Справа № 280/3545/22
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2022-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

05 жовтня 2022 року Справа № 280/3545/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стрельнікової Н.В., за участю секретаря Щербини В.Г., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

-визнати бездіяльність щодо не призначення пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 протиправною та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову у призначенні пенсії від 31 грудня 2021 року № 02;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування» з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, а саме з 28.08.2021 на підставі його заяви від 22.09.2021.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що неодноразово звертався до відповідача із заявою про визначення підстав для призначення пільгової пенсії по Списку №2 за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За 31.12.2021 відповідач повідомив, що страховий стаж позивача складає 39 років 06 місяців 07 днів, стаж за Списком №2 відсутній. Також відповідач зазначив, не зараховано до пільгового стажу періоди роботи по довідці № 288 від 25.11.2021 1, оскільки відпонідію до акту перевірки № 989/2 від 23.12.2021 має розбіжнісіь в професіях та пе відповідність формі додатку № 5 Постанови Кабінету Міністрів України N 637 від 12.08.1993 "Про затвердження Порядку підтвердження наявною трудового . На думку позивача, при зверненні до відповідача із заявою про визначення підстав для призначення пільгової пенсії по Списку №2 він надав усі необхідні документи, що підтверджують її роботу у шкідливих умовах праці, а тому вважає дії відповідача щодо відмови у зарахування до пільгового стажу спірного періоду протиправними.

Ухвалою судді від 12.05.2021 відкрито провадження у справі та ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідачем до суду надано відзив на позовну заяву, згідно з яким він просить відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що до пільгового стажу по Списку №2 неможливо зарахувати періоди роботи позивача 24.10.1990 по 30.06.2021, оскільки має місце розбіжність посади «акамулятоторник» зазначеної в довідці № 278 та «акомуляторзщик-вілканізатор зананченій в трудовій книжці. Крім того надавши довідку № 288 відповідачем виявлено розбіжність у професіях відповідно до акту перевірки № 989/2 від 23.12.2021. ТЬакао зананчили, що підприєсмтвом було проведено 3 атистації робочих місць саме за професією «акамуляторник». Просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Розглянувши надані сторонами документи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з позовної заяви, 22.09.2021 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №2 від 29.09.2021 позивачу вперше відмовлено в призначені пенсії зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи за Списком №2. До пільгового стажу не було зараховано період роботи з 24.10.1990 по 30.06.2021 у приватному сільськогосподарському підприємстві «Приморський» згідно довідки від 12.08.2021 №231, оскільки у пільговій довідці не вірно зазначено характер робіт передбачених Списком №2. Займана посада зазначена у пільговій довідці «акумуляторник» не відповідає запису в трудовій книжці «слюсар-акумуляторник» та «акумуляторник-вулканізаторник». Крім того, не було зараховано до страхового стажу період проходження строкової військової служби з 10.04.1985 по 01.07.1987 роки, оскільки наявне необумовлене виправлення у прізвищі.

Позивач звернувся до Приватного сільскогосподарсокго підприємства Приморський» та отримав повторну довідку, з якою 04.11.2021 звернувся до відповідача.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №2 від 10.11.2021 позивачу було відмовлено, оскільки в довідці № 278 від 03.11.2021, оскільки не зазначено структурні підрозділи в яких працював заявник , посада зазначена в довідці «акумуляторник» не відповідає посаді зазначеній в трудовій книжці «акумуляторник-вулканізатор».

В рішенні було зазначено про необхідність провести зустрічну перевірку факту роботи заявника за пільговою професією.

23.12.2021 відповідачем була здійснена перевірка достовірності довідки уточнючої особливий характер роботи або праці, необхідної для призначення пільгової пенсії, наданої Приватним сільськогосподарським підрприємством «Приморський» та складено відповідний акт №989/2. Згідно акту встановлено, при проведенні перевірнки в довідці від 25.11.2021 № 288 на імя ОСОБА_1 встановлено розбіжності в зазначенні займаної посди, а саме: згядно даних довідки зананчена посада «акамуляторник», проте згідно вищевказаних документів значаться посади «вулканізаторник», «слюсар-акамуляторник», «акамуляторник-вулканізаторник».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 31.12.2021 №02 позивачу відмовлено в признанчення пенсії за списком №2 , оскільки періоди роботи по довідці №288 від 25.11.2021 відповідно до акту №989/2 від 23.12.2021 року, мають розбіжність в професіях та не відповідність формі №5 Постанови Кабінету Міністрів №637 від 12.08.1993 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній».

Вважаючи дії відповідача щодо не зарахування періодів її роботи з 01.09.1990 по 30.06.2021 до пільгового стажу за Списком №2 необґрунтованими та протиправними, а тому позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Щодо посилань відповідача на факт пропуску позивачем строку для звернення до суду із вказаним позовом, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19 зазначила, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових. Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Суд зазначає, що позивач звернувся до суду з вказаним позовом 01.05.2022 року, а про порушення своїх прав позивач дізнався, після приняття рішення від 31.12.2021 № 02, яке є предстетом оскардення у даній справі. Тому строк звернення до суду з вказаним позовом позивач не пропустив.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно достатті 19 Конституції Україниоргани державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначеніЗаконом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1058- ІV).

Приписами п. 2 ч. 2 ст. 114 Закон № 1058- ІV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 26 цього закону, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону № 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначеній нормі відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку).

Пунктом 20 Порядку 637 передбачено, що у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

В довідці має бути вказано: період роботи, що зараховується до спеціального стажу: професія або посада, характер роботи: розділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включаються цій період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно трактористів машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

Аналізуючи чинні нормативно-правові акти України, які регулюють умови пенсійного забезпечення, суд приходить до висновку, що положення Порядку № 637 щодо підтвердження стажу роботи, який є спеціальнім по відношенню до Закону № 1788-XII, мають бути застосовані лише у чітко визначених та вичерпних випадках, а саме за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Разом з тим, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка (стаття 62 Закону № 1788-XII).

Відповідно копії трудової книжки позивачча серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 29.12.1990 працює в Приватному сільського сподарському підприємстві «Приморський» на посаді «акакумуляторник-вілканізатор».

Із наведених записів у трудовій книжці можливо встановити період, протягом якого позивач перебував у трудових відносинах; місце роботи та посаду; відомості про переведення; підставу звільнення; документи (накази), на підставі яких здійснено записи у трудовій книжці.

Згідно довідки № 288 від 25.11.2021 виданої Пприватним сільскогосподарслоким підприємтвом «Приморський» позивач з 29.12.1990 по 22.08.2019 працював повний робочий день за професією, посадою, що перебачений Списком № 2 акумуляторник, виконував встановлені норми обслуговування кислтотних акумутяторів в майстерні/ машинно-тракторній майстрені.

Згідно акту відповідача № 989/2 від 23.12.2021 про результати перевірки достовірності довідки уточнючої особливий характер роботи або праці, необхідної для призначення пільгової пенсії, наданої Приватним сільськогосподарським підрприємством «Приморський» встановлено, при проведенні перевінки в довідці від 25.11.2021 № 288 на імя ОСОБА_1 встановлено розбіжності в зазначенні займаної посди, а саме: згядно даних довідки зананчена посада «акамуляторник», проте згядно вищевказаних документів значаться посади «вулканізаторник», «слюсар-акамуляторник», «акамуляторник-вулканізаторник».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 31.12.2021 №02 позивачу відмовлено в признанчення пенсії за списком №2, оскільки періоди роботи по довідці №288 від 25.11.2021 відповідно до акту №989/2 від 23.12.2021, мають розбіжність в професіях та не відповідність формі №5 Постанови Кабінету Міністрів №637 від 12.08.1993 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній».

Проте суд звертає увагу, що відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджений наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Проте, на працівника не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та Іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення мене конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії.

Отже, законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємства, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення періодів роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з врахуванням таких періодів.

Правова позиція щодо недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 677/277/17.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі 687/975/17 (реєстраційний номер у ЄДРСР 72366973). ( ВС/КАС у справі № 127/9055/17 від 06 березня 2018 р.)

Список 2 затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 «Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та пільгових розмірах», Список 2 затверджений постановою Кабінетом Міністрів СРСР від 26.01.1991 року №10, Список 2 постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162 та постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року №36 - містять такі професії як «акуміляторник» та «вулканізаторник».

Отже, хоча і наявні розбіжності в написанні займаної посади позивача в первинних документах (трудовій книжці, книзі наказів, особовій картці ф.П-2, розрахункових відмовстях) «вулканізаторник», «слюсар-акамуляторник», «акамуляторник-вулканізаторник»), суд зазанчає, що це не спростовує той факт, що в оскаржуваний період зазнанчений у довідці № 288 від 25.11.2021 (з 29.12.1990 по 22.08.2019) позивач працював в Приватному сільськогосподарськиому підрприємстві «Приморський» повний робочий день за професією, посадою, що перебачений Списком № 2 , виконував встановлені норми обслуговування кислтотних акумутяторів в майстерні/ машинно-тракторній майстрені.

Отже ці дві професії передбачені Списком 2, що виконувались одніею особою ОСОБА_1 та записувались через дефіс не можна вважати фактом відсутності роботи позивача на пільговій професії що дає право на пільговийц стаж.

Таким чином, відповідно до положень законодавства професія (посада) позивача, за якою він працював у спірні періоди зананчені у довідці № 288 від 25.11.2021, відноситься до Списку №2 чинному на період роботи позивача, що не спростовано відповідачем.

Щодо атестації робочих місць в Приватному сільськогосподарському підрприємстві «Приморський», що були проведені за професією «акумуляторник», суд зазначає наступне.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно із «Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці», затвердженимпостановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 та «Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці», затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 № 41.

Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно із пунктами 4, 10 «Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці», затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442та підпунктом 1.5 пункту 1 «Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці», затверджених постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 №41 визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Результати атестації використовуються для розроблення заходів щодо покращення умов праці і оздоровлення працівників та під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств, установ та організацій, обґрунтування пропозицій про внесення змін до списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до пунктів 3, 4.2, 4.4 «Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», затвердженогонаказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

При застосуванні списків йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Якщо атестація була вперше проведена після 21.08.1997, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до її проведення, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що навіть проведення чи не проведення атестації не може бути підставою для зарахування до пільгового стажу періоду роботи на відповідній посаді на підприємстві.

Крім того, сторонами по справі не заперечувалось, що астестація робоочого місця позивача проведена згідно наказу №319 від 16.11.2004, наказу № 66 від 09.04.2009, наказу № 69 від 22.08.2014.

З урахуванням встановлених судом обставин, суд дійшов висновку, що періоди роботи позивача зазнанчені у довідці №288 від 25.11.2021 в Приватному сільськогосподарському підрприємстві «Приморський» повинні бути зарахований відповідачем до пільгового стажу позивача за Списком №2.

За вищевикладених обставин, суд дійшов висновку про визнання протиправним та скасування рішення відповідача №02 від 31.12.2021, оскільки відповідач примаючи його дійшов хибного висновку щодо не зарараховання до пільгового стажу позивача періодів роботи позивача в Приватному сільскогосподарському підприємстві «Приморський» зазнанчених у довідці № 288 від 25.11.2021 на посаді, що передбачений Списком 2.

Водночас, що стосується позовних вимог в частині зобов`язання відповідача вчинити дії щодо призначення позивачу пільгової пенсії по Списку №2, суд зазначає наступне.

Статтею 58 Закону №1058-ІV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом, соціальні та інші виплати, передбачені законодавством України, та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Вказане зумовлює висновок про те, що Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Судом встановлено, що відповідачем згідно ріщення від 32.12.2021 № 02, яке є предметом оскарження у даній справі, взагалі було не зараховано до пільгового стажу позивача періоди роботи відповідно до дівдки № 288 від 25.11.2021, проте відповідачем не досліджувалось питання щодо наявності та/або відсутності у позивача права, на пільгову пенсію за Списком 2 у разі зарахування перодів робиоти в Приватному сільськогосподарському підрприємстві «Приморський» зазнанчених у довідці № 288 від 25.11.2021 відповідно до ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування».

Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати страховий стаж позивача та пілговий стаж позивача.

У рішеннях по справах «Клас та інші проти Німеччини», «Фадєєва проти Росії», «Єрузалем проти Австрії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Згідно Рекомендації Комітету Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

В справі «East/West Alliance Limited» проти України» (№ 19336/04) ЄСПЛ вказує, що дія статті 13 вимагає надання національного засобу юридичного захисту у спосіб, який забезпечує вирішення по суті поданої за Конвенцією «небезпідставної скарги» та відповідне відшкодування, хоча договірним державам надається певна свобода дій щодо вибору способу, в який вони виконуватимуть свої конвенційні зобов`язання за цим положенням. Межі обов`язків за статтею 13 різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до Конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці (Kudla v. Polandа № 30210/96).

З метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, суд дійшов висновку про те, що ефективним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання в і д п о в і д а ч а повторно р о з г л я н у т и заяву ОСОБА_1 про визначення підстав для призначення пільгової пенсії по Списку №2 за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду викладених в даному рішенні.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи зібрані у справі докази в сукупності та мотиви суду щодо кожної з позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково.

Згідно із частиною 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 31.12.2021 № 02, щодо відмови в зарахуванні до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 за Списком №2 періодів роботи зазнанчених у довідці № 288 від 25.11.2021 в Приватному сількогосподарському підприємстві «Приморський» .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про визначення підстав для призначення пільгової пенсії по Списку №2 за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду викладених в даному рішенні.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б; ) судові витрати у розмірі 992, 40 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Стрельнікова