Справа № 380/19695/21
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2022-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/19695/21 пров. № А/857/10779/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Мікули О.І., Ніколіна В.В.,

з участю секретаря Михальської М.Р.,

представника позивача Кухар Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 червня 2022 року у справі за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТМ-Стиль», Товариства з обмеженою відповідальністю «Вестбромтрейд» про визнання правочинів недійсними, стягнення коштів,-

суддя в 1-й інстанції Качур Р.П.,

час ухвалення рішення 14.06.2022 року, 14:32 год.,

місце ухвалення рішення м.Львів,

дата складання повного тексту рішення 22.06.2022 року,

в с т а н о в и в :

Головне управління ДПС у Львівській області звернулося в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТМ-Стиль», Товариства з обмеженою відповідальністю «Вестбромтрейд» про визнання правочинів недійсними, стягнення коштів.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14 червня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про відмову в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що між ТзОВ «ТМ-Стиль» та ТзОВ "Вестбромтрейд" укладалися правочини, на підставі яких виписано податкову накладну № 1 від 17.12.2020. Вважають, що відповідач-1 має ознаки підприємства, яке не здійснює господарську діяльність, а основною метою якого є реалізація незаконно отриманого податкового кредиту, а операція з продажу ТзОВ «ТМ-Стиль» газонаповнювальної станції скраплених вуглеводних газів на адресу ТзОВ «Вестбромтрейд» має ознаки правочину, метою якого була реєстрація податкової накладної № 1 від 17.12.2020 для переміщення податкового кредиту з ознаками фіктивності на суму 67151400 гривень ПДВ. На момент винесення оскаржуваного рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в ЄРПН позивач не виконав вимоги ПК України та Порядку № 520 щодо підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної, і саме з цих підстав контролюючий орган обґрунтовано відмовив в реєстрації податкової накладної. На підставі аналізу відомостей, розміщених у Єдиному реєстрі податкових накладних сума податку, на яку ТзОВ "ТМ-Стиль" має право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних була сформована за рахунок купівлі сигарет, сигарил, запальничок, транспортних послуг; основними постачальниками даних товарів були ТОВ "Тедіс Україна", ТОВ "Волинь табак", ТОВ "Експансія" та ТОВ "Трейд плюс". При цьому, посадові особи "ТМ-Стиль" здійснили продаж газонаповнювальної станції скраплених вуглеводних газів по вартості 402908400 грн, що не відповідає ринковій, яка раніше отримана як внесок у статутний фонд ТОВ "ТМ-Стиль" від ТОВ "Тетра Капітал" відповідно до протоколу загальних зборів № 1 від 30.11.2020 у розмірі 6 520 000 грн. Вважаючи, що ТОВ "ТМ-Стиль" у період 2018-2020 роки здійснювало реалізацію сигарет, сигарил, запальничок, батарейок та інших товарів на суму ,08 грн на суб`єктів господарювання, які в подальшому по ланцюгу реалізації здійснювали "перелом" номенклатури товару, здійснюючи підміну товарної групи товарів на ризикові СГД понад 2000 підприємств, що може свідчити про безтоварність даних операцій, наслідком яких стало лише їх документальне оформлення і ознаки у ТОВ "ТМ-Стиль" підприємства, яке не здійснює господарську діяльність, а основною метою якого є реалізація незаконно отриманого податкового кредиту. У зв`язку з цим, операція з продажу ТОВ "ТМ-Стиль" газонаповнювальної станції скраплених вуглеводів газів на адресу ТОВ "Вестбромтрейд" має ознаки правочину, метою якого була реєстрація податкової накладної № 1 від 17.12.2020 для переміщення податкового кредиту з ознаками фіктивності на суму 67 151 400 грн ПДВ.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала, просить рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 червня 2022 року скасувати та прийняти постанову про задоволення позову.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлялися про час і місце апеляційного розгляду справи, і оскільки їхня явка в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою, апеляційний розгляд справи проведено у їхній відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що докази подані позивачем за своїми якісними та кількісними характеристиками не є належними, допустимими, достатніми та достовірними в підтвердження обставин нереальності господарської операції та укладення спірного договору з метою отримання податкової вигоди, що суперечить інтересам держави і суспільства, тому підстави для визнання недійсним оскаржуваного договору відсутні.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до пп.20.1.3 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право звертатися до суду, у тому числі подавати позови до підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, щодо визнання оспорюванних правочинів недійсними та застосування визначених законодавством заходів, пов`язаних із визнанням правочинів недійсними, а також щодо стягнення в дохід держави коштів, отриманих за нікчемними договорами.

За змістом п.61.1 ст.61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

П.61.2 цієї ж статті передбачає, що податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у статті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.

За приписами ст.62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин; моніторингу контрольованих операцій та опитування посадових, уповноважених осіб та/або працівників платника податків відповідно до статті 39 цього Кодексу.

Згідно з п.71.1 ст.71 ПК України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів, що координується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Статті 72 та 73 цього ж Кодексу встановлюють правила збору та отримання такої інформації.

Відповідно до п.74.3 ст.74 ПК України зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової політики.

Як правильно звернув увагу суд першої інстанції, наведені норми Податкового кодексу України вказують на те, що реалізація позивачем покладених на нього повноважень, в тому числі і щодо звернення в суд з позовом про визнання договору недійсним, повинні ґрунтуватись на інформації, яка міститься у певних документах джерелах, які перелічені у статтях 72 та 73 ПК України.

За змістом ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.72 згаданого Кодексу доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ч.2 цієї статті).

Вимоги до обсягу та якісних характеристик доказів визначено положеннями статей 73, 74, 75 та 76 КАС України.

Ч.2 ст.73 КАС України передбачає, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Так, предметом доказування у цій справі є мета договору, як така що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч.1 ст.207 ГК України та ст.203 ЦК України).

Ч.2 ст.74 КАС України передбачає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що така інформація у спірних правовідносинах має бути зібрана та відображена у певних засобах доказування, які відповідають вимогам зазначених у наведених нормах. Такими можуть бути акти перевірки, довідки тощо. Разом з тим, матеріали справи вказаних доказів не містять, що і не заперечувалося учасниками справи в судовому засіданні.

Згідно з ч.1 ст.75 та ч.1 ст.76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

17.12.2020 між ТОВ "ТМ-Стиль" (продавець) та ТОВ "Вестбромтрейд" (покупець) укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого на умовах, передбачених цим договором, продавець продав (передав у власність), а покупець купив (прийняв у власність) комплекс загальною площею 267,8 кв. м., що знаходиться за адресою: Запорізька обл. м. Мелітополь Каховське шосе будинок 15 (Т. 1, а.с. 22-25).

Ринкова вартість комплексу, що є предметом даного договору, відповідно Звіту про визначення ринкової вартості об`єктів нерухомості, складеного ТОВ "Ріелтер-Україна" становить 216402102 грн з ПДВ (п. 1.9 Договору).

Відповідно до п. 4.1 договору передача нерухомого майна продавцем та його приймання покупцем здійснюється в день нотаріального посвідчення цього договору та засвідчується актом приймання-передачі нерухомого майна, який підписується продавцем та покупцем у двох примірниках.

17.12.2020 між ТОВ "ТМ-Стиль" (продавець) та ТОВ "Вестбромтрейд" (покупець) укладено договір купівлі-продажу рухомого майна, відповідно до якого продавець зобов`язується передати покупцю товар, зазначений у специфікації, а покупець оплатити та прийняти обладнання в кількості, комплектності, асортименті та за ціною згідно із специфікацією (Т. 1, а.с. 26-31).

Ціна обладнання згідно з Звітом про визначення ринкової вартості обладнання, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Ріелтер-Україна», становить 31547727,60 грн з урахуванням ПДВ (п. 2.1 Договору).

Згідно з п. 2.2 договору факт повного розрахунку підтверджується заявою продавця, підпис на якій засвідчується нотаріально.

Відповідно до п. 6.1 цей договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами та нотаріального посвідчення.

17.12.2020 між ТОВ "ТМ-Стиль" (продавець) та ТОВ "Вестбромтрейд" (покупець) укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якого продавець продав, а покупець купив земельну ділянку площею 0,6352 га, кадастровий номер :02:010:0001, місце розташування: Запорізька область м. Мелітополь Каховське шосе будинок 15 (Т. 1, а.с. 16-21).

Ринкова вартість земельної ділянки, що є предметом цього договору, згідно Звіту про визначення ринкової вартості об`єктів нерухомості, складеного ДП "ПІККАРД ЕНД КО ЛТД" становить 12338400 грн з ПДВ.

За домовленістю сторін продаж вчинено за 154958570,40 грн з ПДВ.

На виконання умов вказаних договорів 17.12.2020 сторонами було складено акт приймання-передачі газонаповнювальної станції скраплених вуглеводневих газів.

Загальна вартість газонаповнювальної станції скраплених вуглеводневих газів становить 402908400 грн (в тому числі ПДВ 67151400 грн).

На виконання умов вищезазначених договорів купівлі-продажу сторонами складено акт приймання-передачі газонаповнювальної станції скраплених вуглеводних газів, вартість якої становить 402908400 грн (в тому числі ПДВ 67151400 грн) (Т. 1, а.с. 32).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду у справі № 380/8213/21, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 08.02.2022, визнано протиправними дії Головного управління ДПС у Львівській області щодо відмови у реєстрації податкової накладної Товариства з обмеженою відповідальністю ТМ-СТИЛЬ № 1 від 17.12.2020 в Єдиному реєстрі податкових накладних; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у Львівській області № 2668869/39072340 від 19.05.2021 про відмову в реєстрації податкової накладної №1 від 17.12.2020 в Єдиному реєстрі податкових накладних; зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних складену Товариством з обмеженою відповідальністю ТМ-СТИЛЬ податкову накладну № 1 від 17.12.2020, датою її первинного подання платником податків на реєстрацію, а саме 15.01.2021.

ДПС України 04.08.2021 складено Висновок Аналітичного дослідження № 43/99-00-08-04-20/39072340 Про результати дослідження фінансово-господарської діяльності ТОВ "ТМ-Стиль", ТОВ "Вестбромтрейд" та ТОВ "Тетра Капітал" щодо наявності ознак правопорушень, пов`язаних з легалізацією (відмиванням) доходів. Одержаних злочинним шляхом, фінансуванням тероризму або фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, та/або інших правопорушень за період з 01.01.2020 по 22.07.2021 (Т. 1, а.с. 34-60).

Згідно з частиною першої статті 628 ЦК України (далі ЦК України) зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частинами першою-п`ятою статті 203 ЦК України встановлено що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Як визначено положеннями абзацу першого частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Правові наслідки вчинення правочину, який порушує публічний порядок, вчинений з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства, визначені положеннями статті 228 ЦК України, відповідно до яких правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін в разі виконання правочину обома сторонами в дохід держави за рішенням суду стягується всі одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави (частина третя статті 228 ЦК України).

Отже, зміст наведених норм свідчить про те, що законодавець відокремив порушення публічного порядку від інших підстав нікчемності правочинів та передбачив наявність умислу сторін (сторони) на незаконний результат, а також суперечність його публічно-правовим актам держави.

При кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок (щодо знищення, пошкодження майна і незаконного заволодіння ним тощо) сторонами правочину або однією зі сторін й повинна бути встановлена лише вироком суду, постановленим у кримінальній справі, що відповідає частині першій статті 62 Конституції України.

Позивач у своєму позові покликається на ту обставину, що правочин між ТОВ "ТМ-Стиль" та ТОВ "Вестбромтрейд" спрямований на створення штучних підстав для незаконного отримання права на податковий кредит і, як наслідок, для зменшення податкових зобов`язань. Також вказує, що операція з продажу ТОВ "ТМ-Стиль" газонаповнювальної станції скраплених вуглеводних газів на адресу ТОВ "Вестбромтрейд" має ознаки правочину, метою якого була реєстрація податкової накладної № 1 від 17.12.2020 для переміщення податкового кредиту з ознаками фіктивності на суму 67 151 400 грн ПДВ. При цьому зазначає, що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.10.2021 апеляційні скарги Головного управління ДПС у Львівській області та ДПС України задоволено, скасовано рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі № 380/8213/21 за позовом ТОВ "ТМ-Стиль" до Головного управління ДПС у Львівській області та ДПС України про визнання протиправними дій та скасування рішення про відмову в реєстрації податкової накладної № 1 від 17.12.2020, зобов`язання вчинити дії.

Суд критично оцінює такі доводи, оскільки постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду, на яку покликається позивач, скасована постановою Верховного Суду від 08.02.2022 року. У своїй постанові від 08.02.2022 у справі № 380/8213/21 Верховний Суд зазначив, що матеріалами справи підтверджено що позивач надав контролюючому органу первинні документи, які підтверджують та розкривають суть, внутрішню сторону господарської операції, на виконання якої складено податкову накладну № 1 від 17.12.2020 за правилом першої події приймання-передачі товару. З огляду на письмові пояснення та докази, надані позивачем податковому органу після зупинення реєстрації податкової накладної, які повністю розкривають зміст господарської операції, останнім підтверджено реальність її здійснення.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак суд доходить висновку, що позивачем не доведено наявність умислу у відповідачів на укладення правочинів на підставі яких виписано податкову накладну № 1 від 17.12.2020 на загальну суму 402908400 грн з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, як наслідок, правові підстави для висновку про недійсність цих правочинів й для застосування відповідних наслідків відсутні.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Таким чином, враховуючи усе наведе вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено в порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України нереальності спірного договору, укладення його з метою отримання незаконної податкової вигоди, яка завідомо суперечить інтересам держави та суспільства, а його аргументи ґрунтуються на припущеннях, та не підтверджуються належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами.

Аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що докази подані позивачем за своїми якісними та кількісними характеристиками не є належними, допустимими, достатніми та достовірними в підтвердження обставин нереальності господарської операції та укладення спірного договору з метою отримання податкової вигоди, що суперечить інтересам держави і суспільства, тому підстави для визнання недійсним оскаржуваного договору відсутні.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 червня 2022 року у справі № 380/19695/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді О. І. Мікула
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 12 жовтня 2022 року.