Справа № 599/1594/22
Суддя: Іваницький О. Р.
Дата ухвалення: 2022-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 599/1594/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2022 р.

Зборівський районний суд Тернопільської області

в складі :головуючого суду судді Іваницького О.Р.

при секретарі Сеньківській З.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в місті Зборові справу за позовом ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Озернянської сільської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Озернянської сільської Зборівського району Тернопільської області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності від 31 серпня 2022 року. Згідно постанови він у лісі в селі Озерна вчинив самоуправство, тобто самовільно, всупереч встановленому законом порядку, здійснив дійсне або гадане право, що не завдало істотної шкоди, а саме незаконно заготовляв деревину без належного на те дозволу з порушенням вимог ст.69 Лісового кодексу України. Вважає дану постанову незаконною, оскільки в постанові не зазначено часу, місця, обставин вчинення правопорушення. Не зазначено в чому полягає самоуправство, тобто не розкрито об`єктивну сторону ст.186 КУпАП.

Відповідач, згідно поданого відзиву, вважає вимоги безпідставними, оскільки адміністративна комісія діяла в межах свої повноважень та приймала рішення на підставі протоколу складеного працівниками Національної поліції та інших поданих документів.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 31 серпня 2022 року адміністративною комісією при виконавчому комітеті Озернянської сільської ради прийнято постанову, якою накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді попередження за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 186 КУпАП .

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад.

Адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, за правопорушення, передбачені ст. 186 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з її правової природи та завдань, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

При цьому, розгляд справи про адміністративне правопорушення має здійснюватися з дотриманням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, визначених статтею 268 КУпАП.

Відповідно до ст.ст. 16-17 "Положення про адміністративні комісії Української РСР", затвердженого Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 9 березня 1988 року №5540-XI, адміністративні комісії розглядають справи про адміністративні правопорушення, зазначені в статті 218 Кодексу Української РСР про адміністративні правопорушення, підставою для розгляду адміністративною комісією справи є протокол про адміністративне правопорушення, складений у встановленому порядку уповноваженою на те службовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності відповідно до статті 255 Кодексу Української РСР про адміністративні правопорушення.

Адміністративна відповідальність за ст. 186 КУпАП настає за самоуправство, тобто самовільне, всупереч встановленому законом порядку, здійснення свого дійсного або гаданого права, що не завдало істотної шкоди громадянам або державним чи громадським організаціям.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері державного управління.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у самовільному, всупереч встановленому законом порядку, здійсненні свого дійсного або гаданого права, що не завдало істотної шкоди громадянам або державним чи громадським організаціям. До того ж дійсним правом необхідно вважати право, яке особа набуває на підставі закону або іншого нормативно-правового акта, а гаданим - право, якого особа не має, але, добросовісно помиляючись, вважає таким, що в неї є. Оскільки Конституція України встановлює, що закріплені нею права і свободи людини і громадянина не є вичерпними, невід`ємною ознакою самоуправства є порушення законних прав та інтересів фізичних та юридичних осіб, яке, однак, не завдало їм істотної шкоди. Поняття істотної шкоди є оціночним, а встановлення означеної шкоди повинно здійснюватися з урахуванням наслідків, які мали дії винної особи.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу.

Суть правопорушення це докладний опис події вчиненого проступку необхідний для її правильної кваліфікації, тобто для визначення статті Особливої частини Кодексу або статті закону, що передбачає адміністративну відповідальність за подібні діяння.

Отже, викладені в постанові по справі про адміністративне правопорушення обставини повинні чітко та однозначно свідчити про повноту та об`єктивність встановлених обставин справи та її розгляду, а також відображати конкретний склад адміністративного правопорушення, що повинно підтверджуватись відповідними доказами.

Складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 186 КУпАП, є завдання не істотної шкоди громадянам або державним чи громадським організаціям.

Але, з оскаржуваної постанови від 31.08.2022 року взагалі не вбачається, що діями ОСОБА_1 , була завдана будь-яка шкода. Зі змісту постанови вбачається, що потерпілі у справі також відсутні.

Таким чином вбачається, що правопорушення, яке інкриміновано ОСОБА_1 не є конкретизованим, в ньому не розкрита об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.186 КУпАП, що в свою чергу позбавляє права особи, що притягається до відповідальності на захист від конкретного правопорушення і є фактично порушенням права на захист.

Отже відповідачем не визначена об`єктивна сторона правопорушення, що є обов`язковою складовою складу правопорушення, передбаченого статтею 186 КУпАП, що прямо суперечить принципу правової визначеності.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Частиною 2 ст.2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприйнятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Жодних належних та допустимих доказів відповідачем в підтвердження правомірності винесення оскаржуваного рішення суду не надано, а тому позов підлягає до задоволення і постанова про накладення адміністративного стягнення на позивача підлягає скасуванню.

Також представник позивача заявила клопотання про стягнення 5 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Частиною 1 статті 16 КАС України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

4. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

З матеріалів справи видно, що 01 вересня 2022 року між адвокатом Гриців О.Я. та ОСОБА_1 укладений договір про надання професійної правничої допомоги, за умовами якого зобов`язується надавати професійну правничу допомогу шляхом виконання дій, що мають юридичне значення, відповідно до чинного законодавства про види адвокатської діяльності тощо.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

Як видно з поданих доказів витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. складаються з підготовки та подання позовної заяви.

Враховуючи що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи суд вважає, що сума витрат на правову допомогу повинна становити 1 000 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 152, 247, 252, 268, 276,283, 287, 288, 289 КУпАП, ст.ст. 6, 9, 72, 73, 75, 77, 241, 242, 244, 245 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити

Постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Озернянської сільської Зборівського району Тернопільської області від 31 серпня 2022 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді попередження на ОСОБА_1 за ст.186 КУпАП скасувати.

Стягнути з Озерянської сільської ради Тернопільського району в користь ОСОБА_1 1 000 грн. витрат на правову допомогу.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів через Зборівський районний суд з дня його проголошення.

Суддя Зборівського

районного суду О.Р.Іваницький