Справа № 420/8314/22
Суддя: Левчук О.А.
Дата ухвалення: 2022-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8314/22
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2022 року Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левчук О.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до суду та просить суд визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів проживання дружини військовослужбовця з 24.07.1982 по 11.11.1982 рр. та з 18.02.1989 по 01.11.1989 рр. згідно довідки № 102/2/2-143 від 15.09.2021 р.; визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 16 від 29.11.2021, яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії та у зарахуванні до страхового стажу періоди проживання дружини військовослужбовця з 24.07.1982 по 11.11.1982 рр. та з 18.02.1989 по 01.11.1989 рр. згідно довідки № 102/2/2-143 від 15.09.2021 р.; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди проживання дружини військовослужбовця з 24.07.1982 по 11.11.1982 рр. та з 18.02.1989 по 01.11.1989 рр. згідно довідки № 102/2/2-143 від 15.09.2021 р. та призначити ОСОБА_1 пенсію з часу звернення із заявою про призначення пенсії з 24.11.2021 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона є дружиною військовослужбовця та проживала разом з ним під час несення військової служби, що підтверджується довідкою № 102/2/2-143 від 15.09.2021 р. Знайти роботу в той час вона не могла, оскільки вони часто переїжджали та вона виховувала маленьку дитину. При цьому, відмовляючи в призначенні пенсії ГУ ПФУ в Одеській області порушило її право на пенсійне забезпечення.

Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до суду надано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача вказує, що розглянувши заяву позивача від 24.11.2021 про призначення пенсії, Головним управлінням прийнято рішення № 16 від 29.11.2021р про відмову у призначенні пенсії, з огляду на те, що відповідно до ст. 26 Закону №1058 починаючи право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу не менше 26 років. Страховий стаж відповідно до наданих документів позивача становить 27 років 01 місяць. До страхового стажу не зараховано період проживання дружини військовослужбовця з 24.07.1982 по 11.11.1982рр. та з 18.02.1989 по 01.11.1989рр. згідно довідки № 10/2/2-143 від 15.09.2021р., оскільки довідка не відповідає Додатку №4 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 637 від 12.08.1993р.

Ухвалою суду від 15 серпня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, суд встановив наступне.

24 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

29 листопада 2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення № 16, яким відмолено ОСОБА_1 у призначенні пенсії, оскільки необхідний страховий стаж становить 28 років, страховий стаж заявниці складає 27 років 01 місяць, до страхового стажу не нараховано періоди проживання дружини військовослужбовця з 24.07.1982 по 11.11.1982 рр. та 18.02.1989 по 01.11.1989 рр., згідно довідки № 102/2/2-143 від 15.09.2021 р., оскільки довідка не відповідає додатку № 4 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 637 від 12.08.1993 р. (а.с. 8).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема, пенсія за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Статтею 56 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» визначено, що до стажу роботи зараховується також, зокрема, період проживання дружин осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби з чоловіками в місцевостях, де була відсутня можливість їх працевлаштування за спеціальністю, але не більше 10 років.

Згідно ст. 62 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно п. 13 Порядку № 637 період проживання дружини військовослужбовця (крім військовослужбовців строкової служби) з чоловіком у місцевостях, де не було можливості для її працевлаштування за спеціальністю, підтверджується довідками (додаток № 4), виданими командирами (начальниками) військових частин, військових навчальних закладів

на підставі документів, які підтверджують зазначений період.

При цьому для дружини військовослужбовця, звільненого з військової служби, період проживання до 1 січня 2004 р. з чоловіком у місцевостях, де не було можливості для її працевлаштування за спеціальністю, підтверджується довідками, які видаються військовими комісаріатами, за період проживання: у гарнізонах, розташованих за кордонами колишнього СРСР та України, - на підставі особової справи звільненого військовослужбовця та документів про перетин державного кордону дружиною військовослужбовця;

у гарнізонах, розташованих у межах колишнього СРСР, України та країн - членів Співдружності незалежних держав, - на підставі особової справи звільненого військовослужбовця, довідки місцевих органів влади про період фактичного проживання (реєстрації, прописки) дружини військовослужбовця у відповідній місцевості та довідки установи державної служби зайнятості про неможливість працевлаштування дружини військовослужбовця за спеціальністю у відповідній місцевості.

Період проживання дружини військовослужбовця (крім військовослужбовців строкової служби) після 1 січня 2004 р. з чоловіком у місцевостях, де не було можливості для її працевлаштування за спеціальністю, зараховується до страхового стажу відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З матеріалів справи вбачається, що рішенням від 29.11.2021 року ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком, з підстав відсутності страхового стажу 28 років. При цьому, до страхового стажу не нараховано періоди проживання дружини військовослужбовця з 24.07.1982 по 11.11.1982 рр. та 18.02.1989 по 01.11.1989 рр., згідно довідки № 102/2/2-143 від 15.09.2021 р., оскільки довідка не відповідає додатку № 4 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 637 від 12.08.1993 р. (а.с. 8).

Так, звертаючись до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 , було надано, зокрема, довідку № 102/2/2-143 від 15.09.2021 року, згідно якої ОСОБА_2 проходив військову службу з 20.06.1982 року по 20.03.2005 року, разом з тим проживала дружина ОСОБА_3 з 24.06.1982 року по 11.11.1982 року, з 23.08.1984 року по 16.06.1985 року, з 02.10.1985 року по 16.10.1985 року, з 18.02.1989 року по 01.11.1989 року (а.с. 16, 64).

Згідно трудової книжки від 12.07.1978 року, виданої на ім`я ОСОБА_4 міститься запис від 23.07.1982 року про звільнення за власним бажанням у зв`язку з переведенням чоловіка на нове місце служби, запис від 22.08.1984 року про звільнення у зв`язку з переведенням чоловіка на інше місце служби, запис від 17.02.1989 року про звільнення у зв`язку з переведенням чоловіка нове місце служби в іншу місцевість (а.с. 69-86).

При цьому, згідно записів в трудовій книжці від 12.07.1978 року слідує, що ОСОБА_4 не працювала в період з 24.07.1982 по 11.11.1982 рр. та 18.02.1989 по 01.11.1989 рр.

В той же час, приписами Порядку № 637 чітко визначено, що період проживання дружини військовослужбовця (крім військовослужбовців строкової служби) з чоловіком у місцевостях, де не було можливості для її працевлаштування за спеціальністю, підтверджується довідками, виданими командирами (начальниками) військових частин, військових навчальних закладів на підставі документів, які підтверджують зазначений період.

В додатку № 4 до Порядку № 637 передбачено, що в довідці повинна міститись інформація про те, що разом із військовослужбовцем проживала дружина, яка мала відповідну спеціальність і не працювала у період з ___ по ___, у зв`язку з неможливістю працевлаштуватися за даною спеціальністю.

Однак, довідка № 102/2/2-143 від 15.09.2021 року не містить інформації про те, що в період з 24.07.1982 по 11.11.1982 рр. та 18.02.1989 по 01.11.1989 рр. ОСОБА_4 проживала у місцевостях, де не було можливості для її працевлаштування за спеціальністю.

Таким чином, оскільки довідка № 102/2/2-143 від 15.09.2021 року не містить інформації, яка передбачена приписами Порядку № 637, з урахуванням приписів чинного законодавства України, вказана довідка не може прийматися пенсійним органом до уваги.

За таких підстав, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від № 16 від 29.11.2021 року є обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Відповідно до п. 23 ч. 1 ст. 4 КАС України похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Таким чином, оскільки позовні вимоги про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів проживання дружини військовослужбовця з 24.07.1982 по 11.11.1982 рр. та з 18.02.1989 по 01.11.1989 рр. згідно довідки № 102/2/2-143 від 15.09.2021 р.; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди проживання дружини військовослужбовця з 24.07.1982 по 11.11.1982 рр. та з 18.02.1989 по 01.11.1989 рр. згідно довідки № 102/2/2-143 від 15.09.2021 р. та призначити ОСОБА_1 пенсію з часу звернення із заявою про призначення пенсії з 24.11.2021 р. є похідним вимогами, тому підстави для їх задоволення також відсутні.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі вищевикладеного, розглянувши справу на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 8, 9, 12, 77, 90, 132, 139, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, адреса місцезнаходження: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83) про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів проживання дружини військовослужбовця з 24.07.1982 по 11.11.1982 рр. та з 18.02.1989 по 01.11.1989 рр. згідно довідки № 102/2/2-143 від 15.09.2021 р.; визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 16 від 29.11.2021, яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії та у зарахуванні до страхового стажу періоди проживання дружини військовослужбовця з 24.07.1982 по 11.11.1982 рр. та з 18.02.1989 по 01.11.1989 рр. згідно довідки № 102/2/2-143 від 15.09.2021 р.; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди проживання дружини військовослужбовця з 24.07.1982 по 11.11.1982 рр. та з 18.02.1989 по 01.11.1989 рр. згідно довідки № 102/2/2-143 від 15.09.2021 р. та призначити ОСОБА_1 пенсію з часу звернення із заявою про призначення пенсії з 24.11.2021 р., в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в порядку та в строки встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 255 КАС України.

Суддя О.А. Левчук

.