Справа № 520/6433/22
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2022-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2022 р. № 520/6433/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Спірідонова М.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (пл. Свободи, буд.5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх,м. Харків,61022) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:

1. Визнати бездіяльність ГУ ПФУ в Харківській області, яка полягає у ненаданні ОСОБА_1 належної та повної відповіді на питання викладені в заяві від 03.02.2022 р., протиправною.

2. Зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області повторно розглянути заяву від 03.02.2022 р. надавши ОСОБА_1 довідку про нараховану та фактично виплачену пенсію по місяцям померлого ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 01.07.2014 по 03.10.2021 рр. (включно) на вимогу викладену у п. 1. та надати відповіді на запитання по суті в повному обсязі викладені в пунктах 2-7.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Харківській області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

В обґрунтування позову зазначено, що бездіяльність ГУ ПФУ в Харківській області, яка полягає у ненаданні ОСОБА_1 належної та повної відповіді на питання викладені в заяві від 03.02.2022 р. є протиправною та такою, що порушує права позивача.

Ухвалою суду від 22.08.2022 року відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Представником відповідача 22.09.2022 року надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, та зазначає, що в спірних правовідносинах відповідач діяв в межах чинного законодавства України.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вищезазначені приписи Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини, дійшов наступних висновків та мотивів.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батько позивача - ОСОБА_1 , про що свідчить свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 , яке видане Торецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), та відповідно був зроблений актовий запис № 63.

Родинний зв`язок позивача, з померлим батьком ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 також підтверджується свідоцтвом про народження позивача, серія НОМЕР_2 від 16.12.1970 р.

Також судом встановлено, що 02.02.2022 року приватним нотаріусом Бахмутського районного нотаріального округу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у Донецькій області (м. Харків) Бєлявцевою А.В. була надана довідка за № 77/01-16 про те що відкрита спадкова справа за № 651/2021, та що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після померлого батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

19.01.2022 року приватним нотаріусом Бахмутського районного нотаріального округу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у Донецькій області (м. Харків) Бєлявцевою А.В. було надіслано запит № 38/02-14 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області листом від 21.01.2022 року № 2000-0502-8/11391 повідомило приватному нотаріусу Бахмутського районного нотаріального округу Бєлявцевій А.В., що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який як внутрішньо переміщена особа був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 перебував на обліку та отримував пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 63. Сума недоотриманої пенсії визначена з урахуванням ст. 46, 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та складне 168183 грн. 15 коп. (сто шістдесят вісім тисяч сто вісімдесят три гривні 15 копійок). Одночасно повідомляємо, що вищевказана сума зміниться в сторону зменшення в залежності від дати звернення спадкоємця за недоотриманою пенсією.

03.02.2022 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою, в якій просив наступне: 1. Надати довідку про нараховану та фактично виплачену пенсію по місяцям померлого ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 01.07.2014 по 03.10.2021 pp. (включно); 2. Коли, прошу вказати дату, та з якої причини була припинена виплата пенсії померлого ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .?; 3. Коли, прошу вказати дату, останній раз отримував пенсію померлий ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .?; 4. Прошу надати розпорядження, наказ або інший документ яким була припинена виплата пенсії померлого ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 5. З якої причини Вами не вказаний у Відповіді нотаріусу від 21.01.2022 р. період за який нараховано недоотриману пенсію померлому ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .?; 6. За який період була нарахована недоотримана пенсія померлому ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .?; 7. Чи був зменшений розмір суми та періоду нарахованої недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , якщо був то на яку суму та період і з якої причини було зроблено зменшення спадкової маси?; 8. Прошу покроково надати інструкцію з усіх можливих варіантів подачі документів на отримання недоотриманої пенсії померлого дистанційно без відвідування сервісного центру.

15.02.2022 року відповідач листом № 2000-0502-8/25504 повідомив, що відповідно до Закону України "Про захист персональних даних" відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована, є персональними даними. Частиною 2 ст. 32 Конституції України визначено, що не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Враховуючи викладене, підстави для задоволення прохань, заявлених у Вашій заяві, відсутні.

Також у вказаному листі відповідачем було зазначено, що відповідно до пункту 1.1 "Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2021 № 22-1 (зі змінами) (далі - Порядок) заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України.

Заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера може може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам та придатні для сприйняття їх змісту (маютьмістити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням кваліфікованого електронного підпису або електронної системи BankD відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, затвердженого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за № 991/27436. Пунктом 2.26 Порядку визначено пакет документів для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера.

Відповідно до цього пункту для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі не звернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, додається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину. Виплата недоотриманої пенсії здійснюється через банківську установу. за реквізитами, наданими заявником.

Позивач, вбачаючи у ненаданні належної та повної відповіді на питання викладені в заяві від 03.02.2022 р., звернувся за захистом своїх прав до суду.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Державні органи та організації, органи місцевого самоврядування, інформаційні системи яких вміщують інформацію про громадян, зобов`язані надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом, а також вживати заходів щодо запобігання несанкціонованому доступу до неї.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист персональних даних» відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована, є персональними даними. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 зазначеного закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Інформація, яка знаходиться в матеріалах пенсійної справи, є конфіденційною, а відтак не підлягає розголошенню.

Як вже було встановлено судом вище, 03.02.2022 року позивач звернувся із заявою до Головного управління щодо розміру недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю спадкодавця.

15.02.2022 листом відповідача № 2000-0502-8/25504 було надано відповідь на звернення позивача, в якій зазначалося, відсутні підстави для надання запитуваної інформації, оскільки відповідно Закону України «Про захист персональних даних» запитувана інформація є персональними даними.

Крім того у вказаному листі відповідачем було роз`яснено позивачу порядок виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера.

Таким чином суд зазначає, що в спірних правовідносинах відповідач діяв в межах чинного законодавства України.

Крім того суд зазначає, що зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням варто розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанта рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанта вибору із будь-ким. Подібна правова позиція вбачається також з постанови Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду у справі № 640/5681/19 від 09.11.2020.

Дискреційні повноваження у більш вузькому розумінні - це можливість діяти на власний розсуд, у межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними) (постанова Верховного Суду від 20.03.2018 у справі №461/2579/17).

Тобто дискрецією є законодавчо закріплена можливість певного державного органу вибирати одне з альтернативних діянь, причому кожна з таких альтернатив є правомірною (постанова Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 816/591/15-а).

Також необхідно зважати на те, що з огляду на положення статті 2 КАС України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною другою КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Аналіз норм КАС України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Отже, надання відповіді на звернення належить до дискреційних повноважень відповідача, який на власний розсуд визначає наявність підстав для надання чи відмови в наданні відповідної інформації.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи цілі, встановлені адміністративним судочинством щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається і не може втручатися в дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Окрім того, суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. У випадках, установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Відтак необхідною умовою для визнання недійсним (нечинним) рішення, дії/бездіяльності, крім їх невідповідності вимогам чинного законодавства, є з огляду на наведені положення статті 5 КАС України, порушення, у зв`язку з його прийняттям, прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За змістом Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 щодо "порушеного права", за захистом якого особа може звертатися до суду, це поняття, яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття "охоронюваний законом інтерес". Щодо останнього, то в цьому самому Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що "поняття "охоронюваний законом інтерес" означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (неюридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним".

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує Позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Тобто обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів саме цим відповідачем, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Позивачем не надано доказів реального порушення своїх прав та інтересів, а лише висловлено особисту незгоду зі змістом відповіді на заяву позивача від 03.02.2022 року, наданою Головним управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Незгода з позицією, викладеною у відповіді на заяву позивача, не може свідчити про порушення прав позивача.

Зазначене кореспондується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 25.09.2019 № 814/2467/17, в яких суд зазначив, що: "Той факт, що зміст роз`яснень, на думку позивача, не забезпечив поновлення порушених, на його думку, прав, не свідчить про протиправну бездіяльність відповідача, допущену ним під час розгляду звернення".

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 800/580/17.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

За приписами ч.1 та ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову, оскільки позивачем в позові не зазначено в чому саме полягає порушення прав позивача щодо розгляду його заяви від 03.02.2022 року.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (пл. Свободи, буд.5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх,м. Харків,61022) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Спірідонов М.О.