Справа № 420/10690/22
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2022-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2022 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Марин П.П., розглянувши у порядку письмового справдження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому позивач просить:

визнати неправомірними дії головного державного виконавця Теличко Н.Б. Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №68766996 від 23.02.22 року про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору у розмірі 20309,70 грн;

визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 68766996 від 23.02.22 року Головного державного виконавця Теличко Н.Б. Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору у розмірі 20309,70 грн.

В обґрунтування вимог представник позивача зазначила, що оскаржувана постанова відповідача про відкриття виконавчого провадження ВП № 68766996 від 23.02.22 року про стягнення з ОСОБА_1 (до розірвання шлюбу ОСОБА_2 ), 20309,70 грн. не відповідає вимогам статті 27 Закону № 1404-УІІІ «Про виконавче провадження», оскільки відповідач не стягнув у примусовому порядку суму 203097 грн. боргу, зазначену у вказаному виконавчому листі № 2-1374/2010 виданому 02.12.2010 р. та відповідач не здійснив жодних істотних дій та заходів щодо здійснення виконавчого провадження щодо забезпечення примусового виконання рішення суду про стягнення з мене, як боржника на користь стягувана присуджених сум за виконавчим листом. Підтвердженням зазначеного є те, що відповідач з 06.10.2016 року до теперішнього часу не стягнув з позивача ні копійки боргу та ні копійки виконавчого збору.

Також позивач зазначає, що не має жодних підстав для стягнення з неї 20309,70 грн. оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження ВП 52592271 Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 06.10.2016 року про стягнення з ОСОБА_3 , 203097 грн. боргу та виконавчого збору 20309,70 грн. є завершеним виконавчим провадженням, що постановлено постановою Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ВП № 52592271 від 23.02.2022 року про повернення виконавчого документа стягувану. Також, стягнення з позивача виконавчого збору оскарженою постановою відповідача до того ж є повторним стягненням виконавчого збору після завершення виконавчого провадження, чим створено умови для стягнення подвійної суми виконавчого збору, що не справедливо та неприпустимо.

Відповідачем поданий відзив на адміністративний позов, відповідно до якого Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Представник відповідача зазначає, що в Законі України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваної постанови та постанови про стягнення виконавчого збору, не існує вимоги про фактичне стягнення. Враховуючи, що виконавчий документ було повернуто за заявою стягувача та виконавчий збір не стягнуто, варто зауважити, що дії державного виконавця з винесення постанови по стягненню виконавчого збору в повній мірі відповідають приписам частини третьої статті 40 Закону №1404, отже є правомірними та такими, що вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Також представник відповідача звертає увагу на те, що адміністративний позов зосереджений навколо незаконності постанови про стягнення виконавчого збору, а предметом оскарження відповідно до прохальної частини адміністративного позову є саме постанова про відкриття, а сама постанова про стягнення виконавчого збору не оскаржується, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог.

Ухвалою суду від 01.09.2022 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Також ухвалою суду від 01.09.2022 року витребувано у Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, адреса: вул. Генерала Петрова, 42, м. Одеса, 65072) належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження №68766996.

В судовому засіданні 20.09.2022 року учасники справи участі не приймали, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином та своєчасно.

Частиною 9 статті 205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що у цій справі відсутні потреба у заслуховуванні свідків чи експерта, участь представників сторін у судовому засіданні не визнана судом обов`язковою, з огляду на той факт, що дана справа відноситься до окремої категорії термінових справ, керуючись приписами ч. 9 ст. 205 КАС України, продовжено розгляд справи у порядку письмового провадження.

Ухвалою суду від 05.10.2022 року поновлено провадження у справі.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Постановою старшого державного виконавця Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 06.10.2016 року відкрито виконавче провадження №52592271 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість в сумі 203097,00 грн на підставі виконавчого листа №2-1374/2010 виданого 02.12.2010 року.

Постановою головного державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 22.06.2021 року у ВП №52592271 постановлено стягнути з ОСОБА_2 виконавчий збір в розмірі 20309,70 грн.

Постановою головного державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 23.02.2022 року у ВП №52592271 повернуто без виконання виконавчий лист №2-1374/2010 виданий 02.12.2010 року на підставі п.1 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження».

В постанові також зазначено, що виконавчий збір та витрати виконавчого провадження не сплачено, в зв`язку з чим, постанова про стягнення з боржника виконавчого збору та постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виділяються в окремі виконавчі провадження.

Постановою головного державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 23.02.2022 року відкрито виконавче провадження №68766996 з виконання виконавчого документа постанова №52592271, видана 22.06.2021 року про стягнення виконавчого збору в розмірі 20309,70 грн.

Вважаючи дії відповідача щодо прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження протиправними, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що даний позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 3 ст.287 КАС України відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.

Правовідносини щодо здійснення виконавчих дій регулюються Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадженя» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону:

1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом;

4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом;

5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Частиною 3 статті 40 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Судом встановлено, що постановою головного державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 22.06.2021 року у ВП №52592271 постановлено стягнути з ОСОБА_2 виконавчий збір в розмірі 20309,70 грн.

Як вбачається з постанови відповідача від 23.02.2022 року про повернення виконавчого документа виконавчий збір та витрати виконавчого провадження не сплачено, у зв`язку з чим, постанова про стягнення з боржника виконавчого збору та постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виділяються в окремі виконавчі провадження.

Таким чином, постанова головного державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 22.06.2021 року у ВП №52592271 про стягнення з позивача виконавчого збору є виконавчим документом в розумінні п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» та на підставі якого відкрито виконавче провадження №6876696 постановою від 23.02.2022 року.

В свою чергу, судом встановлено, що постанова про стягнення виконавчого збору від 21.06.2021 року постановлена у виконавчому провадженні №52592271 не оскаржена та на день пред`явлення (23.02.2022) до виконання є чинною.

Таким чином, державним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі чинного виконавчого документа у визначений Законом України «Про виконавче провадження» строк.

В даному випадку дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження є правомірними, оскільки при відкритті виконавчого провадження останній перевіряє чи відповідає поданий виконавчий документ вимогам, встановленим Законом України «Про виконавче провадження», та не встановлює законність прийняття виконавчого документа пред`явленого до виконання.

Враховуючи те, що на день пред`явлення постанови №52592271 про стягнення виконавчого збору від 22.06.2021 року до виконання, остання була чинною та відповідала вимогам Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) правомірно прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №68766996 від 23.02.2022 року.

Посилання представника позивача на правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі №2540/3203/18 є безпідставними, оскільки правовідносини у цих справах не є подібними.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, ст.139, ч.9 ст.205, ч.4 ст.229, ст.ст. 241-246, 268, 269, 287 суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.272 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 );

Відповідач: Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, адреса: вул. Генерала Петрова, 42, м. Одеса, 65072)

Суддя П.П. Марин

.