Справа № 496/952/22
Суддя: Пасечник М. Л.
Дата ухвалення: 2022-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 496/952/22
Провадження № 2-а/496/28/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2022 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Пасечник М.Л.

за участю секретаря - Бондаренко Л.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін за адміністративним позовом представника ОСОБА_1 адвоката Панова Володимира Степановича до старшого державного інспектора відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Савченко Владислава Олеговича, Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місце знаходження юридичної особи) на території України,

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_1 - адвокат Панов В.С. звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просить визнати протиправною та скасування постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місце знаходження юридичної особи) на території України (далі постанову в справі по адміністративне правопорушення) серії ВМ №00009424 від 01.02.2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП за порушення п. 22.5 ПДР України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 000 грн, провадження у справі закрити, стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 6 000 грн.

В обґрунтування позову посилається на те, що зі змісту оскаржуваної постанови встановлено, що 31.01.2022 о 19:20 годині за адресою: М-04, км 186+337, Дніпропетровської область технічним засобом WAGA-WIM35, зав. №7 зафіксовано, що відповідальна особа допустила рух транспортного засобу - DAF 95 XF 380, д.р.н. НОМЕР_1 , із перевищенням нормативних параметрів, зазначених п. 22.5 ПДР України, а саме: навантаження на одиночну вісь транспортного засобу на 32,2% (6,321 тони). Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , автомобіль марки DAF, модель 95 XF, тип спеціалізований вантажний - спеціалізований фургоний самоскид, реєстраційний номер НОМЕР_1 , - зареєстрований ОСОБА_1 с. Кагалик, Одеського (колишнього Біляївського) району Одеської області, маса транспортного засобу становить без навантаження - 15 000 кг. 31.01.2022 вказаний транспортний засіб здійснював перевезення вантажу за маршрутом: м. Херсон - с. Миколаївка Словянского району. Відповідно до товарно-транспортних накладних (далі ТТН) №004 від 31.01.2022 автомобільний перевізник TOB ТК «АЛЬНАІР» отримано від ТОВ «ХАРКІВЕНЕРГОРЕМОНТ-ХОЛДИНГ" товар - запчастини, масою 12 тон. Таким чином, згідно автомобіль Позивача був навантажений продукцією вагою 12 000 кг, а з масою автомобіля повна вага автомобіля становила 27 000 кг (15 000 кг + 12 000 кг), отже навантаження на одиночну вісь транспортного засобу не перевищує (9 тон). Так, порядок фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 року №1174 (із змінами внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16.06.2021 року №623).

У постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

Однак, в порушення вимог вищезазначених норм, в оскаржуваній постанові не зазначено повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на вісі), тобто тих даних, на підставі яких встановлено перевищення загальної маси транспортного засобу на 32,2 % (6,321 тони). ТТН виписується вантажовідправником на кожну поїздку автомобіля і для кожного вантажоодержувача окремо та підтверджує факт перевезення та іоставки товарів, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

У разі перевезення вантажу із порушенням така інформація відображалась би в накладній, «однак судом не встановлено порушення позивачем перевищення вагових параметрів, визначених п. 22.5 ПДР».

Щодо пропуску строку зазначив, що «враховуючи той факт, що на час звернення до суду з цією позовною заявою позивач фактично керує власним автотранспортним засобом і знаходиться за межами власного буду то строку звернення до суду, на його думку, має буди поновлений, оскільки пропущений з поважних причин».

ОСОБА_1 та його представник до судового засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, просили розглянути адміністративний позов без їх участі.

Представник відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) в судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи за відсутності представника, надав до суду відзив на позовну заяву.

Старший державний інспектор відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Савченко В.О. до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає залишенню без розгляду з наступних підстав.

01.02.2022 року постановою серії ВМ №00009424, винесеною Старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Савченко В.О. по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місце знаходження юридичної особи) на території України позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП за порушення п. 22.5 ПДР України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 000 грн.

Відповідно до вищезазначеної постанови, 31.01.2022 року ОСОБА_1 допустив рух транспортного засобу DAF 95 XF 380, д.р.н. НОМЕР_1 , із перевищенням нормативних параметрів, зазначених п. 22.5 ПДР України, а саме: навантаження на одиночну вісь транспортного засобу на 32,2% (6,321 тони).

Відповідно до ч.1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 288 КУпАП, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Приписами ч.2 ст. 286 КАС України визначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу (ст. 289 КУпАП).

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Суд приймає до уваги, що практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс та інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 року у справі «Мушта проти України» зазначено, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із її заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного процесу та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Таким чином, для вирішення питання про наявність або відсутність пропуску строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з`ясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку.

Судом встановлено, що підставою для звернення до суду із даним позовом є незгода позивача із діями інспектора, які виразились у складанні 01.02.2022 року спірної постанови.

Приймаючи до уваги зміст заявлених позивачем вимог, суд дійшов висновку, що для вирішення питання про наявність або відсутність пропуску строку звернення до суду із даним позовом необхідно встановити факт, коли позивачу стало відомо про існування оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення відносно нього.

Статтею 120 КАС України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

З матеріалів справи встановлено, що копію оскаржуваної постанови позивач отримав 08.02.2022 року , що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення позивачу, у якому містилась копія оскаржуваної постанови. Позивач звернувся до суду лише 22.02.2022 року, через 14 днів після отримання ним оскаржуваної постанови.

Таким чином, позивачем був пропущений строк звернення до суду з адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, що не заперечується позивачем ОСОБА_1 у позовній заяві (а.с. 4).

Разом з тим, клопотання про поновлення процесуального строку для звернення до суду ОСОБА_1 не подав.

Суд не приймає до уваги довід позивача, що (з метою обґрунтування поновлення йому пропущеного процесуального строку на звернення до суду) про те, що «враховуючи той факт, що на час звернення до суду з цією позовною заявою позивач фактично керує власним автотранспортних засобів і знаходиться за межами власного буду то строк звернення до суду має буди поновлений оскільки пропущений з поважних причин». Так, є незрозумілим зміст даного вислову позивача, адже керування не є безперервним процесом та позивач, поза жодним сумнівом, не міг керувати автотранспортним засобом 10 днів підряд без перерви. Так само не є поважною причиною для пропуску встановленого законодавством строку й перебування позивача «за межами власного буду», оскільки, в будь-якому випадку, позовну заяву подано представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Пановим В.С., а не позивачем, при цьому представник не був позбавлений можливості подати позовну заяву в інтересах позивача у визначений законодавством строк, інших відомостей обґрунтування позивача не містить.

Відповідно до ч.1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином. Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від позивача унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

Таким чином, враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Пановим В.С., подано поза межами строку звернення до суду за захистом свого порушеного права і при цьому будь-яких доказів щодо поважності причин пропуску цього строку, які об`єктивно та істотно перешкоджали зверненню до суду, і не залежали від волевиявлення позивача, матеріали справи не містять.

Згідно ч.3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем не наведено належних та об`єктивних підстав пропуску процесуального строку, що могли б вважатись поважними для поновлення судом пропущеного процесуального строку для подання позовної заяви Позивачу, не заявлено відповідне клопотання одночасно з поданням позовної заяви, тому позовна заява підлягає залишенню без розгляду, відповідно до ч.3 ст. 123 КАС України.

Керуючись ст.ст.2, 5, 9, 72-76, 121, 122, 123, 194, 229, 243, 248, 286, 294, 295 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов представника ОСОБА_1 - адвоката Панова Володимира Степановича до старшого державного інспектора відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Савченко Владислава Олеговича, Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місце знаходження юридичної особи) на території України - залишити без розгляду.

Ухвала виготовлена та підписана 07.10.2022 року.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Біляївський районний суд Одеської області продовж п`ятнадцяти днів з дня виготовлення та підписання.

Суддя М.Л. Пасечник