Справа № 300/615/22
Суддя: Микитин Н.М.
Дата ухвалення: 2022-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" вересня 2022 р. справа № 300/615/22
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Микитин Н.М.,
при секретарі судового засідання Маковійчук С.М.,
за участю представника позивача Созоник Т.Б.,
представника відповідача Гавадзина М.В.
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.02.2022 дану позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України та надано десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення визначених недоліків.
07.02.2022 позивачем зазначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху недоліки усунуто.
У зв`язку із усуненням недоліків позовної заяви, ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.02.2022 відкрито провадження у даній адміністративній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 03.03.2022(а.с.35-36).
Підготовче засідання 03.03.2022 не відбулося, а справа знята із розгляду у зв`язку з введенням воєнного стану.
Підготовче засідання 09.06.2022 не відбулося у зв`язку з поданням представником позивача заяви про відкладення розгляду справи.
У підготовчому засіданні 16.06.2022 оголошено перерву з огляду на витребування додаткових доказів у відповідача.
30.06.2022 у підготовчому засіданні оголошено перерву у звязку з повторним витребуванням додаткових доказів у відповідача.
Ухвалою суду від 18.07.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 29.08.2022(а.с. 76-77).
Судове засідання 29.08.2022 не відбулося у зв`язку з поданням представником позивача заяви про відкладення розгляду справи та неявкою представника відповідача.
У судовому засіданні 13.09.2022 представник позивача позовні вимоги підтримав, з підстав викладених в адміністративному позові, просив позов задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив з мотивів наведених у відзиві, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, дослідивши докази, судом встановлено наступне.
Спільне українсько-ізраїльське підприємство товариство з обмеженою відповідальністю "Лісова компанія "Лаванда" 17.09.2001 зареєстроване як юридична особа та взяте на податковий облік та є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, ТОВ "ЛІСОВА КОМПАНІЯ "ЛАВАНДА" скористалась правом адміністративного оскарження вказаного рішення та подало до Державної фіскальної служби України скаргу № 18 від 10.09.2018 мотивовану збитковістю підприємства у період 2012 -2015 року та як наслідок відсутністю фінансової можливості здійснювати відповідні оплати(а.с. 7-8).
Рішенням ДПС України від 10.01.2022 №279/6/99-00-06-02-01-06 "Про результати розгляду скарги" залишено без змін рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 24.11.2021 № ГУ ДПС в Івано-Франківській області, а скаргу ТОВ "Лісова компанія "Лаванда" від 08.12.2021 № 60 - без задоволення (а.с. 14-16).

Не погоджуючись із позицією контролюючого органу та винесеним рішенням № від 24.11.2021 позивач, з метою захисту свого порушеного права, звернувся із позовною заявою до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 62.1.3. пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України визначено, що податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI (далі Закон № 2464-VI).

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону № 2464-VI встановлено, що сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом є недоїмкою.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів (частина 3 статті 25 Закону № 2464-VI).

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (частина 12 статті 9 Закону № 2464-VІ).

Питання підстав та порядку притягнення платника єдиного внеску до фінансової відповідальності за несвоєчасну сплату єдиного соціального внеску регламентовано статтею 25 Закону № 2464-VІ.

Так, згідно з частиною 1 статті 25 Закону № 2464-VІ рішення, прийняті податковими органами та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Відповідно до частин 2-3 статті 25 Закону № 2464-VІ у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Частиною 6 статті 25 Закону № 2464-VІ передбачено, що за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Також, частиною 10 статті 25 Закону № 2464-VІ встановлено, що на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Згідно з пунктом 2 частини 11 статті 25 Закону № 2464-VІ, за порушення, що виникли з 01.01.2015, податковий орган застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

У редакції наведеної норми Закону до 01.01.2015, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штраф у розмірі 10 % своєчасно не сплачених сум.

Відповідно до частини 13 статті 25 Закону № 2464-VІ нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.

Згідно з частиною 14 статті 25 Закону № 2464-VІ про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа податкового органу у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти календарних днів після надходження відповідного рішення. Зазначені суми зараховуються на рахунки податкових органів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для зарахування єдиного внеску. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до податкового органу вищого рівня або до суду з одночасним обов`язковим письмовим повідомленням про це податкового органу, яким прийнято це рішення.

Частиною 15 статті 25 Закону № 2464-VІ суми штрафів та нарахованої пені, застосованих за порушення порядку та строків нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску, стягуються в такому самому порядку, що і суми недоїмки із сплати єдиного внеску. Суми штрафів та нарахованої пені включаються до вимоги про сплату недоїмки, якщо їх застосування пов`язано з виникненням та сплатою недоїмки.

В спірному випадку оскаржуване рішення прийнято на виконання рішення ДФС України від 16.10.2018 року Л/33568/6/99-99-11-02-02-25, та фактично зменшено в частині нарахування пені на суму 2 969,30 грн за період 08.02.2015 року по 01.03.2016 року відносно попереднього рішення № від 31.08.2018 року.

Так, підставою прийняття оскаржуваного рішення слугувало не належне виконання позивачем норми ст.9 Закону № 2464 -VІ, а саме, недоїмку, яка передана за залишками Пенсійного фонду України, єдиний внесок за жовтень грудень 2013 року, січень - грудень 2014 року, січень-грудень 2015 року, січень-грудень 2016 року, січень-грудень 2017 року, січень-травень 2018 року сплаченого з порушенням законодавчо встановленого терміну.

Відповідно до пункту 16 ст. 25 Закону № 2464-VІ строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Також, що стосується рішення ГУ ДПС в Івано-Франківській області № від 26.12.2019 на суму 78 869,73 грн про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, то суд звертає увагу на те, що період застосування штрафних санкцій з 21.06.2018 року до 27.03.2019 року. Вказане рішення не оскаржено та сплачено позивачем, що не заперечується сторонами. Втім, період за який застосовано штрафні санкції в оскаржуваному рішенні інший, а саме з 21.01.2015 року по 30.08.2018 року. Так, часткове накладення вказаних періодів з 21.06.2018 по 30.08.2018 не свідчить про подвійність застосування штрафних санкцій, оскільки у вказаних рішеннях застосовні різні податкові періоди нарахування штрафних санкцій, також в даному випадку ТОВ "Лісова компанія "Лаванда" не наведено відповідних розрахунків в частині суми подвійності нарахування, документу, на підставі якого здійснено нарахування таких штрафних санкцій, та не здійснено відповідний аналіз щодо співставлення розрахунків штрафних санкцій до вказаних рішень.

За встановлених судом обставин справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ "Лісова компанія "Лаванда" до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області про скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 24.11.2021 № є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно з частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд також враховує частину 2 статті 2 КАС України, відповідно до приписів якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

Належних і достатніх доказів, які б спростовували доводи відповідача, позивач під час розгляду справи не надав.

Враховуючи вищевикладене, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв з дотриманням вимог частини 2 статті 2 КАС України, а тому позовні вимоги є необґрунтованими, а позов таким що не підлягає до задоволення.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, згідно приписів статті 139 КАСУ підстави для стягнення судових витрат з відповідача у суду відсутні.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - спільне українсько-ізраїльське підприємства ТзОВ "Лісова компанія "Лаванда" (, вул. Й. Сліпого, 28, м. Коломия, Коломийський район, Івано-Франківська область, 78200);

відповідач - Головне управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (, вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018).

Суддя Микитин Н.М.

Рішення складене в повному обсязі 26 вересня 2022 року у звязку з перебуванням судді Микитин Н.М. у відрядженні в період з 19.09.2022 по 23.09.2022 включно.