Справа № 200/15896/21
Суддя: Чучко В.М.
Дата ухвалення: 2022-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2022 року Справа№200/15896/21

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чучка В.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним нарахування боргу зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області (надалі ГУ ДПС у Донецькій області, відповідач) про визнання протиправним нарахування боргу зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 46207,69 грн. та зобов`язання визнати безнадійною та списати заборгованість фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 46207,69 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що за період з 2017 року по теперішній час не здійснює підприємницьку діяльність та не отримував доходів як фізична особа-підприємець та особа, що здійснює незалежну професійну діяльність. Однак, станом на 13.09.2021 року заборгованість позивача по коду бюджетної класифікації 71040000 «Для фізичних осіб-підприємців, у тому числі які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність» складає 46207,69 грн. 30.09.2021 року позивач звернувся до відповідача з заявою про звільнення від нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та списання суми заборгованості у розмірі 46207,69 грн., оскільки позивач перебуває на обліку в органі доходів і зборів, який розташовано на території населеного пункту, де проводилася антитерористична операція. Листом від 28.10.2021 року відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для списання заборгованості з єдиного внеску. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, а тому сума боргу з ЄСВ у розмірі 46207,69 грн. підлягає списанню.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16.12.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі без проведення судового засідання та повідомлення сторін. В ухвалі було запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

29 грудня 2021 року представник відповідача на адресу суду надіслав відзив на позов, в якому зазначив, що згідно з даними інформаційної системи ДПС України у позивача станом на 28.12.2021 року обліковується заборгованість зі сплати податку «Єдиний соціальний внесок, що сплачується фізичними особами-підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування та особами, які провадять незалежну професійну діяльність» у розмірі 37759,69 грн., яка виникла у період з 09.02.2018 року по 19.01.2021 року у зв`язку з несплатою нарахувань. Так, законодавством не передбачено звільнення від нарахування та сплати єдиного внеску за себе фізичних осіб-підприємців, місцем проживання (реєстрації) яких є тимчасово окупована територія та/або територія проведення АТО та/або ООС, крім фізичних осіб-підприємців, незаконно позбавлених волі, а відтак позовні вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Ухвалою суду від 24 січня 2022 року у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи в загальному позовному провадженні відмовлено.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , місце проживання АДРЕСА_2 ), перебуває на обліку в Покровській ДПІ Покровсько-Добропільського управління Головного управління ДПС у Донецькій області (а.с. 40-49).

Згідно відомостям Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач перебував на обліку у податковому органі як фізична особа - підприємець за видом діяльності код КВЕД 69.10 Діяльність у сфері права (основний), 77.11. Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів (а.с. 17).

19.08.2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо списання заборгованості зі сплати єдиного внеску за період з 01.01.2017 року по 01.12.2020 року у сумі 56 036, 41 грн. (а.с. 21-22).

Листом від 10.09.2021 року відповідач повідомив позивача, що за даними інформаційної системи ДПС України станом на 01.03.2021 стан позивача як платника податків залишається 0 (платник податків за основним місцем обліку), позивач не надавав заяви про зняття з обліку та звітність по ЄВ, тому відсутні підстави для списання боргу по єдиному внеску (а.с. 23-24).

29.09.2021 року позивачем подано відповідачу заяву про звільнення його від нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та списання суми заборгованості у розмірі 46 207,69 грн. (а.с. 25-27).

Листом від 23.03.2021 року №9143/6/05-99-13-11-20 відповідач повідомив позивача, що відповідно до Закону України №592-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», право на списання мали фізичні особи-підприємці (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та особи, які провадять незалежну професійну діяльність, якщо такі особи звернулися за списанням до 01 березня 2021 року. В той же час, заява позивача щодо списання заборгованості з єдиного внеску надійшла 29.09.2021 року, тому відсутні правові підстави для списання позивачу заборгованості з єдиного внеску (а.с. 28-29).

Як вбачається з інтегрованої картки платника, станом на 31.12.2021 року за позивачем обліковується сума боргу з єдиного внеску у розмірі 37759, 69 грн.

Не погодившись з відмовою відповідача щодо списання боргу з єдиного внеску у розмірі 46207,69 грн., позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VІ (далі - Закон №2464-VІ).

На підставі п.п. 2, 6 ч. 1 Закону №2464-VІ єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів І зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно із п.п.1, 4 ч. 1 ст.4 Закону №2464-VІ платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

За приписами частин 2, 3, 4 статті 6 Закону №2464-VІ платник єдиного внеску зобов`язаний: 1) своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; 2) вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; 4) подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Обов`язки, передбачені частиною другою цієї статті, поширюються на платників, зазначених у пунктах 1, 4, 5, 5-1 та 16 частини першої статті 4 цього Закону.

Як слідує з п. 1 ч, 2 ст. 6 Закону №2464-VІ платники єдиного внеску зобов`язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Частиною 12 ст. 9 Закону №2464-VІ визначено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону №2464-VІ, фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, є платниками єдиного внеску.

Базу нарахування єдиного внеску для таких осіб визначено пунктами 2 та 3 ч. 1 ст. 7 Закону №2464-VІ, а саме для платників, зазначених у п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону №2464, єдиний внесок нараховується - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Уразі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

За нормами ч. 5 ст. 8 Закону №2464-VІ єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 Закону №2464, встановлено у розмірі 22% до визначеної ст. 7 Закону №2464 бази нарахування єдиного внеску.

З абзацу 3 частини 8 статті 9 Закону №2464-VІ (у редакції, яка діяла до 01.01.2018 року) слідує, що платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Згідно з цією ж нормою (у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 року №2148-УІІІ, чинній з 01.01.2018 року) платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Обов`язки платників єдиного внеску своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок передбачено пп. 1 п. 2 ст. 6 Закону №2464-VІ.

Також, Законом № 1669-VІІ доповнено Розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464-VІ пунктом 9-3 (пункт 9-4 в редакції Закону №2464-VІ з 13 березня 2015 року) наступного змісту: «Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози І збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року N 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Застосовуючи логічно-змістовне тлумачення пункту 9-4 розділу VIII, а також системне тлумачення інших норм Закону №2464-VІ, можна стверджувати, що вказаною правовою нормою від виконання обов`язку своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок на період проведення АТО звільняються платники єдиного внеску - фізичні особи, визначені статтею 4 Закону №2464-VІ, які зобов`язані нараховувати та сплачувати єдиний внесок за себе незалежно від отриманого доходу (прибутку) у звітному періоді, зокрема, фізичні особи-підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, та є застрахованими особами в розумінні Закону №2464-VІ.

У таких осіб в силу обставин, пов`язаних з проведенням АТО, могли бути перешкоди у здійсненні підприємницької діяльності, в той час як обов`язок нараховувати та сплачувати єдиний внесок зберігався.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року N 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.

Відповідно до положень п.п. «ж» п.п. 14.1.11 п.14 ст. 14 Податкового кодексу України безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає одній з таких ознак, як заборгованість, стягнення якої стало неможливим у зв`язку з дією обставин непереборної сили, стихійного лиха (форс-мажорних обставин), підтверджених у порядку, передбаченому законодавством.

Згідно із п.п. 101.2.4. п. 101.2 ст.101 Податкового кодексу України встановлено, що під терміном "безнадійний" розуміється податковий борг платника податків, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Днем виникнення безнадійного податкового боргу внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) вважається день, що настає за граничним терміном погашення грошових зобов`язань за період, на який припадає дата, зазначена в документі, що засвідчує факт непереборної сили. Документом, що засвідчує настання форс-мажорних обставин є Сертифікат (висновок) Торгово-промислової палати України.

За приписами статті 101 глави 9 розділу II Податкового кодексу України розроблено Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків, затверджений Наказ Міністерства доходів зборів України 10.10.2013 № 577, який визначає механізм списання безнадійного податкового боргу.

Положеннями п.2.1 Порядку №577 встановлено, що податковий борг платника податків, що виник унаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) підтверджується Торгово-промисловою палатою України - про настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території України.

Статтею 10 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції від 02 вересня 2014 року № 1669-УІІ встановлено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що доказів виникнення податкового боргу унаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) суду не надано, суд вважає, що відповідачем обґрунтовано відмовлено позивачу у списанні сум недоїмки, штрафних санкцій та пені з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, оскільки не має підстав для застосування норм, які встановлені для списання.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б доводили обґрунтованість заявленого позову, суду не надано, а отже позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Зважаючи на відмову у задоволенні позову, розподіл судових витрат судом не здійснюється.

Щодо строків розгляду справи.

Враховуючи дистанційний режим роботи суддів та працівників апарату Донецького окружного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дане рішення прийнято суддею за умови наявної можливості доступу судді до матеріалів адміністративної справи.

З огляду на викладене, рішення ухвалено 11 жовтня 2022 року.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 32, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним нарахування боргу зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Повне судове рішення складене 11 жовтня 2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.М. Чучко