Справа № 160/15827/21
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2022-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 жовтня 2022 року

Київ

справа № 160/15827/21

адміністративне провадження № К/990/26087/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гімона М.М.,

суддів: Дашутіна І.В., Яковенка М.М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, утвореного як відокремлений підрозділ ДПС України, на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.10.2021 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 07.06.2022 у справі №160/15827/21 за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма"Маяк" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

26.09.2022 до суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, утвореного як відокремлений підрозділ ДПС України, (далі - скаржник, ГУ ДПС), надіслана поштою 22.09.2022.

При вирішенні питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

1. Відповідно до частини першої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до частини другої вказаної статті учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

З поданих матеріалів касаційної скарги вбачається, що оскаржувана постанова апеляційного суду ухвалена 07.06.2022, повний її текст складено 27.06.2022. Отже, останнім днем оскарження постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 07.06.2022 було 27.07.2022, проте, касаційну скаргу направлено до суду 22.09.2022, тобто з пропуском строку встановленого для цього.

ГУ ДПС заявило клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке вмотивоване тим, що вперше касаційну скаргу подано у строки, встановлені КАС України, а наступні касаційні скарги подавались у межах тридцятиденного строку з моменту отримання ухвали про повернення попередньо поданої касаційної скарги. Крім того, скаржник зазначає, що з дня складення повного тексту судового рішення ще минув один рік. Наголошує, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення.

Вирішуючи подане клопотання, колегія суддів виходить з такого.

Суд встановив, що вперше касаційну скаргу у цій справі надіслано до суду поштою 06.07.2022, проте, Верховний Суд ухвалою від 14.07.2022 її повернув, оскільки скаржник не обґрунтував, в чому саме полягає неправильне застосування норм права, а також не довів подібності правовідносин у цій справі та приведеній ним постанові Верховного Суду від 19.12.2019 у справі №804/1118/16. Суд роз`яснив скаржнику вимоги щодо обов`язкових умов, які мають бути зазначені у касаційній скарзі у випадку її подання на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України. Копія цієї ухвали була доставлена в Електронний кабінет ГУ ДПС 14.07.2022 о 21:33 год. Паперова її копія була отримана 21.07.2022.

Вдруге касаційна скарга ГУ ДПС була направлена до суду 22.08.2022, тобто через 31 день з моменту отримання паперової копії ухвали про повернення попередньо поданої касаційної скарги. Верховний Суд ухвалою від 26.08.2022 повернув її, визнавши, що підстави для відкриття касаційного провадження відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України не доведені. Копія цієї ухвали була доставлена в Електронний кабінет скаржника 27.08.2022 о 08:23 год. Паперова її копія була отримана 31.08.2022.

Втретє касаційну скаргу у цій справі ГУ ДПС подало 22.09.2022, тобто, з моменту отримання копії попередньої ухвали про повернення касаційної скарги минуло 22 дні, проте, касаційна скарга так і не відповідає вимогам, що висуваються приписами статті 330 КАС України як в частині належного обґрунтування підстав касаційного оскарження, так і в частині сплати судового збору.

Колегія суддів, не заперечуючи проти права на повторне звернення з касаційною скаргою після її повернення, вважає, що таке право не є абсолютним. Це обґрунтовується змістом частини восьмої статті 169 КАС України, відповідно до якої скаржник має право на повторне звернення з касаційною скаргою, якщо будуть усунуті недоліки касаційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої касаційної скарги і таке звернення відбувається без зайвих зволікань. Також скаржник повинен довести, що повернення вперше поданої касаційної скарги відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення.

У клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень скаржник не зазначає обставин, які позбавляли його можливості привести свою касаційну скаргу у відповідність із пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України. При цьому, Верховний Суд скаржнику неодноразово надавав вичерпні роз`яснення щодо форми і змісту касаційної скарги, яким вона повинна відповідати в частині належного викладення підстав, в тому числі у разі її подання на підставі частини четвертої статті 328 КАС України. Одночасно, скаржник не наводить і обставин, які перешкоджали йому сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у встановленому законом розмірі.

З матеріалів касаційної скарги та встановлених судом обставин вбачається, що з моменту отримання копій попередніх ухвал про повернення вперше та повторно поданої касаційних скарг і до повторного подання скарги минуло 31 і 22 дні відповідно. У клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень будь-якого обґрунтування причин такої тривалості реалізації права на повторне звернення скаржник не зазначає, враховуючи також те, що при поданні касаційних скарг вдруге і втретє так і не було усунуто недоліків касаційної скарги, які стали підставою для її повернення вперше.

Довід ГУ ДПС, що направлення касаційної скарги повторно відбувалось у межах тридцятиденного строку з моменту отримання копії ухвали про повернення повторно поданої касаційної скарги підлягає відхиленню, оскільки за усталеною практикою Верховного Суду наступне подання касаційної скарги має відбуватись у максимально короткий строк після повернення первинно поданої скарги, тобто якнайшвидше, та з виправленням недоліків, що стали підставою для її повернення. Повторне звернення до суду касаційної інстанції у строк, що перевищує двадцять днів з моменту отримання копії ухвали про повернення попередньо поданої касаційної скарги, не відповідає критерію оперативності.

Приведення касаційної скарги у відповідність з вимогами КАС України в частині належного викладення підстав для касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України, та оплати судового збору є процесуальним обов`язком сторони, яка не погоджується з судовими рішеннями, і для його виконання процесуальний закон встановлює достатній строк - тридцять днів з дня складення повного тексту оскаржуваного судового рішення (з дня отримання копії судового рішення).

У цій справі з моменту ухвалення постанови апеляційного суду до моменту повторного звернення минуло майже 3 місяці, однак, касаційна скарга так і не відповідає вимогам КАС України.

Посилання скаржника, що повторна касаційна скарга направлена в межах строку, передбаченого частиною п`ятою статті 333 КАС України є безпідставними, оскільки цією нормою встановлено присічний строк на касаційне оскарження судових рішень суб`єктами владних повноважень незалежно від поважності причин пропуску строку, натомість не встановлює можливість незастосування до таких суб`єктів строку на касаційне оскарження судових рішень, встановлених статтею 329 КАС України.

Та обставина, що в інших справах Верховний Суд, оцінивши наведені причини пропуску строку у взаємозв`язку із наданими доказами, дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку на касаційне оскарження, не доводить наявність у цій справі відповідних підстав.

Сукупність цих обставин свідчить про допущення ГУ ДПС необґрунтованих зволікань щодо реалізації свого права на касаційне оскарження судових рішень з дотриманням вимог КАС України. Отже, враховуючи обставини справи, відсутні підстави вважати, що скаржником пропущено строк з поважних причин, оскільки такі не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Відповідно до частини третьої статті 332 КАС України, касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків на касаційне оскарження і підстави, вказані у заяві про поновлення строку, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право вказати інші підстави для поновлення строку.

З огляду на наведене, подана касаційна скарга підлягає залишенню без руху для надання скаржнику часу подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, у якій зазначити поважні причини пропуску строку на касаційне оскарження.

2. Відповідно до частини четвертої статті 330 КАС України до касаційної скарги додаються документ про сплату судового збору, а також копії касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи.

Проте скаржник до касаційної скарги документ про сплату судового збору не додав.

Відповідно до підпункту 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI) за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду, розмір судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, але не більше 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (з 01.01.2022 - не більше 49620 грн).

Згідно з підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI (у редакції, чинній на день подання позову до суду) за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано юридичною особою ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2270 грн) і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (22700 грн).

Позов у цій справі заявлено юридичною особою у 2021 році, який містить вимоги майнового характеру на загальну суму 1252500 грн. При поданні позовної заяві сплаті підлягав судовий збір в сумі 18787,50 грн (1252500 грн х 1,5%).

Відповідно, сплаті за подання касаційної скарги у цій справі підлягає судовий збір, обмежений розміром 37575 грн (18787,50 грн х 200%).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду сплачується шляхом внесення або перерахування коштів за реквізитами:

Отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783

Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП)

Номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA0026007

Код класифікації доходів бюджету - 22030102

Найменування податку, збору, платежу - Судовий збір (Верховний Суд, 055)

Призначення платежу - *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД (назва відповідного касаційного суду, де розглядається справа, або Велика Палата Верховного Суду), номер справи, у якій сплачується судовий збір.

3. Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Скаржникові було роз`яснено, що системний аналіз статей 328 і 330 КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Повертаючи ухвалою від 14.07.2022 первинно подану касаційну скаргу відповідачу, Верховний Суд виходив з того, що скаржник не обґрунтовує, в чому саме полягає неправильне застосування норм права, а також не доводить подібності правовідносин, натомість, лише цитує витяги із постанови Верховного Суду від 19.12.2019 у справі №804/1118/16. В ухвалі від 26.08.2022 про повернення повторно поданої касаційної скарги Верховний Суд зазначив, що скаржник навів тотожні попереднім обґрунтування.

Перевіркою змісту поданої втретє касаційної скарги встановлено, що у ній міститься посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме неврахування висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 19.12.2019 у справі №804/1118/16 щодо застосування норм пункту 44.1 статті 44, пункту 198.6 статті 198 ПК України. Колегією суддів встановлено, що зміст втретє поданої касаційної скарги фактично є ідентичним до тих, які суд касаційної інстанції вже визнав неналежно оформленими.

Скаржник у цій касаційній скарзі також додатково навів обґрунтування подібності правовідносин, яке, на його переконання, полягає в однаковому суб`єктному складі учасників справи (юридичні особи) та предметі правового регулювання (пункт 44.1 статті 44, пункту 198.6 статті 198 ПК України). Разом з тим, колегія суддів вважає приведене обґрунтування таким, що не доводить подібності правовідносин у цій справі та у приведеній ГУ ДПС.

Посилаючись на постанову Верховного Суду 19.12.2019 у справі №804/1118/16, скаржник цитує висловлений судом касаційної інстанції загальний підхід про правила застосування пункту 44.1 статті 44, пункту 198.6 статті 198 ПК України. При цьому підставами відмови у позові у наведеній скаржником постанові Верховного Суду стала наступна сукупність обставин: ненадання сертифікатів якості, документів, що підтверджують трьохстронні відносини між генпідрядником, підрядником та субпідрядником, проектно-кошторисної документації; недоліки в оформленні первинних документів; відсутність у контрагентів достанього обсягу трудового ресурсу для виконання спірних робіт. Водночас, ГУ ДПС, вказуючи у касаційній скарзі на неврахування судами попередніх інстанцій наведеного висновку, не зазначає, в чому саме полягає порушення судами попередніх інстанцій правил застосування пункту 44.1 статті 44, пункту 198.6 статті 198 ПК України.

Відтак, зі змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі та наведеного скаржником рішення суду касаційної інстанції слідує, що вони ґрунтуються на різних фактичних обставинах справи. Варто зауважити, що у кожних окремих правовідносинах при застосуванні судом одних й тих самих норм права в залежності від фактичних обставин справи, оцінки судами доказів або відсутності певних доказів, висновки судів можуть бути відмінними від тих, що здійснені судом в цій справі, проте це не свідчить про неправильне застосування норми матеріального права, а вказує на відмінність фактичних обставин та доказової бази. Різниця у встановлених обставинах у сукупності з наданими сторонами доказами об`єктивно впливає на умови застосування правових норм.

Враховуючи, що Верховний Суд надавав вичерпні роз`яснення щодо обов`язкових умов, які мають зазначатися у своєму взаємозв`язку, у випадку подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, а також зазначав про неприпустимість наведення обґрунтування безвідносно до висновків судів, колегія суддів вважає недоцільним їх чергове роз`яснення скаржникові.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Отже, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, може унеможливити в подальшому її розгляд.

У зв`язку з наведеним, скаржнику необхідно подати уточнену касаційну скаргу, зміст якої щодо підстав для касаційного оскарження судових рішень має бути викладено з урахуванням роз`яснень, наданих судом.

Відповідно до частин другої і шостої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

З огляду на викладене, касаційна скарга залишається без руху з наданням скаржнику строку для усунення виявлених недоліків.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 329-330, 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, утвореного як відокремлений підрозділ ДПС України, на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.10.2021 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 07.06.2022 у справі №160/15827/21 - залишити без руху.

Надати скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, а саме:

- вказати інші (поважні) причини пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень;

- надати платіжний документ про оплату судового збору за подання касаційної скарги у розмірі, встановленому Законом № 3674-VI;

- надати уточнену касаційну скаргу, зміст якої щодо підстав для касаційного оскарження судових рішень має бути викладено з урахуванням роз`яснень, наданих судом.

Роз`яснити, що у разі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, будуть визнані судом неповажними, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

У разі невиконання вимог ухвали в іншій частині в установлений судом строк касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддіМ.М. Гімон І.В. Дашутін М.М. Яковенко