Справа № 676/3518/22
Суддя: Шевцова Л. М.
Дата ухвалення: 2022-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 676/3518/22
Номер провадження 2-а/676/64/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2022 року м.Кам`янець-Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі головуючої судді - Шевцової Л.М.

з участю секретаря судового засідання - Сопрун С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янець-Подільському справу № 676/3518/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 , до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції; третя особа: Інспектор взводу № 1 роти № БУПП в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції Гонтар Вадим Олександрович, про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

У С Т А Н О В И В :

18.07.2022 року позивач звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліціїв Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою суду від 19.07.2022 року прийнято позовну заяву ОСОБА_1 та відкрито провадження у справі.

20.07.2022 року ухвалою суду витребували докази з Управління патрульної поліції в Хмельницькій області.

Розгляд справи проводиться у спрощеному позовному провадженні.

Позовні вимоги обґрунтовує тими обставинами, що 06.07.2022 року інспектором взводу № 1 роти № 1 БУПП в Хмельницькій області ДПП Гонтарем В.О. було складено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 8 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. Із зазначеним в постанові порушенням не згідний, так як не допускав його, тому постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Представник відповідача Рисюк П.В., який представляє інтереси на підставі довіреності, №1713/41/3/01-2022 від 24.01.2022 року, в судове засідання не з`явився, надіслав суду відзив на позов в якому просить в позові ОСОБА_1 відмовити, та справу розглядати без участі представника відповідача.

Суд вважає за можливе справу розглядати у відсутності сторін.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 06.07.2022 року о 10 год. 27 хв. по вулиці Героїв Небесної Сотні, інспектором взводу № 1 роти № 1 БУПП в Хмельницькій області ДПП Гонтарем В.О. було складено постанову на ОСОБА_1 , про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі , серії БАА № 487508 від 06.07.2022 року, на підставі якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 8 статті 121 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн.

З постановою ОСОБА_1 не згідний, оскільки адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 8 статті 121 КУпАП, він не вчиняв.

Відповідачем порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо нього, тобто зміст оскаржуваної постанови не відповідає вимогам статті 283 КУпАп, також відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України "Про дорожній рух" №3353-XII.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до положень статті 16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту.

Разом з цим, ст. 31 цього ж Закону визначає, що тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Транспортні засоби, зареєстровані відповідними органами іноземних держав, які ввезені на територію України та перебувають під митним контролем, підлягають вивезенню або поміщенню в інший митний режим у строки, визначені законодавством з питань державної митної справи.

Статтею 380 Митного кодексу України визначено особливості тимчасового ввезення громадянами транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України. Тимчасове ввезення громадянами -нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більше як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом. Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб. Такі транспортні засоби не можуть бути передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Положеннями частини 8 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення регламентовано, що керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту, - тягне за собою накладення штрафу на водія в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, протиправною дією, яка є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.8 ст.121 КУпАП, є саме керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені МК України. Отже, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.8 ст. 121 КУпАП, полягає у керуванні водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України .

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Барбера, Мессеге, і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1988 року (п.146) Суд констатував, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний скоiв злочин, який ставиться йому в провину; обов`язок доведення лежить на обвинуваченні і всі сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. Європейський суд з прав людини також підкреслив, що за змістом пункту 2 статті 6 Конвенції, докази, покладені в основу висновку суду про виннiсть обвинуваченого,повинні відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Принцип «презумпції невинуватості» закріплений і в статті 62 Конституції України, згідно якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеностi вини особи тлумачаться на її користь.

Пунктом п.3.2. Рiшення Конституційного Суду України у справі щодо офіційного

тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України від 20 жовтня 2011

року №12-рп/2011 передбачено, що збирання, перевірка та оцінка доказів можливі лише в

порядку, передбаченому законом. Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог

кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є

найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в

кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі. Аналiз

положення частини третьої статті 62 Конституції України «обвинувачення не може

грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом» дає підстави для висновку, що

обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обгрунтоване фактичними даними,

одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод

людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел

отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 (п.4.1)

встановлено, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до

адміністративної відповідальності грунтуються на конституційних принципах та правових

презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, який в даній справі був порушеним.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд звертає увагу, що відповідач під час розгляду справи не надав належних та достатніх доказів, які б підтвердили обставини вчинення правопорушення, передбаченого ч.8 ст. 121 КУпАП.

Тобто, матеріали справи не містять належних доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд вважає за необхідне зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для позивача, що знаходиться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень. Порушення норм процесуального права, недотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення суб`єктом владних повноважень при складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання адміністративної відповідальності особи, яка вчинила правопорушення.

Із інформації,яка викладена в оскаржуваній постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності,відповідачем не надано доказів того,що на автомобіль,яким керував позивач,поширювались обмеження,встановлені МК України,в матеріалах справи відсутні докази порушення строку ввезення транспортного засобу,докази передачі транспортного засобу ОСОБА_1 безпосередньо особою,яка ввезла транспортний засіб на територію України.

Отже, відповідач під час розгляду справи не надав належних та достатніх доказів,які б підтвердили обставини вчинення правопорушення,передбаченого ч.8ст.121 КУпАП.

Матеріали справи не містять належних доказів у справі про адміністративне правопорушення,на основі яких у визначеному законом порядку орган/посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення,винність особи в його вчиненні та інші обставини,що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.8 ст.121 КУпАП, на думку суду, є недоведеним.

Керуючись ст. 243 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, - задовольнити. .

Постанову інспектора взводу № 1 роти № 1 БУПП в Хмельницькій області ДПП Гонтарем В.О., про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи,якому повне рішення не було вручено у день його проголошення,має право на поновлення строку на апеляційне оскарження.

Суддя Л.М.Шевцова