Справа № 340/10138/21
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2022-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 жовтня 2022 року м. Дніпросправа № 340/10138/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 травня 2022 року (суддя 1-ї інстанції Петренко О.С.) у справі №340/10138/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 23.09.2021 р. №0-1113.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що спірне податкове повідомлення-рішення сформовано у порушення ст. 266 ПК України, крім того, неврахуванням податковим органом пп. є), ж) пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 травня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

На вказане рішення суду першої інстанції позивачем подана апеляційна скарга, в якій просить скасувати рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга позивача обґрунтована тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доводам позивача, невірно застосовано норми матеріального права. Так зазначає, що спірне податкове повідомлення-рішення сформовано у порушення ст. 266 ПК України.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу в якій просить відмовити у її задоволенні. У відзиві зазначив, що судом першої інстанції вірно встановлені обставини справи та прийнято обґрунтоване рішення.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, позивач є власником нежитлової будівлі - загальною площею 3195,2 кв. м. /розмір частки 1/2/, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.27/.

Право власності на вказаний об`єкт виникло на підставі договору купівлі-продажу від 27.12.2016 року (а.с.7-8).

23.09.2021 року відповідачем сформовано податкове повідомлення-рішення №0-1123 за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості на суму 20750,03 грн. за податковий період 2020 рік.

Позивач, вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення податкового органу протиправними та такими, що прийнято з порушенням вимог законодавства та таким, що підлягає скасуванню, звернулася до суду із даним позовом.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову дійшов висновку, що спірне рішення прийнято у відповідності до норм чинного законодавства.

Переглядаючи судове рішення, колегія суддів суду апеляційної інстанції доходить наступного висновку.

Спірним у справі є питання, за позицією позивача, прийняття спірного податкового повідомлення-рішення у порушенні пп. є), ж) пп. 266.2.2 п. 266.2 та пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України.

Як свідчать встановлені обставини справи, позивачем придбано частку нежитлової будівлі, яка складається з учбового корпусу та ґанку, загальною площею 3195 кв.м. (а.с.7).

Згідно з підпунктом 266.1.1. пункту 266.1 статті 266 ПК України, платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування, згідно з положеннями підпункту 266.2.1. пункту 266.2 статті 266 ПК України, є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Положеннями підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України встановлюються податкові пільги із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до приписів пп. є), ж) пп. 266.2.2 п. 266.2 ст.. 266 ПК України, не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, віднесені до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку; будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Сама по собі специфіка об`єкта оподаткування - наявність спеціального статусу будівлі, а саме статусу будівлі промисловості не може бути достатньою підставою для звільнення від оподаткування.

Власниками об`єктів промисловості є фізичні та інші юридичні особи, в тому числі нерезиденти, та за умови (з врахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду).

Позивачем суду не надано доказів використання вказаного майна як промислового.

Також відсутні докази, що нерухомість, власником частки якої є позивач, є будівлею, спорудою сільськогосподарських товаровиробників.

Таким чином є вірними висновки суду першої інстанції щодо помилкового посилання позивача на норми пп. є), ж) пп. 266.2.2 п. 266.2 ст.. 266 ПК України.

Щодо доводів позивача про прийняття спірного податкового повідомлення-рішення у порушення пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України.

Відповідно до п.п. 266.7.2. п. 266.7 ст. 266 ПК України, податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Отже, вказана норма, п.п. 266.7.2. п. 266.7 ст. 266 ПК України, визначає порядок і строки надсилання/вручення рішення контролюючого органу.

Норма, що визначає строки давності у ПК України закріплена у ст. 102 ПК України.

Відповідно до п.102.1 ст.102 ПК України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Отже доповнення п. 266.10 ст. 266 ПК України пп. 266.10.3, а саме, що податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу, лише удосконалило правовий механізм регулювання суспільних правовідносин, а доповнення пп. 266.10.3 п. 266.10 ст. 266 ПК України стосуються саме нарахуванню, а не надсиланню/врученню рішення контролюючого органу.

Затримка у надісланні (врученні) контролюючим органом у встановлений п.п. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України строк оскаржуваних податкових повідомлень-рішень - до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком), може свідчити лише про процедуру їх направлення (вручення), яка не змінює суті спірних рішень, та не повинна сприйматись як безумовною підставою для висновку щодо протиправності спірних рішень суб`єкта владних повноважень і, як наслідок, для їх скасування.

Якщо податкове повідомлення-рішення прийняте контролюючим органом у межах компетенції, та з його форми можна чітко встановити його зміст, зокрема, порушення законодавства, згідно з яким визначено грошове зобов`язання платника податків, суму такого зобов`язання, таке рішення є правомірним, навіть у разі, коли порушено строки його надсилання (вручення), передбачені Податковим кодексом України.

Сам факт затримки контролюючим органом строків направлення податкового повідомлення-рішення не може бути підставою для звільнення платника податку від обов`язку щодо своєчасної сплати суми податку. У будь-якому випадку порушення строку направлення податкового повідомлення-рішення, жодним чином не впливає на його законність.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 13.02.2018року по справі №820/1975/17, від 28 лютого 2020 року у справі №804/4231/16.

Невручення, несвоєчасне вручення податкового повідомлення-рішення лише може свідчити про дату початку перебігу строку сплати нарахованого грошового зобов`язання, а також, а також звільнення від відповідальності за несвоєчасну його сплату, відповідно до пп. 266.10.2 п. 266.10 ст. 266 ПК України.

Доводи позивача про неотримання розрахунку грошового зобов`язання, колегія суддів відхиляє, оскільки доказів звернення до податкового органу відповідно до пп. 266.7.3 п. 266.7 ст. 266 ПК України, та відмови у наданні такого, матеріали справи не містять. Крім того, неотримання розрахунку разом зі спірним рішенням не може свідчити про протиправність такого.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись ст. ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 травня 2022 року у справі №340/10138/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник

суддя А.А. Щербак