірі відповідно до ст. 23 Закону України «Про міліцію», виходячи з 150-кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб;

- зобов`язати Головне управління ДФС у Закарпатській області виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням III групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, в розмірі відповідно до ст. 23 Закону України «Про міліцію», виходячи із 150-кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що 01 листопада 2021 року згідно наказу Головного управління ДФС у Закарпатській області №119-о ОСОБА_1 було звільнено з посади завідувача сектору активних заходів управління оперативної підтримки Головного управління ДФС у Закарпатській області за пунктом 64 підпунктом «б» Положення (через хворобу).

У зв`язку з тим, що 09 листопада 2021 року позивачу встановлено III групу інвалідності, причина інвалідності захворювання, пов`язане з проходженням військової служби, позивач 19.11.2021 звернувся з заявою до Головного управління ДФС у Закарпатській області щодо виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Заява надіслана позивачем до Головного управління ДФС у Закарпатській області та була вручена 22.11.2021, однак станом на 21.12.2021 жодної відповіді відповідачем не надано та не здійснено жодних відрахувань на адресу позивача.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду.

Ухвалою суду від 30.12.2021 позов було залишено без руху для усунення недоліків. У встановлений судом строк позивачем недоліки було усунуто.

Ухвалою суду від 10.01.2022 відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 15.07.2022 повторно витребувано від Головного управління ДФС у Закарпатській області, Державної фіскальної служби України докази по справі.

На час прийняття рішення у даній справі відповідачі правом на подання відзивів на позовну заяву не скористались.

Згідно з частиною 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-77, 90 КАС України, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносин.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проходив службу в органах податкової міліції, на день звільнення проходив службу в ГУ ДФС у Закарпатській області; 01.11.2021 звільнений з органів податкової міліції за пунктом 64 підпунктом «б» (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, що підтверджується наказом ГУ ДФС у Закарпатській області від 01.11.2021 № 119-о.

Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 381763 від 09.11.2021 ОСОБА_1 за результатом повторного медичного огляду встановлена третя група інвалідності до 01.12.2023, причина інвалідності захворювання, пов`язане з проходженням військової служби.

Довідкою серії АГ № 0019602 від 09.11.2021 про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках позивачу з 09.11.2021 визначено 50% втрати професійної працездатності.

Відповідно до свідоцтва про хворобу від 29.10.2021 № 346 Медична військово-лікарська комісія Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Закарпатській області" на підставі статей 75 «б», 14 «б», 62 «г», 64 «г», 67 «г» графи ІІІ Розкладу хвороб і фізичних вад, наказ МО України від 14.08.2008 № 402 визнала ОСОБА_1 непридатним до військової служби у мирний час, обмежено придатним у воєнний час та встановила, що захворювання позивача «Так», пов`язане з проходженням військової служби.

У зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності, пов`язаної з проходженням військової служби, ОСОБА_1 звернувся до комісії з реорганізації Головного управління ДФС у Закарпатській області (далі - ГУ ДФС у Закарпатській області) із заявою/рапортом від 19.11.2021 для виплати одноразової грошової допомоги та подав необхідні документи.

Як зазначає позивач, жодної відповіді відповідачем не надано, жодних відрахувань не здійснено.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду за захистом порушеного права з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 №565-ХІІ (в редакції Закону України від 13 лютого 2015 року №208-VIII) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності, йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання статті 23 Закону України "Про міліцію", Кабінет Міністрів України постановою № 707 від 12 травня 2007 року затвердив Порядок та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції (далі - Порядок №707). Вказана постанова набрала чинності 23 травня 2007 року.

Згідно з пунктом 1 Порядку № 707 одноразова грошова допомога (далі - грошова допомога) виплачується у разі установлення інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, органах державної податкової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення такого строку внаслідок захворювання або нещасного випадку, що сталися: під час виконання службових обов`язків, пов`язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, у розмірі: п`ятирічного грошового забезпечення - інвалідам I групи; чотирирічного грошового забезпечення - інвалідам II групи; трирічного грошового забезпечення - інвалідам III групи; у період проходження служби, - у відсотках відповідного розміру грошового забезпечення згідно із ступенем втрати працездатності, який визначається медико-соціальною експертною комісією.

У тому ж пункті передбачено, що у разі виникнення у працівника міліції, податкової міліції або членів його сім`ї права на отримання грошової допомоги в розмірі, більшому за раніше виплачену суму, виплата проводиться за вирахуванням такої суми.

За наявності у працівника міліції, податкової міліції або членів його сім`ї права на отримання одночасно грошової допомоги та установлених іншими нормативно-правовими актами компенсаційної виплати або одноразової грошової допомоги виплата проводиться з однієї підстави за вибором особи.

У зв`язку з прийняттям Закону України від 13 лютого 2015 року № 208-VIII "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції" (далі - Закон № 208-VIII) Кабінет Міністрів України постановою від 21 жовтня 2015 року № 850 затвердив Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівників міліції (далі - Порядок № 850). Постанова набрала чинності 31 жовтня 2015 року.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IIІ групи.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги є, у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктом 7 Порядку № 850 визначено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Згідно з пунктом 8 Порядку № 850 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови (п. 9 Порядку № 850).

Закон України "Про міліцію" втратив чинність 07 листопада 2015 року у зв`язку з набранням чинності Законом України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року № 580-VIII.

Однак, за змістом пункту 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Як зазначено вище, держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України "Про міліцію" та Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Статтею 23 Закону України "Про міліцію" (в редакції, чинній на момент проходження позивачем служби в органах податкової міліції) передбачено, що право на одноразову грошову допомогу у працівника податкової міліції виникає, зокрема у разі виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності, йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Зазначені соціальні гарантії були покликані на забезпечення належної компенсації працівникам податкової міліції шкоди, яка могла бути нанесена їх здоров`ю під час проходження служби. Встановлений Законом України "Про міліцію" розмір одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності ІIІ групи мав гарантувати працівникам органів державної податкової служби сподівання на соціальний захист та забезпечення високих гарантій матеріальної компенсації у разі настання випадків, встановлених статтею 23 Закону України "Про міліцію".

При цьому, незважаючи на те, що Закон України "Про міліцію" пов`язує виникнення у особи права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності з датою її встановлення, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії, об`єктивні процеси, що призвели до виникнення у позивача стану, за якого йому було встановлено інвалідність, безумовно, відбувалися протягом тривалого часу до дати встановлення інвалідності, яка зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Судом встановлено, що позивач проходив службу в органах податкової міліції, звідки було звільнено з 01.11.2021.

09.11.2021 позивачу встановлено третю групу інвалідності через захворювання, пов`язане з проходженням військової служби, ступінь втрати працездатності у відсотках склав 50%.

Таким чином, позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію".

Однак, на час встановлення позивачеві ІII групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби (09.11.2021), чинними є обидва Порядки як № 707 так і № 850, які регулюють однопредметні правовідносини щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, передбаченої статтею 23 Закону України "Про міліцію".

При цьому Порядок № 850 прийнятий у зв`язку із внесенням Законом України від 13 лютого 2015 року № 208-VIII до вказаної статті 23 Закону України "Про міліцію" змін в частині розміру одноразової грошової допомоги.

Пунктом 2 постанови Кабінет Міністрів України № 850 встановлено, що особам, які до набрання чинності Законом України від 13 лютого 2015 року №208-VIII (12 березня 2015 року) мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку №707. Порядок № 850 набрав чинності 31 жовтня 2015 року.

Тобто, у період з 12 березня 2015 року (дата набрання чинності Законом України від 13 лютого 2015 року № 280-VIII) до 31 жовтня 2015 року (дата набрання чинності Порядком № 850) механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 23 Закону №565-ХІІ визначав Порядок № 707.

З матеріалів справи слідує, що ІІІ групу інвалідності позивачу встановлено 09.11.2021, тобто після набрання чинності Законом України від 13 лютого 2015 року №280-VIII, і за призначення одноразової грошової допомоги позивач звернувся 19.11.2021, тобто після набрання чинності Порядком № 850.

За таких обставин, суд вважає, що розмір одноразової грошової допомоги повинен розраховуватися у відповідності до статті 23 Закону України "Про міліцію" (в редакції Закону України від 13 лютого 2015 року № 208-VIII) та відповідно до Порядку № 850.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 822/456/16, від 18.10.2018 у справі № 822/395/18 та від 29.10.2018 у справі № 822/834/18.

Суд зазначає, що відсутність у Порядку № 850 вказівки на поширення його дії на працівників податкової міліції, призначення допомоги яким здійснюється відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію", не є підставою для позбавлення таких осіб права на отримання одноразової допомоги у розмірі, визначеному чинним на дату установленням групи інвалідності Порядком № 850, оскільки Кабінет Міністрів України затвердив Порядок № 850 виплати одноразової допомоги на виконання статті 23 Закону України "Про міліцію" в редакції Закону України від 13.02.2015.

Отже, з огляду на вищевказане, суд дійшов висновку, що невиплата позивачу одноразової грошової допомоги у 150-кратному розмірі прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб, обмежує його право на мирне володіння своїм майном, під яким в даному випадку розуміється право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі, на який позивач мав легітимні очікування.

При цьому щодо дотримання процедури розгляду заяви позивача про призначення одноразової грошової допомоги, суд зазначає таке.

Пунктом 7 Порядку № 850 передбачено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

До заяви (рапорту) про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що ним отримано третю групу інвалідності, яка пов`язана з проходженням військової служби позивач надав до Головного управління ДФС у Закарпатській області всі документи, визначені пунктом 7 Порядку № 850.

Згідно з пунктом 8 Порядку № 850 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

Отже, в даному випадку Головне управління ДФС у Закарпатській області, відповідно до пунктів 7-8 Порядку № 850, мало б в 15-денний строк з дня реєстрації документів позивача, а саме заяви (рапорту) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності з документами, доданими до вказаної заяви, скласти висновок щодо виплати грошової допомоги та направити його до Державної фіскальної служби України для прийняття рішення про призначення або про відмову в призначенні такої грошової допомоги.

Проте, Головне управління ДФС у Закарпатській області не складало та не направляло відповідний висновок до ДФС України.

Таким чином, з огляду на викладене, суд дійшов висновку, що належним способом захисту, необхідним для поновлення порушених прав позивача, є визнання протиправною бездіяльності Головного управління ДФС у Закарпатській області щодо неподання до Державної фіскальної служби України у 15-денний строк з дня реєстрації заяви (рапорту) ОСОБА_1 висновку щодо виплати грошової допомоги разом з підтверджуючими документами, які додані до заяви та зобов`язання Головного управління ДФС у Закарпатській області скласти висновок щодо виплати ОСОБА_1 грошової допомоги у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з проходженням військової служби, що призвело до встановлення ІІІ групи інвалідності відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону України "Про міліцію", виходячи з 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, та направити його до Державної фіскальної служби України для прийняття рішення згідно її повноважень та відповідно до положень Порядку № 850.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги положення Порядку № 850, суд дійшов висновку, що вимоги позивача до Державної фіскальної служби України є передчасними, оскільки Головне управління ДФС у Закарпатській області не складало та не направляло до Державної фіскальної служби України висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги відповідно до статті 23 Закону "Про міліцію" та згідно Порядку № 850.

Також, як наслідок, суд вважає передчасними і вимоги позивача про зобов`язання ГУ ДФС у Закарпатській області виплатити ОСОБА_1 спірну грошову допомогу, оскільки рішення про призначення такої грошової допомоги відповідно до п. 9 Порядку № 850 Державною фіскальною службою України не приймалося.

Відтак, у задоволенні в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керуються таким.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина третя статті 139 КАС України).

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 1816,00 грн.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача № 1 судових витрат пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, в сумі 908,00 грн.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДФС у Закарпатській області (, місцезнаходження: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Волошина, буд. 52), Державної фіскальної служби України (, місцезнаходження: м. Київ, Львівська площа, буд 8) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Закарпатській області щодо неподання до Державної фіскальної служби України у 15-денний строк з дня реєстрації заяви (рапорту) ОСОБА_1 висновку щодо виплати грошової допомоги разом з підтверджуючими документами, які додані до заяви від 19.11.2021.

Зобов`язати Головне управління ДФС у Закарпатській області скласти висновок щодо виплати ОСОБА_1 грошової допомоги у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з проходженням військової служби, що призвело до встановлення ІІІ групи інвалідності відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону України "Про міліцію", виходячи з 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, та направити його до Державної фіскальної служби України для прийняття рішення згідно її повноважень та відповідно до положень Порядку № 850.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Закарпатській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім грн 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Суддя І.О. Свергун