Справа № 400/3668/22
Суддя: Величко А.В.
Дата ухвалення: 2022-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 жовтня 2022 р. № 400/3668/22
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Величко А.В.в порядку письмового провадження розглянув адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 ,

про:визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі відповідач) з вимогами визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на виконання рішення суду 400/1880/18 відповідачем протиправно застосовано базовий місяць січень 2016 року для нарахування індексації, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення військовослужбовців за рахунок збільшення щомісячної премії з 01.12.2015 року, замість належного застосування базового місяця січень 2008 року, оскільки саме в січні 2008 року було останнє підвищення посадового окладу позивача.

Відповідач не надав до суду відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 03.08.2022 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.

30.09.2022 від відповідача надійшла заява про зупинення провадження у справі до завершення воєнного стану.

Ухвалою суду від 06.10.2022 року відмовлено у зупиненні провадження по справі.

Суд розглянув справу відповідно до вимог ст.262 КАС України, без проведення судового засідання, в порядку письмового провадження, на підставі матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:
Позивач проходив військову службу у Збройних силах України у період з 01 серпня 1985 по 17 жовтня 2005 року та з 19 березня 2014 по 31 січня 2018 року.

Наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) № 4 від 05.01.2018 позивача звільнено з військової служби у запас, відповідно до частини восьмої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на підставі пункту «і» (як такого, що уклав контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та вислужив не менше 24 місяців військової служби за контрактом).

Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) від 31.01.2018 № 4, позивача було виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення і направлено на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

При звільненні з військової служби позивачу не виплачена індексація грошового забезпечення.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2018 року зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_4 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби у Збройних Силах України на посаді заступника військового комісара - начальника мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_5 » Сухопутних військ Збройних Сил України за період з 01.02.2016 року по 31.01.2018 року.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2019 року апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_6 залишено без задоволення, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2018 року залишено без змін.

Верховний Суд від 21.02.2019 року відмовив у відкритті касаційного провадження.

На виконання рішення МОАС від 11.10.2018 року по справі 400/1880/18 відповідачем проведено нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.02.2016 року по 31.01.2018 рік в сумі 4080,35 грн.

Відповідач також надав довідку-розрахунок в якій зазначено, що відповідачем була нарахована позивачу індексація грошового забезпечення за період з 01.02.2016 року по 31.01.2018 рік враховуючи базовий місяць січень 2016 року.

Вважаючи дії відповідача щодо проведення нарахування та виплати індексації грошового забезпечення з урахуванням базового місяця січень 2016 року протиправними та такими, що не ґрунтуються на вимогах законодавства України, позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку та виплати індексації грошового забезпечення з урахуванням базового місяця січень 2008, проте відповіді на заяву не отримав, перерахунок відповідачем не здійснено тому позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку даним обставинам справи, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ст. 4 Закону).

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, згідно з п. 4 якого, індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Оплата праці (грошове забезпечення) індексується у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків. Приклад, обчислення суми індексації грошових доходів громадян наведений у Додатку № 2 вищевказаного Порядку ( в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Частиною 4 статті 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому зарплати без обмеження будь-яким строком (ст. 233 КЗпП України).

Індексація є складовою заробітної плати та у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. Відповідно до вимог діючих нормативно-правових актів, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем здійснено нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.02.2016 по 31.01.2018 року у сумі 4083,35 грн., із застосуванням базового місяця січень 2016 року.

За приписами Порядку №1078 місяць, у якому підвищилося грошове забезпечення з урахуванням виплат, що входять до його складу (посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення), є базовим.

Абзацем 1 п. 5 Порядку №1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Отже, підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення, зокрема, посадових окладів особи. Зміна розміру доплат, надбавок та премій не випливає на встановлення базового місяця індексації для початку обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації.

Станом на момент виникнення спірних правовідносин тарифні ставки (оклади) військовослужбовців були підвищені відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 07.11.2007 № 1294, яка набрала чинності 01.01.2008.

Таким чином, згідно Порядку № 1078, базовим місяцем при розрахунку індексу споживчих цін вважався місяць, у якому відбувається підвищення заробітної плати працівника за рахунок збільшення її постійних складових.

Аналогічні позиції висловлені у постановах Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 825/1832/1790 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/85154726), від 05 лютого 2020 року у справі № 825/565/17 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/87389917).

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення позивача, наявної в матеріалах справи встановлено, що у березні 2014 року розмір посадового окладу позивача становив 455,42 грн., а у квітні 2014 був збільшений до 1086,00 грн.

Отже, суд дійшов до висновку, що місяцем підвищення посадового окладу (базовим місяцем) позивача є квітень 2014 року, оскільки саме у квітні 2014 року відповідно до довідки відбулося підвищення заробітної плати працівника за рахунок збільшення її постійних складових, тому відповідач повинен був здійснити розрахунок індексації з 01.02.2016 по 31.01.2018 року з урахуванням базового місяця квітень 2014 року.

З урахуванням наведеного, суд вважає позовні вимоги в частині щодо визнання протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.02.2016 по 31.01.2018 року, із застосуванням базового місяця січень 2016 року підлягають задоволенню. В частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату індексації з урахуванням базового місяця січень 2008 року вимога не підлягає задоволенню з вищевказаних підстав. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача буде зобов`язати відповідача нарахувати індексацію грошового забезпечення за період з 01.02.2016 по 31.01.2018 року із застосуванням базового місяця квітень 2014 року.

Щодо клопотання позивача про звернення до негайного виконання рішення суду, суд зазначає, що відповідно до п. 1) ч.1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

На думку суду, у пункті першому ч. 1 ст. 371 КАС України йде мова про негайне виконання стягнення пенсій, інших періодичних платежів у разі позбавлення осіб пенсій або виплат. Інститут негайного виконання стягнення пенсій та інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів за один місяць у такому разі виконує функцію запобіжника позбавлення особи засобів існування на час вирішення юридичного спору.

Натомість спірні правовідносини між сторонами у цій справі полягають не у позбавленні позивача грошових коштів як засобу існування. У цьому випадку існує лише спір щодо застосування базового місяця під час проведення індексації грошового забезпечення.

На підставі зазначеного суд не вбачає підстав для застосування пункту 1 частини 1 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України та негайного виконання судового рішення у цій справі.

Окрім того, позивач просить суд зобов`язати відповідача подати до суду звіт щодо виконання рішення суду у цій справі на підставі ч. 1 ст. 382 КАС України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно зі статтею 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З наведеного слідує, що рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України Про виконавче провадження.

Суд звертає увагу позивача на те, що встановлення судового контролю за виконанням рішення є правом, а не обов`язком суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі.

Положення статті 382 КАС України не є імперативними, тобто, передбачають право суду діяти на власний розсуд в залежності від обставин справи.

За таких обставин відсутня необхідність застосування положень статті 382 КАС України.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст.139 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. У разі часткового задоволення позовних вимог судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч. 3 ст. 139 КАС України).

Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір в розмірі 992,40 грн., Отже, судові витрати у розмірі 496,20 грн. (часткове задоволення позовних вимог) підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 257-262 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) індексації грошового забезпечення в період з 01.02.2016 по 31.01.2018 року в сумі 4080,35 грн., враховуючи базовий місяць січень 2016 року.

3. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_7 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) індексації грошового забезпечення в період з 01.02.2016 по 31.01.2018 року, враховуючи базовий місяць квітень 2014 року, з урахуванням виплачених сум.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у сумі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень 20 коп.), за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

5. У решті позовних вимог - відмовити.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України .

Суддя А.В. Величко