Справа № 640/15345/19
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2022-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2022 року м. Київ № 640/15345/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомДержавної корпорації розвитку «ВЕБ.РФ»
до треті особиМіністерства юстиції України Товариство з обмеженою відповідальністю "Еверест Істейт", Товариство з обмеженою відповідальністю "Едельвейс - 2000", Товариство з обмеженою відповідальністю "Фортуна", Приватне акціонерне товариство "ЮБК-Інвест", Товариство з обмеженою відповідальністю "Нива - Тур", Товариство з обмеженою відповідальністю "ІММЕ", Приватне підприємство "Планета", Товариство з обмеженою відповідальністю "Крим Дівелопмент", Приватне акціонерне товариство "Аеробуд", Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватофис", Товариство з обмеженою відповідальністю "Дайріс", Товариство з обмеженою відповідальністю "Ділайн ЛТД", Товариство з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "Жиса", Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватленд", Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Дан - панорама", Товариство з обмеженою відповідальністю "Санаторій "Енергетик", Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Фінансовий капітал", Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Фінансовий вектор"
провизнання протиправними дій та скасування рішень,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державна корпорація розвитку «ВЕБ.РФ» (далі по тексту - позивач) звернулась з позовом до Міністерства юстиції України (далі по тексту - відповідач) про:

визнання протиправними дій головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця А.Т., в частині винесення постанови про опис і арешт майна (коштів) боржника від 29.05.2019р (ЗВП №59036926);

визнання неправомірною і незаконною постанови відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про опис і арешт майна (коштів) боржника від 29.05.2019р. (ЗВП №59036926);

скасування постанови відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про опис і арешт майна (коштів) боржника від 29.05.2019 (ЗВП №59036926).

Ухвалою суду від 11.09.2019р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку визначеному статтями 268-271, 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою суду від 19.09.2019р. зупинено провадження до перегляду ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.09.2019р. в порядку апеляційного провадження.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2019 року залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 22 липня 2021 року закрито касаційне провадження на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.10.2021 року поновлено провадження у справі.

У подальшому, ДКР «ВЕБ.РФ» з позовом до Міністерства юстиції України про:

визнання дій державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в частині винесення постанови про арешт майна боржника від 11.08.2021 року неправомірними та незаконними.

визнання неправомірною і незаконною постанову відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про арешт майна боржника від 11.08.2021р. (ВП №59036926).

скасування постанови відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про арешт майна боржника від 11.08.2021р. (ВП №59036926).

Ухвалою суду від 16.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку визначеному статтями 268-271, 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою суду від 16.11.2021 об`єднано в одне провадження адміністративні справи №640/15345/19 та №640/30564/21 та присвоєно об`єднаним справам загальний №640/15345/19.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправними діями відповідача щодо винесення постанов про опис і арешт майна (коштів) боржника та про арешт майна боржника у зведеному виконавчому провадженні №59036926.

Відповідач проти позову заперечив з підстав правомірності прийняття оскаржуваних постанов.

Треті особи проти задоволення позовних вимог заперечили з підстав правомірності прийняття оскаржуваних постанов.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 29.05.2019 винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника у зведеному виконавчому провадженні №59036926 з виконання виконавчих листів виданих Апеляційним судом міста Києва у справі №796/165/2018 виданих 19.02.2019 про надання дозволу на виконання рішення Арбітражного суду (м. Гаага, Королівство Нідерландів) від 02 травня 2018 року у справі ПТС №2015-36 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Еверест Істейт", Приватного підприємства "Едельвейс - 2000", Приватного акціонерного товариства "Фортуна", Приватного акціонерного товариства "ЮБК-Інвест", Товариства з обмеженою відповідальністю "Нива - Тур", Товариства з обмеженою відповідальністю "ІММЕ", Приватного підприємства "Планета", Товариства з обмеженою відповідальністю «Крим девелопмент», Приватного акціонерного товариства "Аеробуд", Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофіс", Товариства з обмеженою відповідальністю "Дайріс", Товариства з обмеженою відповідальністю "Ділайн ЛТД", Товариства з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "Жиса", Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватленд", Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Дан - панорама", Товариства з обмеженою відповідальністю "Санаторій "Енергетик", Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Фінансовий капітал", Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Фінансовий вектор", ОСОБА_1 до російської федерації, в особі міністерства юстиції російської федерації про стягнення сум (заборгованості) в якості компенсації за відповідне нерухоме майно, а саме: накладено арешт на акцію проста бездокументарна іменна, номінальною вартістю 10грн., у кількості 5 080 310 373 штук, від загальної кількості 99,7726%, міжнародний ідентифікаційний номер UA, цінні папери ПАТ «Промінвестбанк», , що належить російській федерації через Державну корпорацію «Банк розвитку та зовнішньоекономічної діяльності».

Крім того, постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровцем А.Т. 11.08.2021 прийнято постанову про арешт майна боржника у ЗВП №59036926, якою накладено арешт на 5 080 310 373 штук простих бездокументарних іменних акцій ПАТ «Промінвестбанк», , номінальною вартістю 10грн., 99,7726% від загальної кількості, міжнародний ідентифікаційний номер UA, що описані постановою про опис та арешт майна (коштів) боржника від 29.05.2019 року ЗВП №59036926, що належить боржнику російській федерації через Державну корпорацію «Банк розвитку та зовнішньоекономічної діяльності».

Вказаною постановою також вважати такою, що втратила чинність постанова від 12.03.2020 ЗВП №59036926 з урахуванням постанови про виправлення помилок від 13.03.2020 якою зобов`язано зняти арешт з 5 080 310 373 штук простих бездокументарних іменних акцій ПАТ «Промінвестбанк», , номінальною вартістю 10грн., 99,7726% від загальної кількості, міжнародний ідентифікаційний номер UA та перерахувати на рахунок покупця.

Не погоджуючись з оскаржуваними постановами та діями державного виконавця щодо винесення вказаних постанов, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. № 1404-VІІІ (далі по тексту - Закон № 1404-VІІІ).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Отже, правомірними вважаються дії державного виконавця, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону № 1404 відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів:

1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;

1-1) судові накази;

2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом;

3) виконавчих написів нотаріусів;

4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій;

5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди;

6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;

7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами;

8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України;

9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону №1404-VІІІ, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 10 Закону №1404-VІІІ заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно частини першої статті 52 Закону №1404-VІІІ виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Відповідно до частини п`ятої статті 52 Закону №1404-VІІІ у разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів в обсязі, необхідному для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з цивільного обороту, або обмежено оборотоздатного майна, майна, на яке не може бути звернено стягнення), незалежно від того, хто фактично використовує таке майно.

Частиною першою статті 53 Закону №1404-VІІІ визначено, що виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб.

Відповідно до статті 56 Закону №1404-VІІІ арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що залучення ВЕБ.РФ до відповідальності за боргами російської федерації не припустимо, оскільки ПАТ «Промінвестбанк» є ПАТ, зареєстрованим за законодавством України. ВЕБ.РФ є одним з акціонерів ПАТ «Промінвестбанк» і зареєстрований за законодавством російської федерації в якості юридичної особи - некомерційної організації (державної корпорації), і хоча засновником позивача є російська федерація, вона не є учасником ВЕБ.РФ.

Позивач зазначає, що майно ВЕБ.РФ не є майном держави - Російська Федерація. Ані право України, ані право Російської Федерації не дозволяє кваліфікувати акції у якості майна російської федерації, щодо якого в рамках цієї справи здійснюється стягнення заборгованості. Як право України, так і право Російської Федерації встановлює, що юридичні особи не несуть відповідальності за боргами своїх засновників або учасників.

Приймаючи рішення у даній справі, суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, Верховний Суд у постанові від 25.01.2019 у справі №796/165/18 зазначив, що … «під час перевірки правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, законність та обґрунтованість відповідних судових рішень щодо заяви про забезпечення позову в цій справи, оцінюючи обґрунтованість доводів заявника та заперечення відповідачів щодо вжиття відповідних заходів із їх співмірністю, змістом заявлених позовних вимог та фактичними обставинами справи, поміж іншого, вказав, що предметом спору у цій справі є зняття арешту з майна, а саме простих іменних акцій ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК», який накладений державним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження з примусового виконання виконавчих листів, виданих апеляційним судом на виконання ухвали Апеляційного суду міста Києва від 25 вересня 2018 року, згідно з якою визнано та надано дозвіл на виконання рішення Арбітражного суду (м. Гаага, Королівство Нідерландів) від 02 травня 2018 року у справі ПТС № 2015-36.

Крім того, Верховний Суд під час перегляду судових рішень у даній справі зазначив про те, що Внєшекономбанк (Зовнішекономбанк) на 100 % належить РФ, та 28 листопада 2018 року президент РФ підписав закон про нове найменування і функції банку розвитку Внєшекономбанк , який був перетворений у ДКР ВЕБ.РФ.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для звільнення в примусовому порядку з-під арешту спірних цінних паперів, оскільки не виявлено порушення встановленого Законом України «Про виконавче провадження» порядку накладення арешту.».

Крім того, судом встановлено, що рішенням Господарського суду міста Києва від 25.11.2020 у справі №910/10105/19 за позовом Державної корпорації розвитку "ВЕБ.РФ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвінтум" про зобов`язати ТОВ "Інвінтум" зняти обмеження (арешт), які накладені відповідно до ухвали Апеляційного суду міста Києва від 05.09.2018 щодо обігу цінних паперів Публічного акціонерного товариства "Промінвестбанк", які належать на праві власності Державній корпорації розвитку "ВЕБ.РФ" (попереднє найменування - Державна корпорація "Банк розвитку і зовнішньоекономічної діяльності (Внєшекономбанк)", пр-т. Академіка Сахарова, 9, м. Москва, 107996, Російська Федерація, ОДРН 102), у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.07.2021 рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2020 року у справі № 910/10105/19 змінено, виклавши його мотивувальну частину в редакції даної постанови. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2020 року у справі № 910/10105/19 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 06.12.2021 постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.07.2021 та рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2020 у справі №910/10105/19 залишено без змін.

Відповідно до судових рішень у справі №910/10105/19, судами встановлено, що відповідно до виписки про стан рахунку в цінних паперах від 18.08.2020, виданої депозитарною установою, на відкритому депозитарною установою - ТОВ "Інвінтум" рахунку у цінних паперах депонента - Державної корпорації розвитку "ВЕБ.РФ" обліковуються 5 080 310 373 штук простих іменних акцій, номінальною вартістю 10,00 грн за кожну, емітентом яких є ПАТ "Промінвестбанк" (), (ISIN UA ), що становить 99,7726%% статутного капіталу ПАТ "Промінвестбанк", та які належать на праві власності Державній корпорації розвитку "ВЕБ.РФ".

Отже, Верховним Судом, як у справі №796/165/18 так і у справі №910/10105/19 встановлено, що державним виконавцем законно вчинено дії щодо арешту цінних паперів UA, у кількості 5 080 310 373 штук, що складає 99,7726 % статутного капіталу ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК», які належать боржнику в межах зведеного виконавчого провадження № 59036926 - Російській Федерації.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Разом з тим, відповідно до Висновку спеціаліста у галузі міжнародного права, доктора юридичних наук, професора, члена-кореспондента Національної академії правових наук України Буроменського М.В. від 24.05.2019, відповідно до норм та звичаїв міжнародного права ВЕБ, який виконує цілі, функції та завдання, притаманні державним органам, знаходиться під щільним контролем держави настільки, що є її alter ego, і майном якого держава розпоряджається як своїм, є органом держави Російська Федерація. В зв`язку із наведеним, майно ВЕБ, яке знаходиться на території України, може використовуватись для стягнення в рахунок боргів держави Російська Федерація.

Крім того, відповідно до Указу Президента України від 11.05.2022 № 326/2022 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 11.05.2022 р. «Про примусове вилучення в Україні об`єктів права власності Російської Федерації та її резидентів»» корпоративні права у розмірі 99,772644 відсотка майна публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (код згідно з ЄДРПОУ - 00039002, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Малопідвальна, 8), що належать Державній корпорації розвитку «ВЕБ.РФ» (місцезнаходження: Російська Федерація, 107996, м. Москва, просп. Академіка Сахарова, 9, реєстраційний номер - 102) примусово вилучені.

Указ Президента України від 11.05.2022 р. № 326/2022 затверджено Законом України від 12.05.2022 p. № 2249-ІХ.

З вищевикладеного вбачається, що корпоративні права на акції ПАТ «Промінвестбанк», якими володів позивач, націоналізовано на користь держави Україна і у позивача у зв`язку із цим з 19.05.2022 оскаржуваними постановами не порушуються права позивача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що державним виконавцем правомірно винесені оскаржувані постанови від 29.05.2019р. та від 11.08.2021р. про опис і арешт майна (коштів) боржника у зведеному виконавчому провадженні №59036926.

Вважаючи на вищенаведене в сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Державної корпорації розвитку «ВЕБ.РФ».

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки судове рішення ухвалене на користь суб`єкта владних повноважень, судові витрати, відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову Державної корпорації розвитку «ВЕБ.РФ» (107078, м. Москва, прос. Академіка сахарова, 9, одрн 102) відмовити повністю.

Згідно з частиною шостою статті 288 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Амельохін