Справа № 420/13946/22
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2022-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

10 жовтня 2022 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Аракелян М.М., розглянувши матеріали адміністративної позовної заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському район Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (; адреса: вул.Миру, буд.23,оф.203, м.Ізмаїл, Одеська область, 68663) про зняття арешту з нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

03 жовтня 2022 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїлському район Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в якому представник позивача просить ухвалити рішення про зняття арешту з нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа №420/13946/22 розподілена на суддю Аракелян М.М.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 160, 161,172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п.п.2,11 ч.5 ст.160 КАС України в позовній заяві зазначаються:

- повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти;

- власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Проте ОСОБА_1 у позовній заяві не зазначено ідентифікаційний код відповідача та власне підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Позивач у позовній заяві заявляє позовну вимогу про зняття арешту з нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Однак, позивачем щодо вказаної похідної вимоги у позовній заяві не зазначено основну вимогу (про визнання протиправним рішення, дій чи бездіяльності).

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 не відповідають приписам ст.5 КАС України.

Відповідно до п.п. 4, 5, 9 ч.5 статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини. У справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Згідно із ч.2 ст.79 КАС України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

ОСОБА_1 у позові зазначає, що під час вчинення нотаріальних дій їй нотаріусом було повідомлено, що на її майно накладено арешт Ізмаїльським відділом ДВС в Ізмаїльському районі відповідно до виконавчого листа №2-4854-08 від 24.02.2009 року.

Разом з цим, позивач в додатки до позовної заяви не надає доказів на підтвердження наявності заборони їй на відчуження майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (витяг з Єдиного державного реєстру нерухомих прав та їх обтяжень, тощо).

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно¬правовий спір - це спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв' язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно з частиною 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом "місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів ( осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Водночас визначальними ознаками приватноправових відносин є, зокрема, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Положеннями ч.1 ст.287 КАС України визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб); у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

За приписами статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (частина 1 статті 448 ЦПК України).

Таким чином, зазначеними нормами передбачена можливість оскарження боржником або стягувачем дій державного виконавця до того суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, зокрема ухваленого в порядку цивільного судочинства. Така скарга подається з метою судового контролю за виконанням судового рішення, ухваленого у відповідній справі.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 59 Закону України Про виконавче провадження у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів боржника або його

частини є: 1) отримання виконавцем: документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця: зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону; письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення: заборгованості зі сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином зняття арешту з майна здійснюється шляхом винесення виконавцем постанови. Така постанова може бути винесена на підставі постанови начальника відповідного відділу державної виконавчої служби лише у разі порушення порядку накладення арешту, в усіх інших випадках - виключно на підставі рішення суду

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі №340/25/1927.

Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 06.03.2020 року у справі № 640/23588/19 зазначив, що оскільки, ОСОБА_l була відповідачем у цивільній справі та є боржником у виконавчих провадженнях (за виконавчим листом у цивільній справі) з примусового виконання цього рішення, то справа щодо зняття арешту з майна боржника, який накладено під час здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні щодо виконання судових рішень, ухвалених в порядку цивільного судочинства, також підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно п.1 ч.1 ст.170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Позивачем не наданий суд виконавчий лист, на підставі якого за твердженням ОСОБА_1 , був накладений арешт на її майно; у позові лише міститься посилання на виконавчий лист №2-4854-08 від 24.02.2009 року.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що 01.10.2008 року Павлоградським районим судом Дніпропетровської області було прийняте заочне рішення у справі №2-4854-08, яким Позовні вимоги Комунального підприємства „Павлоградське виробниче управління водопровідно -каналізаційного господарства" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за послуги водопостачання та водовідведення задоволено у повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_1: на користь Комунального підприємства „Павлоградське виробниче управління водопровідно -каналізаційного господарства" заборгованість по оплаті послуг водопостачання та водовідведення в сумі 777 (сімсот сімдесят сім) гривень 80 копійок (р/р НОМЕР_2 , банк: АКБ «Правекс - Банк», МФО 321983, ); на користь Комунального підприємства „Павлоградське виробниче управління водопровідно -каналізаційного господарства " суму витрат на інформаційно - технічне забезпечення в розмірі 30 гривень; на користь держави судовий збір в розмірі 51 гривня (р/р 0032, банк: ГУДКУ у Дніпропетровській обл., м. Дніпропетровськ, МФО: 805012, Код отримувача: 24237540, Отримувач: Місцбюджет м.Павлограда 22090100) (https://reestr.court.gov.ua/Review/4377950).

Таким чином, позивачу необхідно надати обґрунтування та докази щодо підстав звернення з позовом саме до Одеського окружного адміністративного суду (належності предметної юрисдикції справи).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин позовна заява має бути залишена без руху, а позивачу наданий строк для усунення недоліків шляхом надання суду:

- уточненої позовної заяви із приведенням її у відповідність до норм ст.5 КАС України, п.п.2,11 ч.5 ст.160 КАС України;

- надання доказів на підтвердження наявності заборони відчуження майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (витяг з Єдиного державного реєстру нерухомих прав та їх обтяжень, довідка нотаріуса, тощо);

- обґрунтування доказів звернення з позовом саме до Одеського окружного адміністративного суду як суду належної юрисдикції та надання відповідних доказів.

Керуючись ст. ст. 160, 161, 169, 171, 241-243, 248, 256, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському район Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (; адреса: вул.Миру, буд.23,оф.203, м.Ізмаїл, Одеська область, 68663) про зняття арешту з нерухомого майна - залишити без руху.

Встановити строк для усунення недоліків позовної заяви 10 днів з дня вручення копії даної ухвали позивачеві.

Копію ухвали невідкладно направити позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя М.М. Аракелян