Справа № 200/4066/22
Суддя: Буряк І.В.
Дата ухвалення: 2022-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про поновлення строку звернення до суду

07 жовтня 2022 року Справа №200/4066/22

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Буряк І.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у порядку письмового провадження заяву представника позивача про поновлення строку звернення до суду у справі № 200/4066/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

УСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, відповідно до тексту, якого просить суд:

визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління НП в Донецькій області від 11.07.2022 № 736 Про порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУНП в Донецькій області та їх покарання в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції;

визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління НП в Донецькій області від 11.07.2022 № 298-о/с По особовому складу;

поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області з 12 липня 2022 року;

стягнути з Головного управління НП в Донецькій області на користь ОСОБА_1 всі види грошового забезпечення (в тому числі премія) за час вимушеного прогулу з дня звільнення.

Ухвалою суду від 11.08.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

30.08.2022 від представника позивача надійшла заява про поновлення пропущеного строку звернення до суду. В обґрунтування вказаної заяви зазначено, що Законом України «Про внесення змін до законів України "Про Національну поліцію" та "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану» від 15.03.2022 № 2123-IX жодних змін до статті 122 КАС України та статті 233 КЗпП України щодо зменшення строку звернення до суду у справах про оскарження наказів про звільнення осіб зі служби в органах поліції, не вносилося. Сам Закон № 2123-IX набув законної сили лише 01.05.2022, наступного дня після опублікування 30.04.2022 у газеті «Голос України». Позивач постійно мешкає на території Олександрівської селищної теріторіальної громади Краматорського району Донецької області, яка включена до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 №75. Відтак, Позивач мав обмежений доступ до публікацій в офіційних засобах масової інформації відомостей про прийняття нових законодавчих актів, у тому числі, у сфері судового захисту порушених прав, внаслідок чого на момент звернення до суду не володів інформацією про встановлення обмеженого (15-денного) строку оскарження наказу про звільнення зі служби в органах поліції. Крім вказаного представник позивача наголошує, що відповідачем, не був роз`яснений порядок оскарження оспорюваних у даній справі наказів, у тому числі зменшення (з 30 до 15 днів) строку звернення до суду.

Одночасно, представник позивача посилається на той факт, що до теперішнього часу офіційною адресою місцезнаходження Відповідача визначено: місто Маріуполь, проспект Нахімова,86, тобто територія, що з березня 2022 року є територією проведення бойових дій та тимчасової окупації. Відповідачем не було повідомлено Позивача про зміну місця находження. У зв`язку з цим 19.07.2022 адвокатський запит (його сканкопія) з додатками (сканкопіями) був спрямований з офіційної адреси представника Позивача на офіційну електронну адресу Відповідача. Наступного дня, 20.07.2022, від Відповідача на електронну адресу Позивача надійшов лист від 1779/55/01-2022 від 20.07.2022 про відмову у наданні відомостей через «сумніви щодо походження спрямованого запиту» з пропозицією направити оригінал запиту з додатками на адресу тимчасової дислокації: АДРЕСА_1 . Оригінал адвокатського запиту (від 19.07.2022 № 167) був спрямований на зазначену адресу. За даними оператора поштового зв`язку АТ «Укрпошта» відправлення «317» отримане Відповідачем 26.07.2022. Але лише 02.08.2022 на електрону адресу представника Позивача було спрямовано лист про необхідність відшкодування витрат на копіювання матеріалів, що запитуються. При цьому, також спрямовані копії лише частини документів, що не мали значення для Позивача (копії свідоцтв про народження його дітей, медичних висновків, спірних наказів). Того ж дня представником Позивача (лист від 02.08.2022 № 187) на електрону адресу та поштову адресу спрямована копія квитанції про оплату витрат на копіювання документів Необхідні документи були отримані представником Позивача на е/пошту 04.08.2022, а 06.08.2022 спрямована позовна заява до суду. Таким чином, Відповідач свідомо, розуміючи скорочені строки звернення до суду, зволікав з наданням Позивачу (його представнику) відомостей, необхідних для звернення з позовною заявою до суду. Позивач за наявності лише копій наказів від 11.07.2022 № 736, від 11.07.2022 № 298-о/с, не мав можливості обґрунтувати свої позовні в

На підставі викладеного, заявник просить поновити строк звернення до суду.

Розглядаючи вказану заяву, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частин 1, 2 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 статті 122 КАС України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини 5 статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Законом України «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану», внесено зміни, зокрема, до Дисциплінарного статуту Національної поліції України», затвердженого Законом України «Про дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, а саме доповнено Дисциплінарний статут Національної поліції України розділом V.

Статтею 31 розділу V Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначено порядок та строки оскарження дисциплінарного стягнення, застосованого у період дії воєнного стану.

Абзацом 1 частини четвертої статті 31 Дисциплінарного статуту Національної поліції України встановлено, що поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

У зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/202 постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому, Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 14.03.2022 №7168, продовжено строк дії воєнного стану з 05 годин 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 19.04.2022 № 7300, продовжено строк дії воєнного стану з 05 годин 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб.

Також, Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17.05.2022 № 341/2022, продовжено строк дії воєнного стану з 05 годин 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12.08.2022 № 573/2022, продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Суд зазначає, що за загальним правилом, норми права мають забезпечувати однозначні орієнтири правомірності поведінки як суб`єктів приватного, так і публічного права, а також не повинні суперечити одна одній та мають взаємно узгоджуватись.

При наявності розбіжностей загальних і спеціальних (виняткових) норм, необхідно керуватися принципом Lex specialis (лат. - спеціальний закон, спеціальна норма), відповідно до якого при розбіжності загального і спеціального закону діє спеціальний закон, а також принципом Lex specialis derogat generali, суть якого зводиться до того, що спеціальний закон скасовує дію (для даної справи) загального закону; спеціальна норма має перевагу над загальною.

У разі якщо норми нормативних актів рівної юридичної сили містять різні моделі правового регулювання, перевагу при застосуванні слід надавати тій нормі, яка регулює вужче коло суспільних відносин, тобто є спеціальною.

Про перевагу норм lex specialis над іншими загальними нормами зазначає у своїх рішеннях і Європейський суд з прав людини (пункт 69 рішення у справі «Ніколова проти Болгарії», заява № 7888/03, пункт 15 рішення у справі «Баранкевич проти Росії», заява № 10519/03).

З аналізу наведених норм, враховуючи введення воєнного стану на момент виникнення спірних правовідносин, спеціальною нормою, яка встановлює строк оскарження спірного наказу є стаття 31 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, тобто застосовується 15 денний строк.

Позивач оскаржує накази ГУНП в Донецькій області від 11.07.2022 №736 та №298о/с в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби в поліції.

Як зазначено у відзиві на позовну заяву та підтверджено власне позивачем за текстом позовної заяви, днем звільнення позивача та його ознайомлення з оскаржуваними наказами є 11.07.2022. Тобто, позивач про порушення своїх прав та інтересів достаменно дізнався 11 липня 2022 року, вказане не заперечується у позовній заяві.

При цьому, до суду з даним позовом позивач звернувся 08.08.2022, тобто з порушенням встановленого законом строку на оскарження дисциплінарного стягнення.

В обґрунтування поважності причин пропуску вказаного строку, представник позивача у заяві про поновлення строку звернення до суду посилається на обмежений доступ позивача до публікацій в офіційних засобах масової інформації відомостей про прийняття нових законодавчих актів, у тому числі, у сфері судового захисту порушених прав, внаслідок чого на момент звернення до суду не володів інформацією про встановлення обмеженого (15-денного) строку оскарження наказу про звільнення зі служби в органах поліції. Крім вказаного, представник позивача наголошує, що відповідачем, не був роз`яснений порядок оскарження оспорюваних у даній справі наказів, у тому числі зменшення (з 30 до 15 днів) строку звернення до суду. Тривалість збору документів необхідних для виготовлення позовної заяви, через запровадження на території України воєнного стану.

Щодо вказаних обставин, суд зазначає, що введення на території України воєнного стану не зупиняє перебіг процесуальних строків. Тобто, сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення процесуального строку.

Разом з тим, згідно з статтею 8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як вбачається з рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Іліан проти Туреччини», правило встановлення обмежень звернення до суду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

У справі «Bellet v. France» Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Тобто, Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Слід зазначити, що інститут строку давності, необхідно використовувати з урахуванням конкретних обставин справи, так щоб він не перешкоджав наявним у позивача засобами захисту своїх прав. Обмеження права на звернення до суду повинно бути пропорційно меті правової визначеності, у іншому випадку це буде порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини в частині права на справедливий судовий розгляд (рішення Європейського суду з прав людини по справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11).

Суд зазначає, що принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком.

Також суд зауважує, що ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

При вирішенні питання щодо строку звернення до суду у даній справі, суд також враховує, що вирішення даної справи має значення для позивача, для його прав та інтересів, а тому з урахуванням принципу пропорційності, суд вважає, що в даному випадку, обмеження права позивача на звернення до суду буде не пропорційним меті правової визначеності, що призведе до порушення права на справедливий судовий розгляд.

Крім того, враховуючи обставини справи та ситуацію, що склалася в Україні, на думку суду, позивач не допустив явно не об`єктивного зволікання зі зверненням до суду. Суд погоджується із твердженням позивача, що затримка у зверненні до суду викликана необхідністю отримання захисником доказів з метою належного обґрунтування позовних вимог.

Таким чином, з метою дотримання права позивача на вільний доступ до правосуддя та справедливий судовий розгляд, суд вважає причини пропуску строку звернення до суду з даною позовною заявою поважними.

З урахування викладеного, заява представника позивача підлягає задоволенню.

Керуючись статтею 5, 122, 241, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача про поновлення строку звернення до суду у справі №200/4066/22 задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду із позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та не може бути оскаржена окремо від рішення суду. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя І.В. Буряк