Справа № 640/32663/21
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2022-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2022 року м. Київ № 640/32663/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особаГоловного управління Національної поліції у м. Києві Печерське управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві
провизнання протиправним та скасування наказу в частині,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Національної поліції у м. Києві, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, про визнання протиправним та скасування п. 1 наказу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві від 11.10.2021 №10, яким притягнуто до дисциплінарної відповідальності старшого дізнавача відділу дізнання Печерського управління поліції ГУ НП у м. Києві капітана поліції ОСОБА_1 (0001454).

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено про те, що службове розслідування, за результатами якого прийнято оскаржуваний наказ, призначено безпідставно та проведено без додержання вимог Дисциплінарного статуту Національної поліції України, а саме: за твердженням позивача, неповно та необ`єктивно з`ясовано обставини, чітко не встановлено у чому полягає порушення та вина позивача, не встановлено тяжкість проступку та розміру заподіяної шкоди. У позовній заяві наголошено на тому, що позивача не ознайомлено ані з наказом про призначення службового розслідування, ані з матеріалами службового розслідування, зокрема складеного за його результатами висновку, а також не відібрано пояснень позивача. На додаток, позивачем зауважено, що позивачем не вчинялось дисциплінарного проступку у межах заявленого спору.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено особам, які беруть участь у справі, строки для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечення та пояснень третьої особи.

Від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог, вказавши про те, що дисциплінарною комісією у ході проведення службового розслідування встановлено, що за результатами проведеного службового розслідування встановлено факт дисциплінарного проступку позивача, який полягав у не вчинені достатніх заходів, спрямованих на встановлення паспортних даних затриманої особи, а також під час прийняття рішення останній спирався лише на фотокартку з ІТС ІПНП за 2007 рік, яка на даний час є застарілою. Разом з тим, у подальшому під час вивчення матеріалів кримінального провадження №0001209 виявлено, що затриманою особою є гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, ОСОБА_1 під час реагування на повідомлення гр. ОСОБА_3 за допомогою планшетного пристрою не проставив відмітки в ІТС ІПНП про отримання виклику, прибуття на місце події та закінчення відпрацювання повідомлення. Разом з тим, як зазначено у відзиві, за результатами виконання завдання старший наряду поліції повинен оформити результати реагування на правопорушення або подію у системі ІПНП, унісши до електронного рапорту корисну інформацію про осіб, речей, виконаних дій, а також фотозображення, що мають сприяти в установленні осіб, які їх учинили, та/або вирішені інших службових завдань, проте, позивач за результатами опрацювання повідомлення електронного рапорту не складав взагалі. Крім того, за твердженням представника відповідача, 12.08.2021 старшому дізнавачу ОСОБА_1 під особистий підпис вручено письмове повідомлення про необхідність 17.08.2021 о 10:00 прибути до Печерського УП для надання письмових пояснень з даного приводу, однак ОСОБА_1 17.08.2021 для надання пояснень не з`явився, на підставі чого складено акт від 17.08.2021 №7926/125/52/02-2021 про відмову від надання пояснень ОСОБА_1 . Натомість, при визначенні виду дисциплінарного стягнення враховано характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Від позивача через канцелярію суду надійшли "тези пояснень", в яких останнім додатково наголошено на обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Розглянувши подані особами, які беруть участь у справі, документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив та пояснення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, наказом Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві від 26.07.2021 №46 "Про призначення та проведення службового розслідування", з огляду на рапорт начальника відділу дізнання Печерського управління поліції ГУНП у м. Києві майора поліції Іванішина В.О. від 21.07.2021, в якому зазначено про факт можливого порушення службової дисципліни та законності старшим дізнавачем відділу дізнання Печерського управління поліції старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 та старшим оперуповноваженим відділу кримінальної поліції Печерського управління поліції капітаном поліції ОСОБА_4 , за наслідками чого призначено службове розслідування та утворено дисциплінарну комісію у відповідному складі.

За результатами вказаного службового розслідування дисциплінарною комісією складено висновок від 27.09.2021, затверджений начальником Печерського управління поліції ГУНП у м. Києві полковником поліції Дубровим А., в якому вказано відомості, які стали підставою для призначення службового розслідування, вважати такими, що знайшли своє об`єктивне підтвердження, а за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні вимог п.п. 1 та 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", п.п. 6 та 7, пп. 1 п. 8 розділу ІІ Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні, затвердженого наказом МВС України від 07.07.2017 №575, п. 2 ч. 1 розділу ІХ Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 27.04.2020 №357, до старшого дізнавача відділу дізнання Печерського управління поліції ГУНП у м. Києві капітана поліції ОСОБА_1 запропоновано застосувати дисциплінарне стягнення у виді суворої догани.

Як наслідок, Печерським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві прийнято наказ від 11.10.2021 №10, п. 1 якого, з огляду на те, що за результатами відпрацювання виклику ОСОБА_1 та ОСОБА_4 невірно встановили анкетні дані затриманої особи, як наслідок визначена невірна правова кваліфікація кримінального правопорушення та особу, підозрювану у вчиненні декількох злочинів, у порядку ст. 208 Кримінального процесуального кодексу України не затримано. При цьому, ОСОБА_1 під час реагування на повідомлення гр. ОСОБА_5 за допомогою планшетного пристрою не проставлено відмітки у системі ІТС ІПНП про отримання виклику, прибуття на місце події та закінчення відпрацювання повідомлення, за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні вимог п.п. 1 та 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", п.п. 6 та 7, пп. 1 п. 8 розділу ІІ Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні, затвердженого наказом МВС України від 07.07.2017 №575, п. 2 ч. 1 розділу ІХ Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 27.04.2020 №357, до старшого дізнавача відділу дізнання Печерського управління поліції ГУНП у м. Києві капітана поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді суворої догани.

Вважаючи вказаний наказ в оскаржуваній частині протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Нормативно-правовим актом, який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, є Закон України «Про Національну поліцію» (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію», Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги (ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію»).

У силу ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Приписами ч.ч. 1 та 2 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Так, Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (надалі - Дисциплінарний статут у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин), який, відповідно, визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків (ч. 1 ст. 13 Дисциплінарного статуту).

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони (ч. 2 ст. 13 Дисциплінарного статуту).

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції (ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту).

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України (ч. 10 ст. 14 Дисциплінарного статуту).

На виконання вказаних законодавчих положень наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (надалі - Порядок), п. 13 розділу V якого визначено, що поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інші особи можуть надавати усні чи письмові пояснення з приводу відомих їм відомостей про діяння, що стало підставою для призначення службового розслідування.

Відтак, надання вказаних пояснень є правом, а не обов`язком особи. При цьому, як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, ОСОБА_1 12.08.2021 вручено повідомлення про виклик на засідання дисциплінарної комісії від 12.08.2021 №6651/125/52/05-2021 для надання пояснень та участі у засіданні дисциплінарної комісії, про що свідчить його підпис на даному повідомленні. Відтак, позивач був належним чином повідомленим про місце, час та дату засідання дисциплінарної комісії, під час якого мав змогу скористатись правом на надання пояснень, проте, останній не скористався наданим йому правом, а докази того, що позивач просив про перенесення дати такого засідання з поважних причин, позивачем не надано.

Відповідно до п. 2 розділу IV Порядку, поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, під час його проведення, зокрема, має право ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, Законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами.

З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що 20.10.2021 ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направив на адресу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві рапорт про ознайомлення з матеріалами службового розслідування. Разом з тим, сам факт відсутності письмової відповіді на даний рапорт не є свідченням не надання третьою особою доступу позивачу до матеріалів службового розслідування або про відмову у наданні такого доступу.

У силу ч.ч. 7-8 ст. 19 Дисциплінарного статуту, у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення протягом місяця з дня його виконання (реалізації) шляхом подання рапорту до прямого керівника особи, яка застосувала дисциплінарне стягнення, а також шляхом звернення до суду в установленому порядку (ч. 1 ст. 24 Дисциплінарного статуту).

Як було зазначено вище, в якості підстави для прийняття оскаржуваного наказу зазначено висновок службового розслідування від 27.09.2021, в якому зазначено про порушення позивачем п.п. 1 та 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", п.п. 6 та 7, пп. 1 п. 8 розділу ІІ Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні, затвердженого наказом МВС України від 07.07.2017 №575, п. 2 ч. 1 розділу ІХ Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 27.04.2020 №357, що проявилось у невірному встановленні анкетних даних затриманої особи, як наслідок, визначена невірна правова кваліфікація кримінального правопорушення та особу, підозрювану у вчиненні декількох злочинів, у порядку ст. 208 Кримінального процесуального кодексу України не затримано.

Так, згідно з п.п. 6 та 7 розділу ІІ Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні, затвердженого наказом МВС України від 07.07.2017 №575 (надалі - Інструкція №575), завданням СОГ є виявлення, фіксація, вилучення та пакування слідів кримінального правопорушення, речових доказів, установлення свідків та потерпілих, з`ясування обставин кримінального правопорушення, що мають значення для всебічного, повного і неупередженого їх дослідження та встановлення осіб, які його вчинили.

Після прибуття на місце події члени СОГ з`ясовують обставини вчинення кримінального правопорушення, установлюють свідків, прикмети осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, та ймовірні шляхи їх руху. У разі необхідності вживають заходів для переслідування транспортних засобів, якими заволоділи особи, що вчинили кримінальне правопорушення, або тих, що використовувалися при його вчиненні. Беруть участь у розшуку та затриманні осіб, які підозрюються в учиненні цих кримінальних правопорушень.

У силу пп. 1 п. 8 Інструкції №575, слідчий (дізнавач) на місці події, зокрема, керує діями інших членів СОГ та відповідає за якість проведення огляду місця події; разом з іншими членами СОГ, залученими спеціалістами, запрошеними потерпілими, свідками та іншими учасниками кримінального провадження в установленому КПК України порядку фіксує відомості щодо обставин учинення кримінального правопорушення; вилучає речі і документи, які мають значення для кримінального провадження, та речі, вилучені з обігу, у тому числі матеріальні об`єкти, придатні для з`ясування обставин, що підлягають доказуванню, забезпечує в установленому порядку їх належне зберігання для подальшого направлення для проведення судової експертизи; має право заборонити будь-якій особі перебувати на місці огляду або залишати його до закінчення огляду та вчиняти будь-які дії, що заважають проведенню огляду.

Згідно з пп. 2 п. 1 розділу ІХ Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 27.04.2020 №357 (надалі - Інструкція №357), працівникам, що перебувають у складі наряду патрульної поліції, ГРПП, УПО, іншого наряду поліції, залученого до системи оперативного реагування, у разі отримання від диспетчера (оперативного чергового) завдання про здійснення реагування на правопорушення або подію, які віднесені до категорій "Альфа" та "Бета", необхідно, у тому числі, за наявності планшетного пристрою проставити в системі ІПНП відповідні відмітки про прийняття виклику, прибуття на місце події, закінчення виконання завдання, обставини правопорушення та результати реагування. Такі відмітки проставляються невідкладно після прийняття виклику, прибуття на місце події та після закінчення виконання завдання.

З приводу викладеного суд звертає увагу на наступне.

У силу ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках: 1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи; 2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; 3) якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю; 4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо; 5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події; 6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення.

Відповідно до п.п. 1 та 2 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус", документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України: а) паспорт громадянина України; б) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; в) дипломатичний паспорт України; г) службовий паспорт України; ґ) посвідчення особи моряка; д) посвідчення члена екіпажу; е) посвідчення особи на повернення в Україну; є) тимчасове посвідчення громадянина України. Документи, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус: а) посвідчення водія; б) посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон; в) посвідка на постійне проживання; г) посвідка на тимчасове проживання; ґ) картка мігранта; д) посвідчення біженця; е) проїзний документ біженця; є) посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту; ж) проїзний документ особи, якій надано додатковий захист.

У свою чергу, приписами ч.ч. 2 та 3 ст. 25 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція в рамках інформаційно-аналітичної діяльності: 1) формує бази (банки) даних, що входять до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України; 2) користується базами (банками) даних Міністерства внутрішніх справ України та інших органів державної влади; 3) здійснює інформаційно-пошукову та інформаційно-аналітичну роботу; 4) здійснює інформаційну взаємодію з іншими органами державної влади України, органами правопорядку іноземних держав та міжнародними організаціями; 5) надає до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів в електронній формі та в обсягах даних, зазначених у статтях 7, 14 Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів", відомості, необхідні для забезпечення ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Поліція може створювати власні бази даних, необхідні для забезпечення щоденної діяльності органів (закладів, установ) поліції у сфері трудових, фінансових, управлінських відносин, відносин документообігу, а також міжвідомчі інформаційно-аналітичні системи, необхідні для виконання покладених на неї повноважень.

Поліція наповнює та підтримує в актуальному стані бази (банки) даних, що входять до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України, стосовно: 1) осіб, щодо яких поліцейські здійснюють профілактичну роботу; 2) виявлених кримінальних та адміністративних правопорушень, осіб, які їх учинили, руху кримінальних проваджень; обвинувачених, обвинувальний акт щодо яких направлено до суду; 3) розшуку підозрюваних, обвинувачених (підсудних) осіб, які ухиляються від відбування покарання або вироку суду; 4) розшуку осіб, зниклих безвісти; 5) установлення особи невпізнаних трупів та людей, які не можуть надати про себе будь-яку інформацію у зв`язку з хворобою або неповнолітнім віком; 6) зареєстрованих в органах внутрішніх справ кримінальних або адміністративних правопорушень, подій, які загрожують особистій чи публічній безпеці, надзвичайних ситуацій; 7) осіб, затриманих за підозрою у вчиненні правопорушень (адміністративне затримання, затримання згідно з дорученнями органів правопорядку, затримання осіб органами досудового розслідування, адміністративний арешт, домашній арешт); 8) осіб, які скоїли адміністративні правопорушення, провадження у справах за якими здійснюється поліцією; 9) зареєстрованих кримінальних та адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, осіб, які їх учинили, та результатів розгляду цих правопорушень у судах; 10) іноземців та осіб без громадянства, затриманих поліцією за порушення визначених правил перебування в Україні; 11) викрадених номерних речей, цінностей та іншого майна, які мають характерні ознаки для ідентифікації, або речей, пов`язаних із учиненням правопорушень, відповідно до заяв громадян; 12) викрадених (втрачених) документів за зверненням громадян; 13) знайдених, вилучених предметів і речей, у тому числі заборонених або обмежених в обігу, а також документів з ознаками підробки, які мають індивідуальні (заводські) номери; 14) викрадених транспортних засобів, які розшукуються у зв`язку з безвісним зникненням особи, виявлених безгосподарних транспортних засобів, а також викрадених, втрачених номерних знаків; 15) виданих дозвільних документів у сфері безпеки дорожнього руху та дозволів на рух окремих категорій транспортних засобів; 16) зброї, що перебуває у володінні та користуванні фізичних і юридичних осіб, яким надано дозвіл на придбання, зберігання, носіння, перевезення зброї; 17) викраденої, втраченої, вилученої, знайденої зброї, а також добровільно зданої зброї із числа тієї, що незаконно зберігалася; 18) бази даних, що формуються в процесі здійснення оперативно-розшукової діяльності відповідно до закону (ч. 1 ст. 26 Закону України "Про Національну поліцію").

Поліція має безпосередній оперативний доступ до інформації та інформаційних ресурсів інших органів державної влади за обов`язковим дотриманням Закону України "Про захист персональних даних" (ч. 1 ст. 27 Закону України "Про Національну поліцію").

Відповідно до п. 2 розділу І Положення про інформаційно-телекомунікаційну систему «Інформаційний портал Національної поліції України», затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 03.08.2017 №676 (тут і надалі - Положення №676 у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин), інформаційно-телекомунікаційна система «Інформаційний портал Національної поліції України» (далі - система ІПНП) - сукупність технічних і програмних засобів, призначених для обробки відомостей, що утворюються у процесі діяльності Національної поліції України та її інформаційно-аналітичного забезпечення. Система ІПНП є складовою частиною єдиної інформаційної системи МВС (далі - ЄІС МВС).

Згідно з п. 5 розділу V Положення №676, автоматизовані робочі місця користувачів - це робочі місця поліцейських та інших працівників поліції, обладнані комп`ютерною технікою, у тому числі планшетними комп`ютерами, що підключені до телекомунікаційної мережі доступу системи ІПНП і призначені для автоматизації службової діяльності, реалізації повноважень обробляти інформацію відповідно до наданого рівня доступу в системі ІПНП.

Наряди поліції забезпечуються планшетними пристроями з програмним забезпеченням, за допомогою якого здійснюється інформаційна взаємодія з інформаційними ресурсами системи ІПНП (п. 6 розділу ХІІІ Інструкції №357).

З аналізу наведених законодавчих положень вбачається, що з метою доступу поліцейського до Інформаційного порталу Національної поліції України (ІПНП) останні обладнуються, зокрема, планшетними комп`ютерами, що, у свою чергу, може забезпечити ідентифікувати особу затриманого.

Разом з тим, оперативний черговий ТВП, заступаючи на чергування разом із відповідальним по ТВП (начальником СРПП), має перевірити наявність у нарядів поліції та працездатність планшетних пристроїв, відповідність даних, унесених у розстановку нарядів поліції: прізвище старшого наряду, абонентський номер, режим несення служби, номерний знак службового автомобіля тощо. У разі відсутності (несправності) планшетного пристрою, нестійкого рухомого (мобільного) зв`язку оперативний черговий має зв`язатися з нарядом поліції за допомогою телефону або радіозв`язку та здійснити перевірку (п. 1 розділу ІV Інструкції №357).

Як вбачається зі змісту висновку службового розслідування, ОСОБА_1 , прибувши на місце виклику виявили громадянина без документів, що можуть підтвердити його особу, який усно представився як гр. ОСОБА_6 . Згодом, ОСОБА_1 , здійснив перевірку даного громадянина за обліками ІТС ІПНП, внаслідок чого за результатами обробки запиту в електронній картці особи начебто була наявна фотографія гр. ОСОБА_6 за 2007 рік. Після чого дізнавач, беручи до уваги лише фотографію з електронної бази, прийняв рішення, що затримана особа є саме гр. ОСОБА_6 розпочав оформлення процесуальних документів. Будь-яких інших заходів, спрямованих на встановлення паспортних даних затриманої особи ОСОБА_1 не вжив та під час прийняття рішення спирався на фотокартку з ІТС ІПНП за 2007 рік, яка на даний час є застарілою. Також, представником відповідача вказано, що під час вивчення матеріалів кримінального провадження №0001209 виявлено, що гр. Шульга під час надання письмових пояснень від імені гр. ОСОБА_6 у графі "дата та місце народження" вказав, що народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , хоча дійсна дата народження ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З наведеного вбачається, що ОСОБА_1 у межах заявленого спору не вчинив всіх можливих дій з метою встановлення особи затриманого, враховуючи наведені вище обставини (застаріла фотокартка, яка, у відповідності до наявних у матеріалах справи доказів, не дозволяє беззастережно ідентифікувати особу, розходження у даті народження), внаслідок чого невірно встановлено анкетні дані затриманої особи, а визначена невірна правова кваліфікація кримінального правопорушення та особа, підозрювана у вчиненні декількох злочинів, у порядку ст. 208 Кримінального процесуального кодексу України не затримана.

При цьому, суд звертає увагу, що саме на позивача, як старшого дізнавача відділу дізнання Печерського управління поліції ГУ НП у м. Києві, покладено обов`язок з встановлення затриманої особи у межах заявленого спору. Натомість, з наявних у матеріалах справи доказів не вбачається того, що планшетний комп`ютер, яким обладнано позивача, вийшов із ладу, що перешкодило останньому у встановлені особи затриманого та вчинення інших кримінальних процесуальних дій з цього приводу. У той же час, можливий вихід з ладу планшетного комп`ютера не є перешкодою для виконання покладених на позивача посадових обов`язків, а лише спонукає до вчинення останнім додаткових дій, чого останнім зроблено не було.

Як наслідок, суд вказує, що підстави, з яких виходив позивач під час прийняття оскаржуваного наказу, належними та достатніми доказами не спростовано, відтак, наказ Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві від 11.10.2021 №10 є правомірним та таким, що прийнято у межах наданих останньому повноважень.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для задоволення останніх.

Керуючись ст.ст. 12, 77, 139, 246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції у м. Києві (, адреса: 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві (адреса: 01010, м. Київ, вул. Московська, 30) відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок