Справа № 380/9812/22
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/9812/22
провадження № П/380/9885/22
12 жовтня 2022 року м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника позивача від 29 вересня 2022 року про ухвалення додаткового рішення у справі № 380/9812/22 за позовом Миколаївського комунального підприємства «Житлово-комунальне управління» до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про зняття арешту з коштів та цінностей, що знаходяться в банківських установах,-
Миколаївське комунальне підприємство «Житлово-комунальне управління» (Позивач) звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (Відповідач), в якому просить:
- зняти арешт з коштів та цінностей, що знаходяться в банківських установах Миколаївського комунального підприємства «Житлово-комунальне управління», який був накладений постановою Львівського окружного адміністративного суду від 31 травня 2016 року у справі № 813/1034/16;
- повернути з бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Львівській області на користь позивача суму судового збору в розмірі 2481,00 грн.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2022 року позов Миколаївського комунального підприємства «Житлово-комунальне управління» (вул. Возз`єднання, 10, м. Миколаїв, Львівська область, 81600) до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, 79026) про зняття арешту з коштів та цінностей, що знаходяться в банківських установах задоволено повністю.

Знято арешт з коштів Миколаївського комунального підприємства «Житлово-комунальне управління», що знаходяться на рахунках у банківських установах, обслуговуючих такого платника податків, який був накладений постановою Львівського окружного адміністративного суду від 31 травня 2016 року у справі № 813/1034/16.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, 79026, ) на користь Миколаївського комунального підприємства «Житлово-комунальне управління» (вул. Возз`єднання, 10, м. Миколаїв, Львівська область, 81600, ) 2481,00 грн сплаченого судового збору.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу суд у рішенні від 16 вересня 2022 року зазначив, що оскільки позивач у позовній заяві вказує, що докази їх оплати та детальний опис буде надано суду протягом п`яти днів після прийняття рішення у справі, то питання щодо розподілу таких витрат буде вирішуватися судом після надання позивачем відповідних доказів.

30 вересня 2022 року представник позивача через систему «Електронний суд» подала заяву від 29 вересня 2022 про ухвалення додаткового рішення. У вказаній заяві представник позивача зазначає, що загалом Миколаївське комунальне підприємство «Житлово-комунальне управління» понесло витрати на професійну правничу допомогу у цій справі в розмірі 5400,00 грн. Просить суд при вирішенні питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу взяти до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правової допомоги, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи та її тривалістю. Також представник позивача вказує на необхідність поновлення строку на подання заяви про ухвалення додаткового рішення з огляду на те, що розгляд справи здійснювався у спрощеному провадженні без участі сторін, а рішення суду позивач отримав 26 вересня 2022 року.

З огляду на вищевикладене представник позивача просить суд:

- поновити строки на розгляд заяви;

- розглянути цю заяву та додані до неї документи та долучити до матеріалів справи;

- ухвалити додаткове рішення у справі № 380/9812/22. Стягнути з Головного управління Державної податкової служби у Львівській області на користь Миколаївського комунального підприємства «Житлово-комунальне управління» судові витрати на оплату професійної правничої допомоги в сумі 5400,00 грн.

07 жовтня 2022 року представник відповідача через систему «Електронний суд» подав заперечення від 06 жовтня 2022 року на заяву про ухвалення додаткового рішення. Представник відповідача проти стягнення з Головного управління Державної податкової служби у Львівській області на користь Миколаївського комунального підприємства «Житлово-комунальне управління» судових витрат з оплати професійної правничої допомоги в сумі 5400,00 грн заперечує з таких підстав.

Платіжне доручення № 1667 від 26 вересня 2022 року, долучене представником позивача до заяви про ухвалення додаткового рішення у справі, є неналежним доказом щодо оплати професійної правничої допомоги у справі № 380/9812/22, оскільки в ньому зазначена сума 5000,00 грн, а також не вказано за яким номером, датою договору та за яким актом виконаних робіт проведено платіж у сумі 5000,00 грн. Крім того, представником позивача не надано детального опису щодо виконаних робіт (наданих послуг) та витрат (на відправку кореспонденції, щодо витрат на канцтовари та оргтехніку, чеків, квитанцій), понесених під час розгляду справи № 380/9812/22.

Зазначає, що заявлена представником позивача до відшкодування сума витрат на професійну правничу допомогу у справі № 380/9812/22 є неспівмірною зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг). Зауважує, що ця справа є справою незначної складності, а сума заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу значною, необґрунтованою, без детального розрахунку виконаних робіт (наданих послуг), затраченого часу та витрат, пов`язаних з розглядом справи. В акті приймання-передачі наданих послуг від 26 вересня 2022 року відсутній детальний опис робіт (послуг), виконаних (наданих) адвокатом. Представник відповідача ставить під сумнів, чи є розмір таких витрат обґрунтованим і пропорційним до предмета спору. Відзначає, що представник позивача не вказав конкретну суму коштів, яку було сплачено за кожну надану послугу адвокату та співвідношення витраченого часу. Додатково звертає увагу на те, що у справі не відбулося жодного судового засідання, в якому б виступав чи брав участь представник позивача, що свідчить про невідповідність розміру гонорару складності справи.

З огляду на викладене просить суд відмовити в задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну допомогу представника позивача (адвокат) Яцук Галини Михайлівни (Адвокатське об`єднання «ШПУНТ І ПАРТНЕРИ») в повному обсязі.

Вирішуючи заяву представника позивача від 29 вересня 2022 року про ухвалення додаткового рішення у справі, суд виходить з наступного.

Щодо поновлення строків на розгляд заяви, то суд зазначає, що ухвалою суду від 12 жовтня 2022 року поновлено позивачу строк на подання до суду доказів, які підтверджують розмір понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі № 380/9812/22.

Особливості ухвалення додаткового рішення врегульовано статтею 252 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, частиною першою цієї статті передбачено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, однією з підстав для ухвалення додаткового рішення є не вирішення судом питання про судові витрати.

Види судових витрат, підстави та порядок їх розподілу врегульовано приписами глави 8 розділу 1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом першим частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої другої статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Правове регулювання витрат на професійну правничу допомогу містить стаття 134 КАС України.

Так, частиною першою цієї статті визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частин другої-п`ятої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу у цій справі представник позивача надала суду такі докази:

1. Ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВС № 1052069 від 14 липня 2020 року.

2. Договір № 23/05/22 про надання правової допомоги від 23 травня 2022 року, укладений між Адвокатським об`єднанням «ШПУНТ І ПАРТНЕРИ» (Виконавець) та Миколаївським комунальним підприємством «Житлово-комунальне управління» (Замовник) (Договір).

Відповідно до пунктів 3.1, 3.3, 3.6 Договору розмір оплати послуг Виконавця згідно п.п.1.1.1-1.1.3 цього Договору визначатиметься у підписаних Сторонами актах виконаних робіт та обраховується із розрахунку 1800,00 грн за кожну годину, затрачену Виконавцем у зв`язку із надання послуг по цьому договору.

Оплата послуг Виконавця здійснюється протягом трьох робочих днів із дати підписання договору.

Оплата наданих Виконавцем правових послуг здійснюється Замовником шляхом перерахування коштів на банківський рахунок Виконавця.

3. Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, згідно з яким адвокатом надані такі правові послуги: аналіз та підготовка матеріалів справи, зібрання доказів у справі, зокрема підготовка листа до ГУ ДПС у Львівській області від 23 травня 2022 року № 127/02 щодо звільнення коштів з-під арешту, отримання копій документів: зокрема листа АТКБ «Приватбанк»; підготовка позовної заяви до Львівського окружного адміністративного суду від 11 липня 2022 року за позовом Миколаївського комунального підприємства «Житлово-комунальне управління» до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про зняття арешту з коштів та цінностей, що знаходяться в банківських установах Миколаївського комунального підприємства «Житлово-комунальне управління», який був накладений постановою Львівського окружного адміністративного суду від 31 травня 2016 року у справі № 813/1034/16 (вартість послуги становить 1800,00 грн за годину, Виконавцем затрачено часу у зв`язку із наданням цієї послуги 3 години).

4. Акт виконаних робіт № 26/09/22 від 26 вересня 2022 року згідно з яким з травня 2022 року по липень 2022 року Виконавець (Адвокатське об`єднання «ШПУНТ І ПАРТНЕРИ») надав Замовнику (Миколаївському комунальному підприємству «Житлово-комунальне управління») наступні правові послуги: аналіз та підготовка матеріалів справи, зібрання доказів у справі, зокрема підготовка листа до ГУ ДПС у Львівській області від 23 травня 2022 року № 127/02 щодо звільнення коштів з-під арешту, отримання копій документів: зокрема листа АТКБ «Приватбанк» 1 година; ціна 1800,00 грн; підготовка позовної заяви, подання до суду 2 години, 1800,00 грн.

5. Платіжне доручення № 1667 від 26 вересня 2022 року про сплату позивачем грошових коштів в розмірі 5000,00 грн, призначення платежу: оплата згідно Договору про надання правової допомоги та акту наданих послуг.

Суд відзначає, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, необхідно враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Приписами Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року («East/West Alliance Limited v. Ukraine», заява № 19336/04, § 268)).

У контексті викладеного суд зауважує, що предмет спору у цій справі не є складним, містить лише епізод взаємопов`язаних спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними.

Окрім цього, Єдиний державний реєстр судових рішень містить значну кількість судових рішень щодо справ у аналогічних правовідносинах, що не потребує значного часу на опрацювання нормативно-правових актів, пошуку в Єдиному державному реєстрі судових рішень та вивчення практики в аналогічній категорії справ. Ураховуючи незначну складність категорії справи, виходячи з усталеної правової позиції у таких справах, суд уважає, що витрати на професійну правничу не відповідають критерію реальності адвокатських витрат.

Суд також зазначає, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи № 200/14113/18-а ухвалив постанову від 26 червня 2019 року, в якій сформував правову позицію, згідно з якою, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору.

Указаний висновок Верховного Суду відповідно до приписів частини п`ятої статті 242 КАС України та частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд враховує під час вирішення такого питання.

Ураховуючи практику Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат, суд при розподілі судових витрат має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

З огляду на вищенаведене суд дійшов висновку, що сума судових витрат на правничу допомогу, яку представник позивача просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, підлягає зменшенню у зв`язку з відсутністю ознак співмірності, визначених частиною п`ятою статті 134 КАС України.

Таким чином, заявлені представником позивача до відшкодування 5400,00 гривень витрат на правничу допомогу є необґрунтованими, не відповідають реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а їх стягнення з відповідача становить надмірний тягар для останнього, що суперечить принципу розподілу таких витрат. Заявлений розмір витрат не є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), із реальним часом витраченим адвокатом та із обсягом наданих адвокатом послуг (виконаних робіт).

За таких обставин з урахуванням принципу співмірності та розумності судових витрат, пропорційності до ціни позову та розміру судового збору, виходячи з конкретних обставин справи та змісту виконаних робіт (наданих послуг), суд уважає за необхідне зменшити розмір судових витрат на професійну правничу допомогу та покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати на оплату правничої допомоги адвоката в суді першої інстанції в сумі 1000,00 грн.

Стосовно покликання представника відповідача на те, що долучене представником позивача до заяви про ухвалення додаткового рішення у справі платіжне доручення № 1667 від 26 вересня 2022 року, є неналежним доказом щодо оплати професійної правничої допомоги у справі № 380/9812/22, оскільки в ньому зазначена сума 5000,00 грн, а також не вказано за яким номером, датою договору та за яким актом виконаних робіт проведено платіж у сумі 5000,00 грн суд зазначає, що норма статті 134 КАС України передбачає можливість здійснювати розподіл судових витрат на правничу допомогу адвоката, які підлягають сплаті, тобто, ще не сплачені стороною.

Правова позиція з цього питання викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20, у якій Суд заначив про те, що «КАС України у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

На переконання колегії суддів, зазначені норми (ст.ст. 134, 139) були введені в КАС України з 15.12.2017, у тому числі, з метою унормування відносин між суб`єктами, які потребують юридичного супроводу, та адвокатами. Так, за існуючого правового регулювання у сторін з`явилась можливість відшкодувати понесені на правову допомогу витрати (у разі доведення власної правоти у спорі із суб`єктом владних повноважень). При цьому, норми зазначених статей спрямовані саме на захист прав та інтересів позивачів-суб`єктів господарювання, а не адвокатів. Встановлена на законодавчому рівні можливість позивачів отримати відшкодування понесених витрат на правничу допомогу сприяє нормальному розвитку галузі, дозволяє учасникам судових процесів залучати для захисту свої прав кваліфікованих адвокатів, даючи при цьому таким особам законне право сподіватись на повне або часткове відшкодування понесених витрат у разі доведення власної правової позиції».

Твердження представника відповідача про те, що представником позивача не надано детального опису щодо виконаних робіт (наданих послуг) та витрат (на відправку кореспонденції, щодо витрат на канцтовари та оргтехніку, чеків, квитанцій), понесених під час розгляду справи № 380/9812/22 суд оцінює критично, оскільки останнім разом із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі долучено Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, зі змісту якого чітко видно, які саме правові послуги надано адвокатом та який час затрачено на їх надання.

Таким чином, представник позивача подав до суду усі необхідні докази, які підтверджують розмір понесених витрат на професійну правничу допомогу, а відтак доводи представника відповідача у цій частині є необґрунтованими, з огляду на що такі судом відхиляються.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 139, 143, 252, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень, п.3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву представника позивача від 29 вересня 2022 року про ухвалення додаткового рішення у справі № 380/9812/22 за позовом Миколаївського комунального підприємства «Житлово-комунальне управління» до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про зняття арешту з коштів та цінностей, що знаходяться в банківських установах задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, 79026, ) на користь Миколаївського комунального підприємства «Житлово-комунальне управління» (вул. Возз`єднання, 10, м. Миколаїв, Львівська область, 81600, ) 1000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

У стягненні решти витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» цього Кодексу.

Повне додаткове рішення складено 12 жовтня 2022 року.

Суддя Клименко О.М.