Справа № 420/13164/22
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2022-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Завальнюка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця Кошарного Олександра Вікторовича про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить суд зобов`язати приватного виконавця Кошарного Олександра Вікторовича виключити відомості про боржника ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників внесених у зв`язку з відкриттям виконавчого провадження № 65019574.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на виконанні у приватного виконавця Кошарного Олександра Вікторовича перебувало виконавче провадження № 65019574, яке було відкрито на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Дідович І.В. від 25.04.2018 про стягнення з позивача, як заставодавця майна, суми 3930268,56 грн. Постановою приватного виконавця Кошарного Олександра Вікторовича від 07.10.2021 було повернуто стягувачу виконавчий документ через відсутність у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення. Крім того, позивачем було в судовому порядку оскаржено виконавчий напис приватного нотаріуса, в результаті чого останній визнано таким, що не підлягає виконанню. Після набрання судовим рішенням законної сили позивачем скеровано до відповідача заяву про закриття виконавчого провадження з метою вилучення запису з реєстру боржників. Однак у відповідь приватний виконавець листом від 23.08.2022 № 143 повідомив, що виконавче провадження закрито у зв`язку із поверненням стягувачу виконавчого документу, а тому закрити його фактично не уявляється можливим. Водночас, запис щодо наявності на виконання у приватного виконавця виконавчого провадження № 65019574 наразі перебуває в єдиному реєстрі боржників, що перешкоджає позивачу вчиняти будь-які правочини, що зумовило позивача звернутися до суду із даним позовом.

Ухвалою судді від 04.10.22 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено справу розглядати з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця. Призначено по справі судове засідання на 13.10.22 о 10:00 год.

Відзив на адміністративний позов від відповідача до суду не надійшов, у зв`язку із чим справу розглянуто за наявними матеріалами відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

12.10.2022 до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кошарного Олександра Вікторовича перебувало виконавче провадження № 65019574 щодо примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 306 від 25.04.2018 про звернення стягнення на рухоме майно, яке належить ФОП ОСОБА_1 і передано в заставу згідно договору № ЮКЛ/141212/1 від 14.12.2012 та за рахунок коштів, отриманих від реалізації зазначеного майна задовольнити вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Артфанброк».

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кошарного Олександра Вікторовича від 07.10.2021 встановлено, що станом на 07.10.2021 проведеними заходами встановити місцезнаходження заставного майна не виявилося можливим, у зв`язку із чим на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ виконавчий напис нотаріуса № 306 від 25.04.2018 повернуто стягувачу.

Поряд із тим, рішенням Котовського міськрайонного суд Одеської області від 31.03.2022 по справі № 505/259/22, яке набрало законної сили 02.05.2022, позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артфінброк», за участю третьої особи: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Дідович Ірини Вікторівни про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено та визнано виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Дідович Ірини Вікторівни від 25.04.2018 та зареєстрованого в реєстрі за №306, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артфінброк» майна, як майнового поручителя за кредитним договором ЮКЛ/141212/1 від 14.12.2012 на загальну суму 3930268,56 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Після набрання вказаним судовим рішенням законної сили позивачем скеровано до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кошарного Олександра Вікторовича заяву про закриття виконавчого провадження з метою вилучення запису з реєстру боржників.

Однак у відповідь приватний виконавець листом від 23.08.2022 № 143 повідомив, що виконавче провадження закрито у зв`язку із поверненням стягувачу виконавчого документу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними), а тому закрити його фактично не уявляється можливим.

Водночас, запис щодо наявності на виконання у приватного виконавця виконавчого провадження № 65019574 наразі перебуває в єдиному реєстрі боржників (https://erb.minjust.gov.ua/), що перешкоджає позивачу вчиняти будь-які правочини, що зумовило позивача звернутися за судовим захистом.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню у зв`язку з наступним.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.3 Закону відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих написів нотаріусів.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону Єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Відомості про боржників, включені до Єдиного реєстру боржників, є відкритими та розміщуються на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України.

Згідно з ч. 5 цієї ж статті, відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

Частиною 7 цієї ж статті передбачено, що відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або постанови, передбаченої частиною четвертою статті 40 цього Закону, чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до вимог Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» розроблене Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, яке затверджене Наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 № 2432/5 (далі Положення), та визначає механізм функціонування автоматизованої системи виконавчого провадження.

Згідно з абз. 2 п. 2 Положення, автоматизована система виконавчого провадження (далі - Система) - комп`ютерна програма, що забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників та захист від несанкціонованого доступу.

Відповідно до п. 6 розділу ХІ Положення, система виключає відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови:

про закінчення виконавчого провадження згідно зі статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження»;

про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»;

про скасування заходів примусового виконання за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів;

про скасування заходів примусового виконання згідно з частиною четвертою статті 40 Закону України «Про виконавче провадження»;

про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників.

В день встановлення факту відсутності заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів виконавець зобов`язаний винести постанову про скасування заходів примусового виконання.

Таким чином, ч. 7 ст. 9 Закону та п. 6 розділу ХІ Положення визначено вичерпний перелік підстав для вилучення відомостей про боржників з Єдиного реєстру боржників.

Поряд із тим, виконавче провадження № 65019574 завершене поверненням виконавчого документу стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

У свою чергу, виконавчий напис нотаріуса приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Дідович І.В. від 25.04.2018 про стягнення з позивача, як заставодавця майна, суми 3930268,56 грн, в судовому порядку визнано таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, в спірних правовідносинах наявна прогалина у національному законодавстві, яка має наслідком перебування боржника за виконавчим документом, який в судовому порядку визнано таким, що не підлягає виконанню, у єдиному реєстрі боржників, - з одного боку, та відсутність нормативної підстави, за якої виконавчий документ було повернуто, для виключення такого боржника з єдиного реєстрі боржників з іншого боку.

Якість закону пов`язана з достатньою чіткістю встановлення ним тих чи інших обставин, на підставі яких діють державні органи (Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волохи проти України» від 2 листопада 2006 року).

Способи подолання прогалин - це правові інструменти, які дозволяють єдиномоментно вирішити казус, що знаходиться у сфері правового регулювання, якщо нормами права його безпосередньо не передбачено.

Згідно з ч. 6 ст. 7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Крім того, у разі наявності прогалин у законодавстві, суд може шляхом розширеного тлумачення вирішити спір у разі необхідності надання повного захисту правам, свободам та інтересам фізичних осіб, правам та інтересам юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Рішенням Конституційного Суду України у справі № 3-рп/2003р від 30.01.2003 року визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2018 року у справі № 815/1048/16 зазначив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.

Рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні суд приймає у справах, де відповідач допустив неправомірну бездіяльність за умови обов`язку вчинити певну дію. В цьому випадку суд повинен зазначити, яку саме дію повинен вчинити відповідач, але не може втручатися в його компетенцію.

З урахуванням викладеного, за результатами з`ясування обставини у справі та їх правової оцінки, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення.

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 272, 287 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Приватного виконавця Кошарного Олександра Вікторовича (04074, м. Київ, вул. Вишгородська, 12, кабінет 410-Б) про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кошарного Олександра Вікторовича виключити відомості про боржника ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників внесених у зв`язку з відкриттям виконавчого провадження № 65019574.

Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кошарного Олександра Вікторовича на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 992,4 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 272 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його підписання.

Суддя І.В. Завальнюк