Справа № 520/14609/21
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2022-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2022 р. №520/14609/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Бідонька А.В.;

за участю секретаря судового засідання - Літвіщенко Д.О.;

за участю:

Представника позивача, Сімейко А.М.;

Представника відповідача, Лютянського М.Я.;

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Витязь" (вул. Центральна, буд. 5, с. Піщанка, Красноградський район, Харківська область,63332, ) до Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ) про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач,тТовариство з обмеженою відповідальністю "Витязь" , з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області № від 12.03.2021 року про застосування до ТОВ "Витязь" штрафних (фінансових) санкцій у сумі 1 000 000,00 грн. (один мільйон гривень 00 коп.)

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Державної податкової служби України на користь ТОВ "Витязь" понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у висновку акту перевірки, зокрема зазначено, про встановлення під час перевірки порушення пп.230.1.2 п.230.1 ст. 230 Податкового кодексу України (далі ПК України) та п.85.2 ст. 85 ПК України. Вказує, що перевірка посадовими особами відповідача за місцем фактичного провадження господарської діяльності не проводилася. Під час перевірки контролюючим органом не було встановлено ні наявності у товариства акцизного складу ні факту здійснення товариством діяльності, притаманній акцизному складу та яка є кваліфікуючою ознакою акцизного складу (вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального. Також позивачем вказано, що придбане пальне безпосередньо заливалось в баки транспортних засобів (виключно для потреб власного споживання), на підтвердження чого позивачем в останній день перевірки наддавались документи, а отже податкове повідомлення-рішення вважає неправомірним.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року відкрито провадження по справі. Представником відповідача надано відзив на позов, в якому сторона відповідача проти вимог поданого позову заперечує. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що за результатами перевірки встановлено порушення ТОВ «Витязь» вимог пп. 230.1.2 п. 23.1 ст. 230 ПК України, а саме не зареєстровано акцизний склад у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового. Такі висновки відповідач ґрунтує на тому, що позивач у перевіряє мий період отримував пальне у загальній кількості 2 699 868 літрів, що підтверджується акцизними накладними, які відображаються в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, зареєстрованими постачальниками.

Також зазначає, що під час перевірки позивачу було вручено запит про надання документів, однак документи надані не були, що виключає можливість суду брати до уваги документи надані позивачем на підтвердження доводів про неправомірність прийнятого щодо нього за результатами перевірки рішення. В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи заявленого позову, просив суд його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Представник відповідача в судових засіданнях проти вимог заявленого позову заперечував. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Як встановлено судовим розглядом, 15.02.2021 Головним управлінням ДПС у Харківській області проведена фактична перевірка ТОВ «Витязь» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обігу пального за період з 01.07.2019р. по день закінчення перевірки, за результатами якої складено Акт про результати фактичної перевірки № 2351/20-40-09-01-08/24472488 від 15.02.2021 (а.с. 131-135).

За висновками акту перевірки зазначено про порушення товариством вимог п. 85.2 ст.85 ПК України, підпункту 23.1.2 пункту 23.1 ст. 230 ПУ України.

В акті перевірки зазначено, що встановлені в ході перевірки порушення: ТОВ «Витязь» у перевіряємому періоді отримало пальне у загальній кількості 2699868 літрів (у т.ч. у 2019 році 649625 літрів, у 2 літр, у 2021 70102 літри), що підтверджується акцизними накладними, які відображаються в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового. При реєстрації акцизних накладних постачальника зазначали наступні критерії» - код операції «3»; - умови оподаткування « 0»; - напрямок використання « 0». Дані критерії використовуються у разі відвантаження продукції на адресу місця зберігання пального, яке не є акцизним складом, на якому суб`єкт господарювання не платник податку зберігає пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки. Так, в акцизних накладних вказану адресу місця зберігання пального: Харківська область, Красноградський район, с. Піщанка, вул. Центральна, 5. ТОВ «Витязь» ліцензія на право зберігання пального з адресою вказаною адресою місця зберігання не отримана. Також вказано, що на момент перевірки неможливо дослідити питання щодо обставин зберігання отриманого пального в пункті розвантаження за адресою постачання, яку вказано у відповідному розділі акцизних накладних, у зв`язку з ненаданням посадовою особою або представником ТОВ «Витязь» відповідних документів. ТОВ «Витязь» отримано протягом 2020 року пальне в обсягах, що перевищує 1000 м. куб. (1000000 літрів), акцизний склад в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового не зареєстровано.

На підставі акту перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 12.03.2021року за формою «С» , яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) 1 000 000,00 грн. (а.с. 136).

Не погодилось з винесеним податковим повідомленням-рішенням позивачем надано скаргу від 24.03.2021 року (а.с. 138-142). За результатами розгляду скарги Головним управлінням ДПС у Харківській області прийнято рішення про залишення без змін ППР ГУ ДПС у Харківській області від 12.03.2021, а скаргу без задоволення (а.с. 143-146).

Не погоджуючись з податковим повідомленням рішенням, позивач звернувся до суду з позовом.

В силу приписів частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження податкового органу щодо проведення перевірок, в тому числі й фактичних, визначено положеннями пункту 75.1. статті 75 та підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України. При цьому така перевірка повинна проводитися в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 75.1.3. ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно з п.п.80.2.2 та п.п. 80.2.7 п. 80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема:

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Отже, передумовою проведення фактичної перевірки з підстав, передбачених підпунктами 80.2.2 та 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 ПК України, є отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на органи державної податкової служби.

У відповідності до пункту 85.2 статті 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Відповідно до п.п.14.1.1411 ст.14 Податкового кодексу України, пальне - нафтопродукти, скраплений газ, паливо моторне альтернативне, паливо моторне сумішеве, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, інші товари, зазначені у підпункту 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 Кодексу.

За приписами ст.1 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування.

Змісту визначення "зберігання" положення наведених вище актів права не розкривають, однак суд вважає, що під зберіганням слід розуміти триваючий у часі процес постійної та безперервної фізичної наявності певної кількості речей матеріального світу (у даному випадку - пального) в конкретному місці, корисні властивості якого придатні забезпечити досягнення бажаної для заінтересованої особи мети - існування речі у незмінному стані (тобто у будівлі, на земельній ділянці, у сховищі, у цистерні тощо).

При цьому, загальна ємність паливних баків наявних у користуванні позивача, який в своїй господарській діяльності використовував транспортні засоби та сільськогосподарську техніку формально може виключати необхідність фізичного зберігання пального.

Відповідно до частини 16 статті 15 Закону №481/95 суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має право зберігати пальне без отримання ліцензії на право зберігання пального в місцях виробництва пального або місцях оптової торгівлі пальним чи місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії.

Відповідно до підпункту 14.1.6 пункту 14.1 ст.14 ПК акцизний склад - це: а) спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі, а також реалізації спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів; б) приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Не є акцизним складом: а) приміщення відокремлених підрозділів розпорядника акцизного складу, які використовуються ним виключно для пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі маркованих марками акцизного податку горілки та лікеро-горілчаних виробів, відвантажених з акцизного складу, а також для здійснення оптової та/або роздрібної торгівлі відповідно до отриманої розпорядником акцизного складу ліцензії;

б) приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.

Критерій, визначений цим підпунктом, щодо загальної місткості ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не застосовується до ємностей суб`єктів господарювання, які є розпорядниками хоча б одного акцизного складу; в) приміщення або територія незалежно від загальної місткості розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального, власником або користувачем яких є суб`єкт господарювання - платник єдиного податку четвертої групи, який отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 10000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам;

г) паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або обладнанні чи пристрої;

ґ) приміщення або територія, у тому числі платника податку, де зберігається або реалізується виключно пальне у споживчій тарі ємністю до 5 літрів включно, отримане від виробника або особи, яка здійснила його розлив у таку тару.

Відповідно до підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати: а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі; б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового. Один акцизний склад може бути зареєстрований виключно одним розпорядником акцизного складу. Один розпорядник акцизного складу може зареєструвати один і більше акцизних складів. Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.

Пунктом 9 Порядку № 408 визначено, що датою реєстрації платника акцизного податку / акцизного складу є дата включення його до реєстру платників, але не раніше ніж 1 липня 2019 року.

Згідно з пунктом 128-1.2 статті 128 ПК України відсутність з вини платника податку реєстрації акцизних складів у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового платником податку - розпорядником акцизного складу - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 1000000 гривень.

З наведеного слідує, що приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом зберігання пального є акцизним складом. Однак не є акцизним складом, зокрема, паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або обладнанні чи пристрої, а відтак, у разі зберігання пального у паливному баку безпосередньо в транспортному засобі або обладнанні чи пристрої відсутній обов`язок реєструвати акцизний склад у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового платником податку.

Судовим розглядом встановлено, що видами економічної діяльності ТОВ «Витязь» є: - Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних кільтур (основний) Код КВЕД 01.11; - Виробництво продуктів борошномельно-круп`яної промисловості Код КВЕД 10.61; - Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин Код КВЕД 46.21; - Оптова торгівля відходами та брухтом Код КВЕД 46.77; - Виробництво олії та тваринних жирів Код КВЕД 10.41.

Під час розгляду справи позивачем зазначалось, що з метою отримання врожаю сільськогосподарських культур (сільськогосподарської продукції) здійснює відповідний та весь необхідний комплекс аграрно-технічних та сільськогосподарських робіт з підготовки земельних ділянок до посівної кампанії, посіву, вирощування, збирання, охорони врожаю на земельних ділянках, загальною площею 1243, 68 гектар, які ТОВ «Витязь» використовує для зазначених вище цілей на підставі відповідних договорів.

Обсяги вирощеної товариством продукції, зокрема, кукурудзи та соняшника, підтверджується звітом про посівні площі 4-сг та звітом про валовий збір сільсько-господарських культур.

Для проведення робіт з посівної кампанії, з агрохімічного забезпечення вирощування врожаю, збору врожаю ТОВ «Витязь» використовує відповідну техніку, яку заправляє паливом.

Під час розгляду справи позивач неодноразово зазначав, що все придбане товариством пальне безпосередньо заливалось в баки транспортних засобів, тобто придбане пальне не зберігалось ні на яких складах, ні в будь-яких окремих ємностях.

Суд зазначає, що під час розгляду справ, пов`язаних із притягненням суб`єктів господарювання до відповідальності за правопорушення відсутності реєстрації акцизних складів у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового платником, предметом доказування є саме підтвердження або спростування виявлених та зафіксованих в акті перевірки порушень, в якому має бути чітко зазначено, в чому полягає порушення суб`єктом господарювання вимог законодавства, яких саме норм та на підставі яких обставин ґрунтується цей висновок.

Положеннями пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки, що кореспондується приписами підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Кодексу.

У відповідності до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Кодексу фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних варів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового говору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Дослідивши Акт про результати фактичної перевірки у цій справі, суд встановив, що у ньому зафіксовано обставини придбання позивачем пального з посиланням на кількість придбаного пального, а саме вказано, що у перевіряємому періоді ТОВ «Витязь» отримало пальне у загальній кількості 2699868 літрів ( у т.ч. у 2019 році 649695 літрів, у 2 літр, у 2021 70102 літрів). Однак, безпосередньо в Акті перевірки ГУ ДПС зазначило, що місце зберігання пального ним не встановлено.

Так, висновок відповідача про зберігання позивачем пального в місцях, на які не отримувалися відповідні ліцензії, базується лише на обставинах придбання позивачем пального.

Поряд з цим в Акті перевірки не відображено і спосіб його зберігання, технічні характеристики використаних для цього споруд (обладнання, ємностей).

Отже, під час розгляду справи встановлено, що контролюючим органом виїзд за адресою АДРЕСА_1 не здійснювалось, під час перевірки взагалі не виявлено ані самого пального, ані ємностей для його зберігання, внаслідок чого суд приходить до висновку, що реальний факт перевірки зберігання пального контролюючим органом здійснено не було.

Вказане не заперечувалось відповідачем під час розгляду справи у суді.

Крім того, в судовому засіданні допитані головні державні ревізори-інспектори ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 як свідки, які вказані обставини підтвердили.

Згідно висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 27.05.2020 у справі №2-879/13, концепція негативного доказу сама по собі порушує принцип змагальності, оскільки допускає можливість вважати доведеним твердження позивача через відсутність спростування цього твердження відповідачем.

Враховуючи, що під час проведення фактичної перевірки Головним управлінням ДПС у Харківській області не встановлено факт фізичного зберігання позивачем пального з посиланням на відповідні докази, а лише констатовано факт його придбання пального, суд вважає, що висновки відповідача про порушення позивачем положень підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України не є достатньо вмотивовані та ґрунтуються виключно на припущеннях, які не підтверджені документально.

Щодо встановлених відповідачем порушень ТОВ «Витязь» вимог пункту 85.2 статті 85 ПК України, суд зазначає наступне.

Так, у відповідності до пункту 85.2 статті 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Відповідно до абзацу 1-3 пункту 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити: 1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; 2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; 3) печатку контролюючого органу. Судом встановлено, що 10.02.2021 року у с. Пішанка, Красноградського району працівниками Головного управління ДПС у Харківській області, а саме: головними державними ревізороми-інспекторами Кєрімовою А.Р. та Гуцель О.П. директору Дьолог О.М. під час зустрічі було вручено копію наказу «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «Витязь» від 03.02.2021 №515-П та запит про надання документів від 10.02.2021 (а.с. 201-202). В запиті про надання документів було запропоновано надати документи та інформацію у термін «до 13.02.2021 року».

12.02.2021 року Головним управлінням ДПС у Харківській області було складено акт про ненадання документів, що стосується предмету перевірки (а.с. 206). Під час розгляду справи позивач пояснив, що згідно запиту документи та інформацію було запропоновано надати у термін до 13.02.2021, всі запитувані відповідачем документи були підготовлені товариством для надання ревізорам, однак 13.02.2021 був вихідний день, а в понеділок 15.02.2021 вже було складено акт перевірки.

Позивач наголошував, що відповідач за місцем фактичного провадження ТОВ «Витязь» господарської діяльності не виходили, що унеможливило надати документи до перевірки.

Судом досліджено вказаний акт та встановлено, що датою складання акту є 12.02.2021, дата реєстрації 15.02.2021, місце складання акту м. Харків, пр. Науки, 9, натомість запит про надання документів не містив інформації що документи необхідно надати товариству до податкової за вказаною адресою.

Суд зазначає, що у спірних відносинах мало місце проведення фактичної перевірки платника податків, а матеріали справи не містять доказів перешкоджання позивачем у виконанні посадовими особами контролюючого органу своїх обов`язків, зокрема, щодо безпосереднього дослідження документів та матеріалів за місцем розташування платника податків.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для притягнення позивача до відповідальності за порушення вимог пункту 85.2 статті 85 ПК України, оскільки фактична перевірка передбачає її здійснення саме за місцем фактичного провадження платником податків діяльності.

Крім того, суд зазначає, що чинним законодавством визначена форма, в якій контролюючий орган може запитувати документи у платника податків, зокрема, це письмовий запит про подання інформації (належним чином оформлена письмова вимога контролюючого органу відповідно до підпунктів 16.1.5, 16.1.9 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України).

Також, запит податкового органу про надання відповідної інформації платником податків повинен визначати конкретні підстави, тобто, містити чітко визначені обставини, які свідчать про порушення платником податків вимог податкового законодавства, бути оформленим у відповідності до закону, а також, містити печатку контролюючого органу.

Обов`язок платника податків із надання запитуваної інформації виникає виключно за умови оформлення запиту згідно з вимогами п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 07.07.2019 у справі №808/553/18 (адміністративне провадження №К/9901/64182/18) та від 20.12.2019 у справі №520/2207/19 (адміністративне провадження №К/9901/23646/19).

Дослідивши долучену позивачем до позовної заяви копію запиту Головного управління ДПС у Харківській області від 10.02.21 встановлено, що він не скріплений печаткою контролюючого органу (а.с. 130).

У свою чергу, відсутність печатки контролюючого органу на запиті про надання інформації, незазначення у останньому підстав для направлення та/або зазначення підстав, не передбачених Кодексом, недотримання інших вимог є порушенням порядку його оформлення (складання), що у свою чергу призводить до виникнення у платника податків права не надавати запитувану інформацію.

Отже, оскільки письмовий запит контролюючого органу про надання інформації оформлено з порушенням законодавчо встановленого порядку, відтак позивач звільнений від обов`язку надавати відповідь на вказаний запит, що прямо передбачено п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 139 КАС України. Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Витязь" (вул. Центральна, буд. 5, с. Піщанка,Красноградський район, Харківська область,63332, ) до Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків,61057, ) про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області № від 12.03.2021 року про застосування до ТОВ "Витязь" штрафних (фінансових) санкцій у сумі 1 000 000,00 грн. (один мільйон гривень 00 коп.).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Витязь» сплачений судовий збір у сумі 15 000,00 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот гривень 00 копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення складено 12 жовтня 2022 року.

Суддя Бідонько А.В.