Справа № 300/344/21
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2022-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"03" жовтня 2022 р. справа № 300/344/21
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Панікара І.В.,
при секретарі Подольській Т.М.,
представника позивача: Ковтун Н.О.,
представника відповідача: Липчук В.І.,
ВСТАНОВИВ:
По справі здійснювався ряд наступних процесуальних дій.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.02.2021 року відкрито провадження у даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (т.1, а.с.34-35).
04.01.2022 року судом поновлено провадження по справі № 300/344/21 (т.1, а.с.177-178).
10.03.2021 року від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив (т.1, а.с.54-58).
В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав з підстав наведених ним у позовній заяві та відповіді на відзив.
Представник відповідача щодо задоволення адміністративного позову заперечила з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву та додаткових письмових поясненнях.
Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, дослідивши в сукупності письмові докази, встановив наступне.
На підставі наказу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 27.07.2020 року № 675 Про проведення фактичної перевірки та направлень від 18.06.2020 року № 888, № 889, працівниками ГУ ДПС в Івано-Франківській області проведено фактичну перевірку паливного складу за адресою: вул. Рамішвілі, 2, м. Надвірна, що належить ПП "Карпатнафтопродукт".
За результатами перевірки складено акт (довідку) від 05.08.2020 року на бланку № 090169, який зареєстрований в ДПС 05.08.2020 року за № 482/09/15/РРО/34085176, відповідно до змісту якого констатовано порушення позивачем ряду вимог нормативно-правових актів України, зокрема: відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників на місці відпуску пального паливом з акцизного складу, в кількості 1 штука, чим порушено п.230.1.2 ст. 230 ПК України, постанову КМУ від 22.11.2017 року № 891 Про затвердження порядку ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів лічильників рівня пального у резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів; не обладнання (відсутність) рівнемірів-лічильників рівня пального на введених в експлуатацію резервуарах, в кількості 1 штука, чим порушено п.230.1.2 ст. 230 ПК України; роздрібна торгівля пальним без наявності ліцензії, чим порушено ст. 15 ЗУ "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального" (т.1, а.с.243-244).
05.08.2020 року ПП "Карпатнафтопродукт" подало до ГУ ДПС в Івано-Франківській області заперечення на акт фактичної перевірки від 05.07.2020 року № 482/09/15/РРО/34085176.
За результатами розгляду поданого заперечення, відповідачем надано відповідь № 2937/10/09-19-05-06-22 від 31.08.2020 року, в якій зазначено, що зафіксоване в акті фактичної перевірки від 05.07.2020 року № 482/09/15/РРО/34085176 порушення не спростовується поданим запереченням (т.1, а.с.14-15).
На підставі акту перевірки № 482/09/15/РРО/34085176 від 05.08.2020 року, відповідачем прийнято рішення про застосування фінансових санкцій та податкове повідомлення-рішення від 03.09.2020 року:
Не погодившись з рішенням про застосування фінансових санкцій та податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив в адміністративному порядку.
Рішенням Державної податкової служби України про результати розгляду скарги від 11.01.2021 року № 329/6/99-00-06-03-01-06 скасовано рішення про застосування фінансових санкцій ГУ ДПС в Івано-Франківській області від 03.09.2020 року № та залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 03.09.2020 року № , а скаргу ПП "Карпатнафтопродукт" задоволено частково. Водночас, зазначено, що Головному управлінню ДПС в Івано-Франківській області належить винести нове податкове повідомлення-рішення на підставі акта перевірки з урахуванням вимог Податкового кодексу України та цього рішення (т.1, а.с.16-21).

В подальшому, на підставі акту перевірки № 482/09/15/РРО/34085176 від 05.08.2020 року та рішення Державної податкової служби України про результати розгляду скарги від 11.01.2021 року № 329/6/99-00-06-03-01-06, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 15.01.2021 року за № 000143/0706, яким до позивача застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 250000 грн.

Не погоджуючись з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями від 03.09.2020 року № та від 15.01.2021 року за № 000143/0706, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного їх правового регулювання.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно положень п. 61.1 ст. 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п.п. 19-1.1.16 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України контролюючі органи здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального.

За приписами п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно пункту 75.1 статті 75 ПК України, контролюючі органи, поряд з іншим, мають право проводити фактичні перевірки.

Відповідно до пункту 75.1.3 статті 75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Стаття 80 ПК України визначає порядок проведення фактичної перевірки.

Відповідно до пункту 80.1 статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно пункту 80.2 статті 80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

80.2.1. у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів;

80.2.2. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

80.2.3. письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування;

80.2.4. неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками;

80.2.5. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального;

80.2.6. у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3;

80.2.7. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Пунктом 81.1 ст.81 ПК України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

Як встановлено судом зі змісту направлень на перевірку від 27.07.2020 року за № 888 та за № 889, ОСОБА_2 директору ПП "Карпатнафтопродукт" було пред`явлено службове посвідчення та направлення на проведення перевірки (т.1, а.с.248-249).

Суд зазначає, що вказані обставини підтверджують факт дотримання контролюючим органом вимог ПК України щодо умов допуску до проведення фактичної перевірки, за наслідками якої прийнято оскаржувані рішення.

Водночас, в ході розгляду справи судом не встановлено інших обставини чи фактів, які б вказували на протиправність проведеної перевірки, також і з огляду на їх ймовірний негативний вплив на прийняття рішень за її наслідками.

Щодо скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 03.09.2020 року № , суд зазначає наступне.

Вказаним податковим повідомленням-рішення до позивача застосовано штрафну санкцію в розмірі 40000 грн., за порушення пп.230.1.2 п.230.1 ст.230 Податкового кодексу України, а саме: відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального в резервуарі на місці відпуску пального паливом з акцизного складу, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з пунктом 230.1 статті 230 ПК України, акцизні склади та акцизні склади пересувні утворюються з метою підвищення ефективності роботи із запобігання та боротьби з незаконним виробництвом і обігом спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, пального, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходження до бюджету акцизного податку.

Відповідно до підпункту 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 ПК України, акцизний склад - це спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, а також приміщення, розташовані на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального (крім скрапленого газу природного, бензолу, метанолу), за винятком приміщень для навантаження-розвантаження, зберігання пального виключно для потреб власного споживання пального розпорядником акцизного складу.

Згідно з підпунктом 14.1.224 пункту 14.1 статті 14 ПК України, розпорядник акцизного складу - це суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на право виробництва спирту етилового, алкогольних напоїв, зареєстрований платником акцизного податку, або який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального (крім скрапленого газу природного, бензолу, метанолу), крім суб`єктів господарювання, які використовують приміщення, розташовані на митній території України, для навантаження-розвантаження, зберігання пального виключно для потреб власного споживання пального.

Підпунктом 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України встановлено, що акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу, інших газів, бутану, ізобутану за зазначеними в цьому підпункті кодами УКТЗЕД - також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.

Витратоміри-лічильники та резервуари повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, проведені відповідно до законодавства, а рівнеміри-лічильники повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства. У разі відсутності позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників для цілей цього Кодексу акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати:

а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі;

б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Один акцизний склад може бути зареєстрований виключно одним розпорядником акцизного складу. Один розпорядник акцизного складу може зареєструвати один і більше акцизних складів.

Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.

Що стосується обладнання акцизних складів, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального, витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками, то пунктом 12 підрозділу 5 розділу XX ПК України встановлено, що розпорядники акцизних складів відповідно до вимог цього Кодексу зобов`язані обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі в строки, зокрема, акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, - не пізніше 1 січня 2020 року.

Пунктом 18 до внесення до нього змін Законом України №391-ІХ від 18.12.2019 року було встановлено, що норми пункту 128-1 статті 128-1 ПК України застосовуються до розпорядників акцизних складів, на яких розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів (крім розпорядника акцизного складу, який до 1 липня 2019 року не підпадав під визначення платника податку відповідно до пункту 212.1 статті 212 цього Кодексу) з 1 січня 2020 року.

Проте Законом України № 391-ІХ від 18.12.2019 року були внесені зміни та слово "січня" замінено словом "квітня".

Таким чином, законодавець встановив, що відповідальність розпорядників акцизних складів за відсутність обладнання акцизних складів, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального, витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками може наступити лише з 01.04.2020 року, тобто фактично надав розпорядникам вказаних складів додатковий термін для обладнання акцизних складів, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального, витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

В судовому засіданні встановлено, що станом на день здійснення посадовими особами податкового органу фактичної перевірки (05.08.2020 року), розпорядником акцизного складу (позивачем) не обладнано акцизний склад рівнемірами-лічильниками рівня пального на введених в експлуатацію резервуарах та встановлено відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників на місці відпуску пального паливом з акцизного складу.

При цьому, суд наголошує, що позивачем до матеріалів справи не додано жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували виявлені контролюючим органом в ході проведення перевірки вище зазначені порушення вимог чинного законодавства України.

Відповідно до пункту 128-1.1 статті 128-1 ПК України необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, а також необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового витратоміра-лічильника спирту етилового на місці отримання та відпуску спирту етилового, розташованого на акцизному складі, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник/витратомір-лічильник спирту етилового.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 03.09.2020 року № , внаслідок чого, в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Щодо скасування податкового повідомлення-рішення від 15.01.2021 за № 000143/0706, суд зазначає наступне.

Вказаним податковим повідомленням-рішенням до позивача застосовано штрафну санкцію в розмірі 250000 грн., за порушення вимог ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального" - здійснення роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії.

Зокрема, за змістом акту перевірки, контролюючим органом констатовано факт роздрібної торгівлі відповідачем пальним без наявності відповідної ліцензії, а саме: позивач здійснив заправляння дизельним паливом належного ФОП ОСОБА_1 транспортного засобу з акцизного складу ( АДРЕСА_1 ), що належить ПП "Карпатнафтопродукт" у кількості 380 л. по ціні 18 грн. за літр.

Водночас, як у позовній заяві так і в судовому засіданні представник позивача заперечила факт здійснення ПП "Карпатнафтопродукт" роздрібної торгівлі пальним без наявності у нього ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, вказавши, що 02.01.2020 року між ФОП ОСОБА_1 та позивачем в особі директора ОСОБА_2 укладено договір відповідального зберігання, внаслідок чого, позивач не здійснював оптової торгівлі пальним (дизельним паливом) ФОП ОСОБА_1 , а тільки забезпечував зберігання раніше придбаного ФОП ОСОБА_1 пального та надавав його останньому за вимогою.

З урахуванням наявних по справі суперечностей, зокрема, щодо факту роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, суд повважав за необхідне викликати в судове засідання громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а також осіб, що проводили перевірку з боку податкового органу, в якості свідків для надання правдивих показань про відомі їм обставини по справі.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка громадянин ОСОБА_1 засвідчив суду, що ним здійснюється періодичне заправляння дизельним паливом на паливному складі по АДРЕСА_1 , що належить ПП " ОСОБА_3 ". Зокрема, 03.08.2020 року приблизно 15:40 год. він здійснив заправляння вантажного автомобіля VOLVO, державний номерний знак НОМЕР_1 на вказаному паливному складі дизельним паливом в кількості 380 л. Зазначив, що умови постачання пального між ним та ПП "Карпатнафтопродукт" передбачено договором відповідального зберігання. Зокрема, отримання пального здійснюється за допомогою скетч картки, на яку зараховується відповідна кількість пального. Зазначене пальне ним попередньо було придбане у Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтопродукт" згідно платіжних доручень: № 343 від 17.07.2020 року, №345 від 22.07.2020 року, №346 від 23.07.2020 року, №348 від 27.07.2020 року, № 352 від 03.08.2020 року на підставі видаткових накладної № 6 від 03.08.2020 року та рахунків на оплату: № 7 від 17.07.2020 року, №9 від 22.07.2020 року, №10 від 23.07.2020 року, № 12 від 27.07.2020 року, № 20 від 03.08.2020 року.

Вказані факти підтверджено показами свідка ОСОБА_2 .

Також, гр. ОСОБА_2 додатково надав суду докази по справі, а саме: договір відповідального зберігання від 02.01.2020 року, акт № 1 приймання-передачі від 03.08.2020 року, акт № 2/03/08 передачі-приймання від 03.08.2020 року.

Зазначені докази судом долучено до матеріалів справи (т.2, а.с.55-69).

Судом встановлено, що пунктами 1.1-1.4 договору відповідального зберігання від 02.01.2020 року визначено, що в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Поклажодавець (ФОП ОСОБА_1 ) передає, а Зберігач (ПП "Карпатнафтопродукт") приймає на відповідальне зберігання протягом строку цього Договору дизельне паливо. Поставка Товару на зберігання здійснюється за рахунок та під ризик Поклажодавця за адресою: АДРЕСА_1 . Приймання Товару на відповідальне зберігання та повернення його з відповідального зберігання здійснюється Сторонами за актами приймання-передачі, які є невід`ємною частиною цього Договору. Перелік Товару, який передається на відповідальне зберігання згідно з цим Договором, його кількість та вартість визначаються Сторонами у актах приймання-передачі (т.2, а.с.55-56).

Згідно акту № 1 приймання-передачі від 03.08.2020 року відповідно до договору відповідального зберігання від 02.01.2020 року, Поклажодавець передає, а Зберігач приймає на відповідальне зберігання дизельне паливо в загальній кількості 2800 л. (т.2, а.с.57).

Окрім того, згідно акту № 2/03/08 передачі-приймання від 03.08.2020 року відповідно до договору відповідального зберігання від 02.01.2020 року, Поклажодавець приймає, а Зберігач повертає з відповідального зберігання дизельне паливо в загальній кількості 780 л. (т.2, а.с.58).

Відповідно до видаткової накладної № 6 від 03.08.2020 року ФОП ОСОБА_1 придбав у ТзОВ "Карпатнафтопродукт" дизельне паливо, а саме: 700 л. по ціні 17,50 грн., 500 л. по ціні 17,80 грн. та 1600 л. по ціні 18,00 грн. (т.2, а.с.59).

Судом також досліджено вищевказані рахунки на оплату та платіжні доручення (т.2, а.с.60-69).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що основним видом діяльності ПП "Карпатнафтопродукт" є оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами (т.1, а.с.23).

Судом встановлено, що 16.07.2019 року Державною фіскальною службою України видано ПП "Карпатнафтопродукт" ліцензію на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі, реєстраційний номер 01444, термін дії якої з 16.07.2019 року по 16.07.2024 року (т.2, а.с.86).

В подальшому, 29.01.2020 року Державною фіскальною службою України видано ПП "Карпатнафтопродукт" ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) за адресою: АДРЕСА_1 , загальна кількість резервуарів, що використовуються для зберігання пального (літри):20000, реєстраційний номер 2000009, термін дії якої з 29.01.2020 року по 29.01.2025 року (т.2, а.с.86).

З огляду на встановлені вище обставини суд зазначає наступне.

Так, основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначено Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" №481/95-ВР від 19.12.1995 (надалі, також - Закон №481).

Статтею 1 Закону №481 серед іншого надано визначення наступним поняттям:

ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку;

роздрібна торгівля пальним - діяльність із придбання або отримання та подальшого продажу або відпуску пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик з автозаправної станції, автогазозаправної станції, газонаповнювальної станції, газонаповнювального пункту та інших місць роздрібної торгівлі через паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки та/або реалізація скрапленого вуглеводневого газу в балонах для побутових потреб населення та інших споживачів.

місце роздрібної торгівлі пальним - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для роздрібної торгівлі та/або зберігання пального на праві власності або користування;

За змістом статті 15 Закону №481 ліцензія на право зберігання пального не отримується на місця зберігання пального, що використовуються: суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) для зберігання пального, яке споживається для власних виробничо-технологічних потреб виключно на нафто- та газовидобувних майданчиках, бурових платформах і яке не реалізується через місця роздрібної торгівлі.

Суб`єкти господарювання, що здійснюють зберігання пального, яке не реалізовується іншим особам і використовується виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки, у заяві для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального зазначають про використання пального для потреб власного споживання чи переробки, загальну місткість резервуарів та ємностей, що використовуються для зберігання пального, та їх фактичне місцезнаходження.

Отже, саме факт отримання з метою реалізації або ж відпуск власного пального кінцевому споживачу для задоволення його побутових потреб, а не тимчасове зберігання чужого палива, є визначальною ознакою роздрібної торгівлі пальним, передумовою для початку якої є отримання відповідної ліцензії.

Вказане, дозволяє суду прийти до переконання про відсутність факту роздрібної торгівлі пальним на паливному складі по вул. Рамішвілі, 2, м. Надвірна, що належить ПП "Карпатнафтопродукт".

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 15.01.2021 за № 000143/0706 винесено необґрунтовано, внаслідок чого, останнє слід визнати протиправним та скасувати, а позовні вимоги в цій частині такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із нормами частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, всупереч наведеним вимогам, відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів у повному об`ємі правомірності своїх дій.

Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок про необхідність часткового задоволення заявлених позовних вимог.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи те, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення частково, позивач, згідно платіжного доручення від 28.01.2021 року, підтвердив сплату судового збору на суму 4350 гривень, за подання даного адміністративного позову, суд робить висновок про стягнення, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Івано-Франківській області сплачений судовий збір в розмірі 3750 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов приватного підприємства "Карпатнафтопродукт" до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 03.09.2020, №000143/0706 від 15.01.2021 - задоволити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 15.01.2021 за № 000143/0706.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Відповідно до задоволених вимог стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (, вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76000) на користь приватного підприємства "Карпатнафтопродукт" (, вул. Кисілевської, 41, м. Івано-Франківськ, 76002) сплачений судовий збір в розмірі 3750 (три тисячі сімсот п`ятдесять) гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач:

приватне підприємство "Карпатнафтопродукт" (, вул. Кисілевської, 41, м. Івано-Франківськ, 76002).

Відповідач:

Головне управління ДПС в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код 43968084, вулиця Незалежності, 20, місто Івано-Франківськ, 76018).

Суддя Панікар І.В.

Рішення складене в повному обсязі 10 жовтня 2022 р.