Справа № 420/10857/22
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2022-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 08 серпня 2022 року надійшла (сформована в системі «Електронний суд» 05.08.2022) позовна заява ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ), в якій позивач просить:

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника НОМЕР_2 прикордонного загону № 83-ОС від 23.02.2022 року в частині про розірвання контракту та звільнення з військової служби; наказ начальника НОМЕР_2 прикордонного загону № 84-ОС від 23.02.2022 року про виключення зі списків особового складу та усіх видів забезпечення; наказ начальника НОМЕР_2 прикордонного загону № 154-ОС від 26.02.2022 року про внесення доповнень до наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону № 84-ОС від 23.02.2022 року

Зобов`язати НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України поновити дію контракту, укладеного 15.07.2019 року між в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 про проходження військової служби в Державній прикордонній службі України на посадах осіб сержантського і старшинського складу в органах Державної прикордонної служби терміном від 15.09.2019 року до 14.09.2022 року та поновити позивача на посаді.

Зобов`язати НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України виплатити позивачу грошове забезпечення та матеріальне забезпечення за час вимушеного прогулу.

Ухвалою від 12 серпня 2022 року позивачу поновлено строк звернення до суду, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у порядку ч. 5 ст. 262 КАС України.

Позов обґрунтовано тим, що 15.07.2019 року між в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 був укладений контракт про проходження військової служби в Державній прикордонній службі України на посадах осіб сержантського і старшинського складу в органах Державної прикордонної служби терміном від 15.09.2019 року до 14.09.2022 року.

Головний сержант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ).

Позивач зазначила, що 23 лютого 2022 року нею було подано до ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) рапорт про достроковий вихід з відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та обговорювалось питання про подальше можливе звільнення з військової служби після виходу з декретної відпустки.

24 лютого 2022 року у звязку з початком воєнних дій позивач виїхала до родичів чоловіка в Чернівецьку область, про що повідомила в телефонному режимі відділ кадрів військової частини, а з 19.05.2022 року змінила адресу проживання на: Парковий проїзд, буд. АДРЕСА_3 , що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Позивач зазначила, що в телефонному режимі відділом кадрів військової частини її було повідомлено про те, що її було звільнено з військової служби та відмовлено у наданні примірника наказу про звільнення.

Позивач також зазначила, що вона звернулась за допомогою адвокату та 22.07.2022 року у відповідь на адвокатський запит № 243 від 15.07.2022 року відповідачем було надано копії витягів з оскаржуваних наказів, з яких вбачається, що ОСОБА_1 достроково вийшла з відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також з останньою було припинено (розірвано) контракт та звільнено з військової служби. Окрім цього, відповідачем повідомлено, що усі відповідні документи по звільненню у відділі кадрів було знищено.

Позивач вважає наказ в частині про розірвання контракту та звільнення з військової служби та наказ про внесення до нього змін, незаконними з огляду на те, що було порушено процедуру звільнення з військової служби.

Так, позивач звернула увагу, що вона не була ознайомлена з обчисленням вислуги років військової служби та підтвердження доведення його до відома останній під розписку надано не було. З позивачем не було проведено розрахунок при звільненні на день виключення зі списків особового складу та не було виплачено належні їй кошти.

На підтвердження своєї позиції позивач посилається на постанову Верховного Суду від 05 грудня 2019 року у справі № 420/6263/18.

За таких обставин позивач вважає, що розірвання контракту та її звільнення є незаконним і позивач підлягає поновленню на військовій службі.

Копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками надіслані на електронну адресу відповідача, 16.08.2022 року, та отримано електронне повідомлення про прочитання листа, 16.08.2022 року о 17.45.

До суду не надійшов відзив на позовну заяву.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, судом у справі встановлені такі факти та обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджено паспортом громадянина України.

Суд встановив, що 15.07.2019 року між в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 був укладений контракт про проходження військової служби в Державній прикордонній службі України на посадах осіб сержантського і старшинського складу в органах Державної прикордонної служби терміном від 15.09.2019 року до 14.09.2022 року.

Умовами контракту передбачено, що Контракт може бути достроково припинено (розірвано) з ініціативи органу Державної прикордонної служби України або громадянина України в порядку та на підставах, визначених Положенням про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України.

Відповідно до записів у військовому квитку Серія НОМЕР_5 , головний сержант ОСОБА_1 перебувала на військовій службі в ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ).

У позовній заяві позивач зазначила, що 23 лютого 2022 року нею було подано до ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) рапорт про достроковий вихід з відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та обговорювалось питання про подальше можливе звільнення з військової служби після виходу з декретної відпустки.

Також у позовній заяві позивач зазначила, що 24 лютого 2022 року у звязку з початком воєнних дій вона виїхала до родичів чоловіка в Чернівецьку область, про що повідомила в телефонному режимі відділ кадрів військової частини, а з 19.05.2022 року змінила адресу проживання на: Парковий проїзд, буд. АДРЕСА_3 , що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 19.05.2022 року № 7726-.

Суд встановив, що на адвокатський запит вих. № 243 від 15.07.2022 року позивач отримала лист НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_3 ) від 21.07.2022 року № 12/1263-22-вих, в якому було зазначено про те, що 22.02.2022 року до відділу кадрів НОМЕР_2 прикордонного загону надійшли документи головного сержанта ОСОБА_1 , а саме:

рапорт про достроковий вихід з відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку;

рапорт про звільнення з лав ДПСУ згідно з пп. г (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) військовослужбовців жінки, які мають дитину (дітей) до 18 років п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;

довідка про розрахунок з відділом прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » тип (Б);

подання про звільнення з військової служби.

Та на підставі цих документів відповідно до наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону № 83-ОС від 23.02.2022 року з ОСОБА_1 припинено (розірвано) контракт, звільнено з військової служби та наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону № 84-ОС від 23.02.2022 року виключено зі списків особового складу та усіх видів забезпечення.

Також у листі відповідачем зазначено, що у звязку з тим, що 18.02.2022 року особові справи військовослужбовців було вивезено з прикордонного загону в наказі про виключення зі списків особового складу не було можливості вказати вислугу років, та 23.05.2022 року після надходження витягу з послужного списку ОСОБА_1 було відпрацьовано наказ по особовому складу щодо внесення доповнення до наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону № 84-ОС від 23.02.2022 року щодо розрахунку вислуги років.

Також у листі відповідачем зазначено, що начальником відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » тип (Б) з ОСОБА_1 проводилась бесіда стосовно звільнення з військової служби, остання на звільненні наполягала, мотивуючи бажанням виїхати за кордон, на небажання проходити військову службу, з розрахунком вислуги років остання також була ознайомлена та згідна, засвідчивши даний факт своїм підписом у поданні про звільнення, та ОСОБА_1 було розраховано з відділом прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в повному обсязі.

Стосовно решт виплат, у листі відповідачем зазначено, що вислуга років ОСОБА_1 менше 10 років, а тому відсутні підстави для призначення та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Стосовно матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги для оздоровлення відповідач зазначив, що відповідні види допомоги виплачуються на підставі рапорту військовослужбовця, проте ОСОБА_1 з відповідним рапортом не зверталась. Грошова компенсація за невикористані дні щорічної відпустки не виплачувалась у звязку з тим, що на момент виходу з декретної відпустки та звільнення з військової служби ОСОБА_1 відповідного права не набула. Стосовно виплати компенсації за неотримане речове майно відповідач повідомив, що така грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом), але ОСОБА_1 з таким рапортом не зверталась.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не належать задоволенню, з огляду на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»від 25 березня 1992 року № 2232-XII (надалі, - Закон № 2232-XII), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом (ч. 2 ст. 2 Закону № 2232-XII).

Відповідно до ч. 6 ст. 2 цього Закону, до видів військової служби відноситься, зокрема: військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу.

Так, суд встановив, що ОСОБА_1 проходила військову службу в Державній прикордонній службі України за контрактом осіб сержантського і старшинського складу терміном дії від 15.09.2019 року до 14.09.2022 року, та на час виникнення спірних правовідносин перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами (ч. 4 ст. 2 Закону № 2232-XII).

Указом Президента України від 29 грудня 2009 року № 1115/2009 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України (надалі, - Положення).

Відповідно до п. 26 Положення, контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець, який проходить військову службу за контрактом, звільняється з військової служби з підстав, передбачених частиною п`ятою статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Згідно з п. 37 Положення, за наявності передбачених законодавством підстав військовослужбовець має право достроково припинити (розірвати) контракт, звернувшись з письмовим рапортом щодо цього в порядку підпорядкування до посадової особи, уповноваженої приймати рішення про його звільнення з військової служби. Цей рапорт з необхідними для прийняття рішення про звільнення військовослужбовця документами у двотижневий строк подається кадровим підрозділом уповноваженій на прийняття такого рішення посадовій особі.

Дострокове припинення (розірвання) контракту з ініціативи військовослужбовця та його виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби здійснюється у місячний строк з моменту подання ним відповідного рапорту.

Позивач не заперечує того факту, що нею було подано до ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) рапорт про достроковий вихід з відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та обговорювалось питання про подальше можливе звільнення з військової служби після виходу з декретної відпустки.

У свою чергу відповідач у листі на адвокатський запит представника позивача зазначив, що 22.02.2022 року до відділу кадрів НОМЕР_2 прикордонного загону надійшли документи головного сержанта ОСОБА_1 , а саме:

рапорт про достроковий вихід з відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку;

рапорт про звільнення з лав ДПСУ згідно з пп. г (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) військовослужбовців жінки, які мають дитину (дітей) до 18 років п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Позивачем не спростовано наявність цих фактів.

Згідно з ч. 5 п. 2 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації):

ґ) через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): військовослужбовці-жінки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років.

Відповідно до п. 267 Положення, контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби з підстав, визначених частиною п`ятою статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", з ініціативи: 2) військовослужбовця - за наявності підстав, передбачених підпунктами "а", "б", "в", "ґ", "ж", "к" та "л" пункту 1, підпунктами "а", "б", "в", "ґ", "й", "к" пункту 2, підпунктами "а" та "б" пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Таким чином, суд доходить висновку, що відповідачем доведено власне волевиявлення позивача щодо припинення (розірвання) контракту та звільнення з військової служби.

Суд встановив, що позивач вважає оскаржувані накази протиправними у звязку з тим, що було порушено процедуру звільнення з військової служби, а саме: позивач звернула увагу, що вона не була ознайомлена з обчисленням вислуги років військової служби та підтвердження доведення його до відома останній під розписку надано не було, та з позивачем не було проведено розрахунок при звільненні на день виключення зі списків особового складу та не було виплачено належні їй кошти.

Надаючи оцінку цим доводам, суд виходить із застосування таких норм права.

Відповідно до п. 289 Положення, перед звільненням військовослужбовця з військової служби кадровим підрозділом органу Держприкордонслужби уточнюються відомості про проходження ним військової служби та у разі потреби документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги років у календарному та пільговому обчисленні, і проводиться обчислення вислуги років військової служби.

Розрахунок вислуги років військової служби доводиться до відома військовослужбовцю під розписку перед оформленням подання. У разі незгоди з обчисленням вислуги років військової служби військовослужбовець письмово обґрунтовує свої заперечення щодо розрахунку вислуги років та засвідчує їх своїм підписом. У разі відмови військовослужбовця підписати розрахунок вислуги років посадовою особою кадрового підрозділу про це робиться відповідний запис на розрахунку.

Заперечення військовослужбовця щодо обчислення вислуги років військової служби розглядаються начальником органу Держприкордонслужби, в якому він проходить військову службу, а в разі звільнення з військової служби військовослужбовця, який проходить військову службу в Адміністрації Держприкордонслужби, - особою, уповноваженою Головою Державної прикордонної служби України. Невирішені спірні питання щодо обчислення вислуги років окремих періодів військової служби розглядаються спеціальною комісією, утвореною Адміністрацією Держприкордонслужби.

Так, суд встановив, що відповідно до наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону № 83-ОС від 23.02.2022 року з ОСОБА_1 припинено (розірвано) контракт, звільнено з військової служби та наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону № 84-ОС від 23.02.2022 року виключено зі списків особового складу та усіх видів забезпечення.

Відповідачем пояснено позивачу, що у звязку з тим, що 18.02.2022 року особові справи військовослужбовців було вивезено з прикордонного загону в наказі про виключення зі списків особового складу не було можливості вказати вислугу років, та 23.05.2022 року після надходження витягу з послужного списку ОСОБА_1 було відпрацьовано наказ по особовому складу щодо внесення доповнення до наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону № 84-ОС від 23.02.2022 року щодо розрахунку вислуги років.

Суд встановив, що наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону № 154-ОС від 26.02.2022 року про внесення доповнень до наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону № 84-ОС від 23.02.2022 року внесено зміни до наказу в частині обчислення вислуги років.

Витяг з наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону № 154-ОС від 26.02.2022 року направлено позивачу поштою за місце проживання позивача - 58013, м. Чернівці, що підтверджено квитанцією ПН 55. Відповідно до трекінг відправлення Укрпошта поштове відправлення за № 046, отримане особисто 22 червня 2022 року.

Таким чином, суд доходить висновку, що відповідачем виконано обов`язок щодо доведення до військовослужбовця розрахунку вислуги років військової служби.

У свою чергу суд звертає увагу, що позивачем не подано заперечень щодо проведеного розрахунку вислуги років військової служби.

Стосовно доводів позивача про непроведення розрахунку при звільненні на день виключення зі списків особового складу, суд зазначає таке.

Позивач не заперечує, що до дати її звільнення, вона перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Так, відповідно до ст. 18 Закону України «Про відпустку», після закінчення відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами за бажанням матері або батька дитини одному з них надається відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

У листі на адвокатський запит відповідачем повідомлено, що ОСОБА_1 було розраховано з відділом прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в повному обсязі, а стосовно решт виплат, у листі відповідачем зазначено, що вислуга років ОСОБА_1 менше 10 років, а тому відсутні підстави для призначення та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Стосовно матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги для оздоровлення відповідач зазначив, що відповідні види допомоги виплачуються на підставі рапорту військовослужбовця, проте ОСОБА_1 з відповідним рапортом не зверталась. Грошова компенсація за невикористані дні щорічної відпустки не виплачувалась у звязку з тим, що на момент виходу з декретної відпустки та звільнення з військової служби ОСОБА_1 відповідного права не набула. Стосовно виплати компенсації за неотримане речове майно відповідач повідомив, що така грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом), але ОСОБА_1 з таким рапортом не зверталась.

Суду не надано доказів на спростування цих доводів.

Таким чином, суд доходить висновку, що відповідачем доведено правомірність своїх дій при звільненні позивача за її власним бажанням, у той же час позивачем не доведено щодо допущення відповідачем протиправних дій при її звільненні.

Таким чином, беручи до уваги наведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги - визнати протиправним та скасувати наказ начальника НОМЕР_2 прикордонного загону № 83-ОС від 23.02.2022 року в частині про розірвання контракту та звільнення з військової служби; наказ начальника НОМЕР_2 прикордонного загону № 84-ОС від 23.02.2022 року про виключення зі списків особового складу та усіх видів забезпечення; наказ начальника НОМЕР_2 прикордонного загону № 154-ОС від 26.02.2022 року про внесення доповнень до наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону № 84-ОС від 23.02.2022 року, є безпідставиними та не належать задоволенню.

У звязку з тим, що суд дійшов висновку про правомірність оскаржуваних наказів, суд доходить висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про зобов`язання НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України поновити дію контракту, укладеного 15.07.2019 року між в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 про проходження військової служби в Державній прикордонній службі України на посадах осіб сержантського і старшинського складу в органах Державної прикордонної служби терміном від 15.09.2019 року до 14.09.2022 року та поновити позивача на посаді та зобов`язання НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України виплатити позивачу грошове забезпечення та матеріальне забезпечення за час вимушеного прогулу.

Суд відхиляє посилання позивача на позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 05 грудня 2019 року у справі № 420/6263/18, оскільки обставини цієї справи відрізняються від обставин справи № 420/6263/18.

Згідно із ч. 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

У зв`язку з тим, що судові витрати пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз в цій справі відсутні, та позивач звільнений від сплати судового збору, жодні судові витрати не належать компенсації за рахунок державного бюджету.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії,- відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України, п. 3 розділу УІ Прикінцевих положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко

.