Справа № 260/8230/21
Суддя: Калинич Я.М.
Дата ухвалення: 2022-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 вересня 2022 року м. Ужгород№ 260/8230/21
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді - Калинич Я.М.

при секретарі судового засідання - Зейкан М.М.

за участю:

представник позивача: Шама Р.І.,

представник відповідача: Гончарук А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою керівника Ужгородської окружної прокуратури до Ужгородської міської ради про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Керівник Ужгородської окружної прокуратури (далі - позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Ужгородської міської ради (далі - відповідач), в якій просить суд:

1. Визнати незаконним та скасувати рішення 8 сесії 8 скликання Ужгородської міської ради за №349 від 03.08.2021 "Про затвердження детального плану території, обмеженої Слов`янською набережною, Боздоським парком та річкою УЖ".

2. Визнати незаконним та скасувати рішення 8 сесії 8 скликання Ужгородської міської ради за №350 від 03.08.2021 "Про затвердження детального плану території Боздоського парку".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час вивчення Ужгородською окружною прокуратурою стану дотримання вимог земельного та містобудівного законодавства в частині затвердження детальних планів території за місцем знаходження об`єкту природньо-заповідного фонду місцевого значення, зокрема, в ході вивчення прийнятих Ужгородською міською радою рішень на 8 сесії 8 скликання встановлено, що рішенням №349 від 03.08.2021 "Про затвердження детального плану території, обмеженої Слов`янською набережною, Боздоським парком та річкою УЖ" затверджено містобудівну документацію - детальний план території, обмеженої Слов`янською набережною, Боздоським парком та річкою УЖ. На цій же сесії прийнято і рішення Ужгородською міською радою за №350 від 03.08.2021 "Про затвердження детального плану території Боздоського парку", яким по суті затверджено ідентичну містобудівну документацію. Позивач вважає вказані рішення протиправними, оскільки згідно з вимогами чинного законодавства детальний план території має прийматись у межах та у відповідності до Генерального плану і у жодному випадку не може йому суперечити.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 січня 2022 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду юуло зобов`язано Ужгородську міську раду опублікувати оголошення про прийняття справи Закарпатським окружним адміністративним судом до провадження у виданні, в якому цей акт був або мав бути офіційно опублікованим.

09 лютого 2022 року, відповідачем, було надано докази опублікування оголошення, на виконання вимог ухвали суду від 17.01.2022 року.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову у зв`язку з тим, що відповідно до плану організації території гіарку-пам`ятки садово-паркового мистецтва місцевого значення "Боздоський" в м. Ужгороді Генерального плану передбачено розміщення громадських будівель на території парку і дане погоджене головним архітектором ще в 2008 році. Отже, оскаржувані рішення про затвердження детальних планів, не змінюють основне цільове призначення земельної ділянки, а уточнюють планувально-просторової організацію території. Крім того, відповідач посилається також на те, що детальним планом передбачено охоронну зони річки Уж, однак відповідно до законодавства прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою.

11 серпня 2022 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду закрито пiдготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, що наведені у позовній заяві та просив суд їх задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечила з мотивів, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступних висновків.

Судом встановлено, що 03 серпня 2021 року рішенням Ужгородської міської ради на 8 сесії 8 скликання №349 «Про затвердження детального плану території, обмеженої Слов`янською набережною, Боздоським парком та річкою УЖ» затверджено містобудівну документацію - детальний план території, обмеженої Слов`янською набережною, Боздоським парком та річкою УЖ.

На цій же сесії прийнято і рішення Ужгородською міською радою за №350 від 03.08.2021 року «Про затвердження детального плану території Боздоського парку», яким по суті затверджено ідентичну містобудівну документацію.

Генеральний план міста Ужгород, затверджений рішенням Ужгородської міської ради за №313 від 04.06.2004.

Співставленням графічної частини вказаного генеральногоплану міста Ужгород та графічних матеріалів детального плану території, оприлюдненого за посиланням встановлено, що детальний план території не повністю узгоджується з вимогамигенерального плану території та по суті змінює частину його функціонального призначення.

Зокрема у чинному генеральному плані вся територія Боздоського парку є об`єктом природно-заповідного фонду, функціональне призначення території парку - зелені насадження загального користування. Натомість детальним планом території на території парку визначено ряд земельних ділянок для об`єктів комерційного призначення, а також об`єктів іншого громадського призначення.

Крім того, Детальним планом передбачено також створення гідроспоруди, яка відсутня у чинному генеральному плані території.

Затверджені детальні плани території розроблено також і всупереч вимог водного, земельного та природоохоронного законодавства в частині, що стосується встановлення меж прибережних захисних смуг.

Вважаючи такі рішення протиправними прокурор звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження Ужгородської міської ради у спірних правовідносинах регулюються, зокрема, Законом України 21.05.1997 №280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Закон №280/97-ВР), Законом України від 17.02.2011 №3038-VI "Про регулювання містобудівної діяльності" (далі - Закон №3038-VI; тут і надалі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статей 25, пункту 42 частини першої статті 26 Закону №280/97-ВР сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. Виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання затвердження в установленому порядку місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови відповідних населених пунктів, іншої містобудівної документації.

За змістом підпункту 6 пункту "а" частини першої статті 31 Закону №280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження, зокрема, підготовка і подання на затвердження ради відповідних місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови населених пунктів, іншої містобудівної документації.

Статтею 1 Закону України від 16.11.1992 №2780-XII "Про основи містобудування" визначено, що до компетенції сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування на відповідній території належить затвердження відповідно до законодавства місцевих програм, генеральних планів відповідних населених пунктів, планів зонування територій, а за відсутності затверджених в установленому законом порядку планів зонування території - детальних планів територій.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону №3038-VI, містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій; генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту; детальний план території - містобудівна документація, що визначає планувальну організацію та розвиток території.

Відповідно до статті 8 Закону №3038-VI планування територій здійснюється на державному, регіональному та місцевому рівнях відповідними органами виконавчої влади, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування. Планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку. Рішення з питань планування та забудови територій приймаються сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами, районними, обласними радами, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями в межах визначених законом повноважень з урахуванням вимог містобудівної документації.

Згідно з частиною першою статті 16 Закону №3038-VI планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Відповідно до частин першої, другої статті 17 Закону №3038-VI генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. На підставі затвердженого генерального плану населеного пункту розробляється план земельно-господарського устрою, який після його затвердження стає невід`ємною частиною генерального плану. Послідовність виконання робіт з розроблення генерального плану населеного пункту та документації із землеустрою визначається будівельними нормами, державними стандартами і правилами та завданням на розроблення (внесення змін, оновлення) містобудівної документації, яке складається і затверджується її замовником за погодженням з розробником. У складі генерального плану населеного пункту може розроблятися план зонування території цього населеного пункту. План зонування території може розроблятися і як окрема містобудівна документація після затвердження генерального плану.

Генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів. Для населених пунктів з чисельністю населення до 50 тисяч осіб генеральні плани можуть поєднуватися з детальними планами всієї території таких населених пунктів.

Натомість детальний план території - містобудівна документація, що визначає планувальну організацію та розвиток території (пункт 3 частини першої статті 1 Закону №3038-VI).

За приписами статті 19 наведеного Закону детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території. Детальний план розробляється з метою визначення планувальної організації і функціонального призначення, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території населеного пункту, призначених для комплексної забудови чи реконструкції, та підлягає стратегічній екологічній оцінці.

На підставі та з урахуванням положень затвердженого детального плану території може розроблятися проект землеустрою щодо впорядкування цієї території для містобудівних потреб, який після його затвердження стає невід`ємною частиною детального плану території.

Детальний план території визначає: 1) принципи планувально-просторової організації забудови; 2) червоні лінії та лінії регулювання забудови; 3) функціональне призначення, режим та параметри забудови однієї чи декількох земельних ділянок, розподіл територій згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами; 4) містобудівні умови та обмеження (у разі відсутності плану зонування території) або уточнення містобудівних умов та обмежень згідно із планом зонування території; 5) потребу в підприємствах і закладах обслуговування населення, місце їх розташування; 6) доцільність, обсяги, послідовність реконструкції забудови; 7) черговість та обсяги інженерної підготовки території; 8) систему інженерних мереж; 9) порядок організації транспортного і пішохідного руху; 10) порядок комплексного благоустрою та озеленення, потребу у формуванні екомережі; 11) межі прибережних захисних смуг і пляжних зон водних об`єктів (у разі відсутності плану зонування території).

Детальний план території складається із графічних і текстових матеріалів. Склад, зміст, порядок розроблення та затвердження детального плану території визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Матеріали детального плану території не можуть містити інформацію з обмеженим доступом та бути обмеженими в доступі. Загальна доступність матеріалів детального плану території забезпечується відповідно до вимог Закону України "Про доступ до публічної інформації" шляхом надання їх за запитом на інформацію, оприлюднення на веб-сайті органу місцевого самоврядування, у тому числі у формі відкритих даних, на єдиному державному веб-порталі відкритих даних, у місцевих періодичних друкованих засобах масової інформації, у загальнодоступному місці у приміщенні органу місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 4.1 розділу 4 ДБН Б.1.1-15:2012 "Склад та зміст генерального плану населеного пункту" генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. Генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Пунктом 4.1 та пунктом 4.7 ДБН Б.1.1-14.2012 "Склад та зміст детального плану території" передбачено, що детальний план розробляється з метою уточнення у більш крупному масштабі положень генерального плану населеного пункту, схеми планування території, а внесення змін до детального плану за умови його відповідності генеральному плану здійснюється шляхом розроблення проекту внесення змін до нього.

Відповідно до вимог пункту 4.2. ДБН Б. 1.1-14.2012 "Склад та зміст детального плану території" детальний план розробляється на структурно-планувальні елементи території населеного пункту, які мають цілісний планувальний характер, - на основі затвердженого генерального плану цього населеного пункту відповідно до чинного законодавства, плану зонування (за наявності) з використанням матеріалів містобудівного та земельного кадастрів.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що детальний план території є видом містобудівної документації, яка уточнює положення генерального плану населеного пункту; положення детального плану території мають узгоджуватися з генеральним планом населеного пункту, деталізувати положення останнього та не суперечити йому.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.06.2018 у справі №826/4504/17, від 14.08.2018 у справі №815/3880/14, від 01.10.2019 у справі №810/4017/17, від 15.04.2020 у справі №702/1384/16-а, від 26.05.2020 у справі №750/11932/16-а.

З огляду на викладене, така правова природа детального плану території характеризує його як складову планування території на місцевому рівні, що уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території. При цьому, детальний план повинен відповідати довгостроковій стратегії планування та забудови території населеного пункту в цілому.

Закон №3038-VI набув чинності 12.03.2011 року.

Відповідно до пункту 3 Розділу V "Прикінцеві положення" зазначеного Закону генеральні плани населених пунктів, затверджені до набрання чинності цим Законом, є безстроковими.

Судом встановлено, що Генеральний план міста Ужгорода затверджено 04 червня 2004 року Рішенням Ужгородської міської ради ХХІХ сесії ІV скликання.

Натомість, співставленням графічної частини вказаного генерального плану міста Ужгород та графічних матеріалів детального плану території, оприлюдненого на офіційнийному сайті міської ради - встановлено, що детальний план території не повністю узгоджується з вимогамигенерального плану території та по суті змінює частину його функціонального призначення.

Зокрема у чинному генеральному плані вся територія Боздоського парку є об`єктом природно-заповідного фонду, функціональне призначення території парку - зелені насадження загального користування. Натомість детальним планом території на території парку визначено ряд земельних ділянок для об`єктів комерційного призначення, а також об`єктів іншого громадського призначення.

Крім того, детальним планом передбачено також створення гідроспоруди, яка відсутня у чинному генеральному плані території.

Слід наголосити, що розробником в Схемі розташування території у планувальній структурі та населеного пункту генерального плану м. Ужгорода в матеріалах обох містобудівних документів надано викопіювання з нечинної містобудівної документації, що і стало основою для розробки детальних планів території та визначення функціональних зон.

Затверджені детальні плани території розроблено також і всупереч вимог водного, земельного та природоохоронного законодавства в частині, що стосується встановлення меж прибережних захисних смуг.

Зокрема, відповідно до ст. 4 Водного кодексу України, ст. 58 Земельного кодексу України до земель водного фонду поміж іншого належать землі, зайняті річками та прибережними захисними смугами вздовж річок та навколо водойм.

Згідно з приписами ст.ст. 88, 89 Водного кодексу України, ст.ст. 60, 61 Земельного кодексу України прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності.

Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менше 3 гектарів - 25 метрів; для ' середніх річок, водосховищ на них та ставків площею більше 3 гектарів - 50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів.

Відповідно до ст. 79 Водного кодексу України залежно від водозбірної площі басейну річки поділяються на великі, середні та малі.

Згідно з відкритими даними отриманими з Вікіпедії, що знаходяться у вільному доступі, загальна довжина річки Уж в межах України становить 107 км і має площу водозабору 1950 км2, отже відноситься до малих річок.

Згідно з приписами ст. 60 Земельного кодексу України та ст. 88 Водного кодексу України прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою.

Слід також наголосити, що прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. Отже, сама по собі відсутність землевпорядної документації щодо їх встановлення не змінює правовий режим такої захисної смуги, як і не свідчить про її відсутність (такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.05.2018 у справі № 372/2180/15-ц, постановах Верховного Суду України від 05.11.2014 у справі № 6-171цс14, від 22.04.2015 у справі № 6-52цс15, від 01.07.2015 у справі № 6-184цс 15).

Згідно з ч. 4 ст. 19 статті Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" детальний план території зокрема визначає межі прибережних захисних смуг і пляжних зон водних об`єктів (у разі відсутності плану зонування території).

Разом з тим, в супереч вищенаведеним вимогам, детальними планами території не передбачено прибережну захисну смугу річки додаткового русла Уж та водойми відображеної у самих детальних планах території.

Більше того, рішенням виконавчого комітету Закарпатської обласної ради від 18.11.1969 №414 "Про організацію фауно-флористичних заказників та взяття їх під охорону пам`яток природи на території Закарпатської області" парк "Дружба" площею 50 га у м. Ужгород віднесено до об`єктів природньо-заповідного фонду місцевого значення та взято під охорону.

Рішенням Ужгородської міської ради від 26.05.2011 №220 змінено назву об`єктів природньо-заповідного фонду місцевого значення - парк-пам`ятка садово-паркового мистецтва "Парк ім. 300-річчя ("Дружби") на "Боздоський".

Відповідно до ст. 53 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" Державним управлінням екоресурсів в Закарпатській області згідно з охоронним зобов`язанням від 02.08.2005 парк-пам`ятку садово-паркового мистецтва місцевого значення "Боздоський» площею 50 га у м. Ужгороді передано під охорону землекористувачу (землевласнику) - комунальному підприємству "Парк культури та відпочинку "Боздоський"" Ужгородської міської ради без вилучення у землекористувача.

В листопаді 2005 року на виконання охоронного зобов`язання парку - пам`ятки садово-паркового мистецтва місцевого значення "Парк Боздошський" від 02.08.2005, КП "Ахрхітектурно-Планувальне Бюро" було виготовлено проект організації території парку.

Згідно ст.ст. 110, 111 ЗК України, на використання власником земельної ділянки або її частини може бути встановлено обмеження. Перехід права власності на земельну ділянку, її поділ чи об`єднання земельних ділянок не припиняє встановлених обмежень, обтяжень.

Разом з тим, вказані обставини в супереч вимог п. 5.1.2 ДБН Б. 1.1 - 14:2012 "Склад та зміст детального плану території" не враховано під час розроблення оспорюваних детальних планів території.

Таким чином оскаржувані рішення 8 сесії 8 скликання Ужгородської міської ради за №349 від 03.08.2021 року Про затвердження детального плану території, обмеженої Слов`янською набережною, Боздоським парком та річкою УЖ" та рішення 8 сесії 8 скликання Ужгородської міської ради за №350 від 03.08.2021 року "Про затвердження детального плану території Боздоського парку" суперечати законодавству, оскільки забудова частини території, щодо якої затверджено вищевказаний детальний план суперечить генеральному плану м. Ужгорода.

Отже, відповідач при прийнятті оскаржуваних рішень діяв не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Частиною дев`ятою статті 264 КАС України передбачено, що суд може визнати нормативно-правовий акт протиправним (незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили) та нечинним повністю або в окремій його частині.

За правилами пункту 1 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень.

Відповідно до частини другої статті 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Суд зауважує, що за своєю правовою природою та з огляду на процедуру прийняття, детальний план території, як і генеральний план населеного пункту, є нормативно-правовими актами, що підтверджується висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019 у справі №363/3101/17 та від 15.05.2019 у справі №363/3786/17, постановах Верховного Суду від 28.04.2021 у справі №809/964/16, від 16.06.2021 у справі №805/2784/17-а, від 01.06.2021 у справі №463/6912/18 та ін. За змістом цих висновків аналіз положень статті 19 Закону №3038-VI дозволяє стверджувати, що детальний план території містить правові приписи нормативного характеру, які розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово. Затверджуючи своїм рішенням містобудівну документацію щодо детального плану території місцева рада формує обґрунтування щодо деталізації положень генерального плану міста, тобто здійснює нормативне регулювання відповідних відносин.

Отже, слід зробити висновок, що у вказаних правовідносинах Ужгородська міська рада реалізує свої повноваження як суб`єкт владних повноважень у сфері публічно-правових відносин, пов`язаних із підготовкою та виданням нормативно-правового акта, яким є детальний план території.

У зв`язку із наведеним пункт 1 рішення 8 сесії 8 скликання Ужгородської міської ради за №349 від 03.08.2021 року "Про затвердження детального плану території, обмеженої Слов`янською набережною, Боздоським парком та річкою УЖ", а також пункт 1 рішення 8 сесії 8 скликання Ужгородської міської ради за №350 від 03.08.2021 року "Про затвердження детального плану території Боздоського парку", мають ознаки нормативно-правового акту, особливістю якого є його спрямованість на врегулювання відносин множинної кількості суб`єктів відповідних правовідносин - двох чи більше учасників певного виду відносин, а об`єктом правового регулювання є встановлення загальних правил поведінки між декількома суб`єктами, що беруть на себе права чи обов`язки, що призводить до виникнення, зміни чи припинення відповідних правовідносин. Адресата юридичних приписів нормативного акта неможливо чітко ідентифікувати, оскільки ним потенційно може бути кожна особа, що зацікавлена у реалізації свого суб`єктивного права або охоронюваного законом інтересу.

Право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Нормативно-правові акти можуть бути оскаржені до адміністративного суду протягом всього строку їх чинності (частини друга, третя статті 264 КАС України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення 8 сесії 8 скликання Ужгородської міської ради за №349 від 03.08.2021 року "Про затвердження детального плану території, обмеженої Слов`янською набережною, Боздоським парком та річкою УЖ" та рішення 8 сесії 8 скликання Ужгородської міської ради за №350 від 03.08.2021 року "Про затвердження детального плану території Боздоського парку", прийняті з грубим порушенням вимог чинного законодавства, а тому за правилами частини 9 статті 264 КАС України, слід визнати протиправними та нечинними.

Згідно з частиною 1статті 265 КАС України резолютивна частина рішення суду про визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним невідкладно публікується відповідачем у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено, після набрання рішенням законної сили.

Зважаючи на наведені норми процесуального закону, слід зобов`язати Ужгородську міську раду невідкладно опублікувати резолютивну частину рішення суду у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено, після набрання рішенням законної сили.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов керівника Ужгородської окружної прокуратури до Ужгородської міської ради про скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення 8 сесії 8 скликання Ужгородської міської ради за №349 від 03.08.2021 року "Про затвердження детального плану території, обмеженої Слов`янською набережною, Боздоським парком та річкою УЖ".

Визнати протиправним та скасувати рішення 8 сесії 8 скликання Ужгородської міської ради за №350 від 03.08.2021 року "Про затвердження детального плану території Боздоського парку".

Зобов`язати Ужгородську міську раду невідкладно, після набрання рішенням суду законної сили, опублікувати резолютивну частину рішення суду про визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним у відповідності до вимог частини першої статті 265 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 10 жовтня 2022 року.

СуддяЯ. М. Калинич