Справа № 380/9529/21
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/9529/21 пров. № А/857/13415/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
Шинкар Т.І.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Самшит" на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року (рішення ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у м. Львові судом у складі головуючого судді Коморного О.І., дата складення повного тексту рішення суду 28 грудня 2021 року) у справі № 380/9529/21 за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Самшит" про стягнення заборгованості, суд

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Самшит" про стягнення з відповідача заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пенсій в сумі 57542,95 грн. за період з березня 2021 року по травень 2021 року за Списком № 2.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року позов задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Самшит» на користь Головного управління Пенсійного фонду України у Львівської області заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пенсій за період з березня 2021 по травень 2021 за списком №2 в сумі 57542,95 грн. (п`ятдесят сім тисяч п`ятсот сорок дві грн. дев`яносто п`ять коп.)

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підтвердження доводів апеляційної скарги відповідач вказує, що витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах покриваються лише тими підприємствами, на яких було здобуто стаж, що дає право на призначення пільгової пенсії (пільговий стаж). Оскільки, пільговий стаж ОСОБА_1 набула у ТзОВ «Полісандер», а отже, саме це підприємство повинно відшкодовувати витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пільгової пенсії цього пенсіонера. Вказує, що ТзОВ «САМШИТ» не є правонаступником ТзОВ «Полісандер», саме товариство «Полісандер» не ліквідоване, є діючим і веде свою діяльність в повному обсязі, про що ТзОВ «САМШИТ» інформував Пенсійний фонд та надав відповідний витяг із Єдиного державного реєстру юридичних осіб. За таких обставин усі матеріальні відшкодування, які стосуються фактичних витрат на виплату та доставку пільгової пенсії ОСОБА_1 , повинні здійснюватися ТзОВ «Полісандер». Зазначає, що відповідач не був стороною у справі №813/2255/17, а відтак його висновки не можуть покладатися в основу оскаржуваного рішення. З огляду на вищевикладене ТзОВ «САМШИТ» вважає, що позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області є безпідставними і до задоволення не підлягають.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача, у яких заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Про розгляд апеляційної скарги сторони повідомлені шляхом надіслання копій ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду на поштову адресу відповідача та на електронну адресу позивача, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки відповідач у добровільному порядку не здійснив відшкодування позивачу сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за віком на пільгових умовах, у зв`язку з чим, у відповідача виникла заборгованість перед позивачем по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, які призначені відповідно до Закону N 1788-XII в сумі 57542,95 грн по Списку N 2, тому вказана сума підлягає стягненню в судовому порядку. При цьому, судом взято до уваги обставини справи, встановлені судами першої, апеляційної та касаційної інстанції у справі 813/2255/17, де вказано про відсутність підстав стягнення витрат по пільговій пенсії з ТзОВ «Полісандер» оскільки усі права та обов`язки перейшли до відповідача ТзОВ «Самшит».

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 06.07.2016 року задоволено повністю позовні вимоги ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України у Пустомитівському районі Львівської області, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Самшит». Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України у Пустомитівському районі Львівської області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віток на пільгових умовах за списком №2. Вирішено вважати таким, що період роботи з 16.03.1983 року по 01.08.1997 року надав ОСОБА_1 право на пенсію на пільгових умовах, як працівнику, зайнятому повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, що працював на посадах зазначених у розділі XXXII „Общие професии" списку № 2, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173. Зобов`язано Управління Пенсійного Фонду України в Пустомитівському районі Львівської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, як працівнику, зайнятому повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, що працював на посадах зазначених у розділіділі XXXII „Общие професии" списку № 2, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173 з 05.10.2015 року,

На виконання рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 06.07.2016 у справі № 450/2886/15-а Головне управління пенсійного фонду призначило ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за Списком № 2, що підтверджується долученим до справи протоколом 174766 від 13.12.2016.

У червні 2017 року, Личаківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Львові звернулося до суду з адміністративним позовом, до ТОВ ПО «Полісандер» у якому просило стягнути заборгованість по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій у сумі 24 162,15 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.07.2017 у справі № 813/2255/17 у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.09.2017 у справі № 813/2255/17 рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 06.02.2020 у справі № 813/2255/17 касаційну скаргу Личаківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова залишено без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20.07.2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.09. 2017 року - без змін.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди виходили із того, що відповідач не повинен здійснювати відшкодування витрат на виплату та доставку пільгової пенсії за розрахунками надісланими органами Пенсійного фонду, оскільки пенсіонер на доставку пенсії якого мають здійснюватися відповідні витрати, набула пільговий стаж не на підприємстві ТОВ ПО «Полісандер», а іншому підприємстві у Товаристві з обмеженою відповідальністю «САМШИТ», яке було створене, саме в результаті реорганізації шляхом виділення, і є правонаступником ТОВ ПО «Полісандер».

Оскільки, з 01.08.1997 в результаті проведеної реорганізації ОСОБА_1 була переведена і прийнята на посаду оздоблювальника меблів IV розряду у ТОВ «САМШИТ», де пропрацювала до 02.08.1999.

Крім того, Верховний Суд зазначив, що додатком до акта від 01.08.1997, згідно з яким проведено розподіл балансу ТОВ ПО «Полісандер» з виділенням сум на баланс ТОВ «САМШИТ» засвідчується передавання: розподільчого балансу з додатками, трудових книжок (36 штук), чисельність працюючих - 39 чоловік, серед списку яких є і ОСОБА_1 .

Також у вказаній постанові Верховного Суду 06.02.2020 року у справі № 813/2255/17 суд дійшов висновку, що згідно зі свідоцтвом про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності - юридичної особи, 29,07.1997 внесено до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій запис про створення ТОВ «САМШИТ» та зазначив, що витрати пов`язані з виплатою та доставкою пільгової пенсії пенсіонерці ОСОБА_1 перейшли внаслідок реорганізації до правонаступника ТОВ «САМШИТ».

У подальшому позивач супровідним листом від 10.03.2021 у відповідності до п. 6.4. Інструкції Пенсійного фонду України «Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України» №21-1 від 19.12.2003 зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 16.01.2004 за №64/8663 надіслав відповідачеві "Розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених особам, які були зайняті на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пунктів "б,,-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Додаток 6) з березня 2021 року на суму 52929,70 грн.

У вказаному розрахунку від 04.03.2021 №1893/56-83 зазначено про призначення ОСОБА_1 пільгової пенсії з 05.10.2015 та визначено відшкодування відповідачем щомісяця суми -1537,75 грн.

Оскільки відповідач визначену у розрахунку від 04.03.2021 №1893/56-83 суму 52929,70 грн. добровільно не сплатив, позивач звернувся до суду з цим позовом.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII), Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) та Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою Постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1 (далі - Інструкція № 21-1).

Як передбачено статтею 13 Закону № 1788-XII визначено категорії працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах. Так, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

- пункт «а» працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць;

- пункти «б»-«з», зокрема працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць тощо.

Вимогами пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через такі фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до абз. 4 пп. 1 п. 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду України на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в частині пенсій, призначених згідно з пунктами «а», «б-з» частини 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а саме грошова сума, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій працівникам за списками №№ 1, 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36.

Відповідно до пункту 6.1 Інструкції № 21-1 відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вимогами пункту 6.4 Інструкції № 21-1 встановлено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Як передбачено пунктом 6.7 Інструкції № 21-1, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії.

Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону №1788-XII, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

Відтак, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що відповідач зобов`язаний щомісячно до 25-го числа здійснювати покриття фактичних витрат на виплату пенсій, призначених на пільгових умовах.

Таким чином, обов`язок з відшкодування повністю витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, в частині пенсій, призначених відповідно до статті 13 Закону № 1788-XII, покладений на підприємства (відповідача).

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 05.01.2021 у справі №640/18421/19.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

При цьому, до основних завдань, які стоїть перед органами Пенсійного фонду України, відноситься забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплата пенсій.

Одним із джерел наповнення бюджету Фонду є надходження від відшкодування фактичних витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Добросовісне виконання суб`єктами господарювання свого обов`язку відповідно до закону брати участь у соціальному захисті громадян України є проявом соціальної відповідальності бізнесу, який враховує інтереси суспільства та бере на себе певну частину відповідальності за соціальний захист осіб, які його потребують.

Як вірно зазначено судом, правомірність призначення пільгової пенсії та визначення відповідача відповідальним за відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгової пенсії виходить за межі предмета доказування у даній справі.

Судом також враховано, що у Постанові Верховного Суду 06.02.2020 року у справі №813/2255/17 суд дійшов висновку, що згідно зі свідоцтвом про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності - юридичної особи, 29,07.1997 внесено до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій запис про створення ТОВ «САМШИТ» та зазначив, що витрати пов`язані з виплатою та доставкою пільгової пенсії пенсіонерці ОСОБА_1 перейшли внаслідок реорганізації до правонаступника ТОВ «САМШИТ».

Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 06.07.2016 року у справі №450/2886/15-а, яка набрала законної сили задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України у Пустомитівському районі Львівської області, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Самшит» про призначення пенсії за віком на пільгових умовах списком №2. Ухвалюючи вказану постанову суд дійшов висновку, що архівними довідками №671/У-2, №672/У-2 від 21.03.2016 року Державного архіву Львівської області, підтверджується зайнятість ОСОБА_1 та відпрацьований час на посаді оздоблювальника виробів з деревини на Львівській фабриці по виготовленню й ремонту художніх меблів, яка в подальшому була перейменована в ДКП ПО «Львівська меблева фабрика», в подальшому в ТзОВ «Політсандер», яке реорганізовано в ТЗОВ «Самшит».

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Позаяк, у справі №450/2886/15-а брали участь ОСОБА_1 , Управління Пенсійного Фонду України у Пустомитівському районі Львівської області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Самшит», то обставини встановлені постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 06.07.2016 року у вказаній справі щодо реорганізації ТзОВ «Політсандер» у ТзОВ «Самшит» не доказуються при розгляді даної справи, позаяк у цій справі бере участь таж сама особа ТзОВ «Самшит» стосовно якої встановлено ці обставини.

Окрім того, долученою до матеріалів справи копію додатку до акта від 01.08.1997 підтверджується розподіл балансу ТОВ ПО «Полісандер» з виділенням сум на баланс ТОВ «САМШИТ» та засвідчується передавання розподільчого балансу з додатками, трудових книжок (36 штук), чисельність працюючих - 39 чоловік, серед списку яких є і ОСОБА_1 .

Зміст вказаного додатку та відображені у ньому відомості відповідають обставинам, які були встановлені судом та відображені у постанові Верховного Суду 06.02.2020 року у справі № 813/2255/17 та постанові Пустомитівського районного суду Львівської області від 06.07.2016 року.

За наведених обставин посилання скаржника з приводу того, що відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгової пенсії ОСОБА_1 , повинні здійснюватися ТзОВ «Полісандер», позаяк ТзОВ «САМШИТ» не є правонаступником ТзОВ «Полісандер» є такими, що спростовуються зібраними у справі доказами.

Враховуючи наведене вірним є висновок суду, що оскільки відповідач у добровільному порядку не здійснив відшкодування позивачу сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за віком на пільгових умовах, у зв`язку з чим, у відповідача виникла заборгованість перед позивачем по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, які призначені відповідно до Закону № 1788-XII в сумі 57542,95 грн по Списку № 2, тому вказана сума підлягає стягненню в судовому порядку.

Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції вважає вірними висновки суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення названого адміністративного позову.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги, в силу викладеного вище, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст.139 КАС України, судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Самшит" залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року у справі №380/9529/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
Т. І. Шинкар