Справа № 208/1838/22
Суддя: Івченко Т. П.
Дата ухвалення: 2022-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 208/1838/22
№ провадження 2-а/208/73/22
РІШЕННЯ

Іменем України

22 вересня 2022 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді - Івченко Т.П.,

за участі - секретаря судового засідання Оніщук Д.Р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Кам`янське Дніпропетровської області в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, в особі інспектора відділення поліції № 1 (м. Виноградів) Берегівського районного відділу поліції Савко Володимира Володимировича «про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі»,-

встановив:

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

14 квітня 2022 року через канцелярію Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області позивач ОСОБА_1 подав матеріали позовної заяви до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, в особі інспектора відділення поліції № 1 (м. Виноградів) Берегівського районного відділу поліції Савко Володимира Володимировича «про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі». Згідно до змісту заяви, просить:

-в порядку забезпечення провадження зупинити дію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕОА № 5352951 від 04.04.2022, винесену інспектором відділення поліції № 1 (м. Виноградів) Берегівського районного відділу поліції Савко Володимиром Володимировичем;

-скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕОА № 5352951 від 04.04.2022, винесену інспектором відділення поліції № 1 (м. Виноградів) Берегівського районного відділу поліції Савко Володимиром Володимировичем;

-стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Закарпатській області () понесенні мною судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає наступне.

04 квітня 2022 посадовою особою відповідача - інспектором відділення поліції № 1 (м. Виноградів) Берегівського районного відділу поліції Савко Володимиром Володимировичем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕОА № 5352951 якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Відповідач вважає дії та винесену постанову незаконною та прийняту з порушенням вимог встановлених законодавством з огляду на наступне.

04 квітня 2022 у м. Виноградів Закарпатської області позивач, ОСОБА_1 рухався в автомобілі PORSCHE МАС AN GTS, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням його знайомого ОСОБА_2 . Під час руху, приблизно об 17.00 год. у м. Виноградів було оголошено повітряну тривогу. Водій ОСОБА_2 зупинив автомобіль та разом із позивачем прослідкували в укриття.

Після сигналу «Відбій повітряної тривоги» ОСОБА_2 попросив позивача переставити його автомобіль PORSCHE МАС AN GTS, державний номер НОМЕР_1 ближче до місця проживання.

Підійшовши до місця знаходження автомобіля, поруч з ним був припаркований патрульний автомобіль поліції в якому знаходився відповідач.

Після перевірки документів, відповідач виніс спірну постанову та притягнув позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки транспортних засобів. На доводи позивача, що в момент зупинки він не керував даним автомобілем та щодо відсутності будь-яких доказів, що підтверджують його провину, відповідач жодним чином не реагував.

Не маючи часу та бажання сперечатись із працівником поліції, особливо після його слів: «Понаїхали тут з Києва», позивач підписав винесену постанову та отримав її копію.

Конституцією України проголошено принцип верховенства права (ст. 8 Конституції України), що зокрема передбачає пріоритет суб`єктивних прав громадянина, гарантованих йому Конституцією та законодавством.

Ч. 2 ст. 19 Конституції України закріплено принцип законності, тобто обов`язку органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок провадження у справах про адміністративні правопорушення визначений положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення. Так зокрема, ст. 245 КУпАП встановлює, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Процесуальний порядок розгляд справи про адміністративне правопорушення визначений главою 22 КУпАП. Відповідно до приписів ст. 279 КУпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Далі головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

У своїй практиці Верховний Суд неодноразово звертав увагу на необхідності доведення вини особи у вчинені адміністративного правопорушення у передбачений законом спосіб. Вина особи обов`язково повинна доводитись допустимими та належними доказами, передбаченими ст. 251 КУпАП, що беззаперечно доводять наявність в діях особи складу інкримінованого адміністративного правопорушення. Навіть визнання особою своєї вини у вчинені правопорушення, повинно ставитись під сумнів та обов`язково доводитись іншими доказами.

Так, у своїй постанові від 15.05.2019 за справою № 537/2088/17 Верховний Суд зазначив, що «... сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності».

Таким чином, незважаючи на повну відсутність будь-яких доказів вчинення, саме мною, адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, Відповідач в порушення закріплених процесуальних приписів ст. 279 КУпАП, провів розгляд справи та притягнув мене до адміністративної відповідальності.

Крім того, відповідачем під час розгляду справи на місці вчинення правопорушення, не було взяті до уваги приписи ст. 17 КУпАП, відповідно до яких особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Так порушення правил зупинки транспортних засобів, вчинене в наслідок об`явлення сигналу повітряної тривоги, в умовах воєнного стану, за своєю суттю є вчиненою в стані крайньої необхідністю та виключає адміністративну відповідальність.

Аналогічна позиція було висловлена Верховним Судом у постанові від 19.02.2020 за справою № 545/3654/16-а.

Таким чином, зухвале ставлення відповідача до норм Конституції та законодавства, нехтування процесуальними вимогами та принципами адміністративного процесу, призвели до порушення процесуального порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення відповідачем незаконної постанови та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення.

Крім того, згідно до змісту позовної заяви, ОСОБА_1 зазначив, що просить розглядати дану справу без його участі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 3).

Відповідачем, Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області, 13 червня 2022 року поданий відзив на позовну заяву (а.с. 16-19) згідно змісту якого просить відмовити в задоволенні адміністративного позову з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 04 квітня 2022 о 18 год 58 хв у м. Виноградів по вул. Миру водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки Porsche модель Macan GTS, д.н.з. НОМЕР_1 , порушив правила зупинки та стоянки, зупинивши автомобіль в зоні дії дорожнього знаку «Зупинку заборонено».

Постановою серії ЕАО № 5352951 від 04 квітня 2022 громадянина ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.

Статтею 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про адміністративні правопорушення не складається. Так, згідно з ч. 2 даної статті протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Статтею 222 КУпАП визначено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 1 16-2, частина друга статті 1 17, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу 1 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07 листопада 2015 року у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до п. 2 розділу III цієї Інструкції постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене, зокрема, ч. 1 ст. 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-ХІІ, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

За приписами пункту 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VII «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, інспектором відділення поліції № 1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області майором поліції Савко В.В. було виявлено правопорушення, вчинене позивачем, внаслідок чого було складено постанову серії ЕАО № 5352951 від 04 квітня 2022 р. та притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. І ст. 122 КУпАП.

Оскаржувана постанова складена відповідачем відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395, посилання позивача на порушення ГУНП в Закарпатській області законодавства в даному випадку є безпідставними, необґрунтованими, а позовні вимоги не підлягають задоволенню.

2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

14 квітня 2022 року через канцелярію Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області позивач ОСОБА_1 подав матеріали позовної заяви до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, в особі інспектора відділення поліції № 1 (м. Виноградів) Берегівського районного відділу поліції Савко Володимира Володимировича «про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі» (а.с. 2-3). Згідно до змісту заяви, просить:

-в порядку забезпечення провадження зупинити дію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕОА № 5352951 від 04 квітня 2022, винесену інспектором відділення поліції № 1 (м. Виноградів) Берегівського районного відділу поліції Савко Володимиром Володимировичем;

-скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕОА № 5352951 від 04 квітня 2022, винесену інспектором відділення поліції № 1 (м. Виноградів) Берегівського районного відділу поліції Савко Володимиром Володимировичем;

-стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Закарпатській області () понесенні мною судові витрати.

Ухвалою суду від 19 квітня 2022 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 6-7).

Згідно до змісту позовної заяви, ОСОБА_1 зазначив, що просить розглядати дану справу без його участі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 3).

13 червня 2022 року відповідачем, Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області подано відзив на позовну заяву (а.с. 16-19).

Відповідно до ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь - яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Положеннями ч. 5 ст. 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотання однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо стягнення грошових сум, які ґрунтуються на рішеннях суб`єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження та сума яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження .

Відповідно до вимог ст. 162 КАС України, відповідачу було встановлено строк в шість днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву.

Відповідач Державна служба України з безпеки на транспорті не скористалася своїм правом та на адресу суду Відзиву на позов не надала.

На підставі ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Постановою інспектора відділення полії № 1 (м. Виноградів) Берегівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області Савко В.В. винесено постанову серії ЕАО № 5352951 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с. 4).

Рішення суб`єкта владних повноважень про притягнення позивача до адміністративної відповідальності обґрунтовано тим, що 04 квітня 2022 року порушив правила зупинки та стоянки автомобіль в зоні дії дорожнього знаку зупинку заборонено, чим порушив п. 84. ПДР Порушення вимог дорожніх знаків, ч. 1 ст. 122 КУпАП, вид адміністративного стягнення 340,00 грн. штрафу. На підставі ст. 307, ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати порушником штрафу протягом 15 днів з метою примусового виконання цієї постанови органами державної виконавчої служби стягнути з правопорушника штраф у 680,00 грн.

Вказану постанову позивач вважає незаконною та оскаржив до суду.

Таким чином між сторонами виник спір відносно правомірності винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення на позивача, підстав для скасування постанови.

4. Мотиви, з яких виходить суд при вирішенні спору та застосовані норми права.

Взявши до уваги пояснення позивача, відзив на позов, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, надані сторонами, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з такого.

Частиною 1 статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 КАС України передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з положеннями ст. 9, 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Як передбачено ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з частинами другою-четвертою ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Перелік справ про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, встановлено у ч. 1 ст. 222 КУпАП.

Виходячи з вищевикладеного, поліцейська взводу №1 роти №1 БУПП в Івано-Франківській області капрал поліції Чижик Ю.В. при винесенні оскаржуваної постанови діяла від імені органів Національної поліції та була наділена повноваженнями на розгляд справи та винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, на місці його вчинення.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п.8.2-1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.

Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закрити повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.

Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини.

Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною.

Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

Ч. 1 ст. 122 КУпАП, за якою притягнуто до адміністративної відповідальності позивача, передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

У постанові серії ЕАО № 5352951 від 04 квітня 2022 року зазначено, що 04 квітня 2022 року о 19.08 год. у м. Виноградів по вул. Миру, 33 водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи транспортним засобом марки PORSCHE МАС AN GTS, державний номер НОМЕР_1 , порушив правила зупинки та стоянки зупинивши автомобіль в зоні дії дорожнього знаку зупинка заборонена, чим порушив п.8.4 ПДР. Згідно до змісту оскаржуваної постанови зазначено, що ОСОБА_1 мав при собі посвідчення водія НОМЕР_2 (а.с. 4).

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідач на обґрунтування правомірності оскаржуваної постанови не надав жодних доказів наявності у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Його ж твердження про те, що поліцейський розглянув справу відповідно до вимог чинного законодавства та підставно виніс постанову є голослівними та жодним доказом не підтверджено.

При цьому суд зазначає, що окремо сама по собі постанова про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не може бути належним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення.

Вказані висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду щодо надання достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, викладеним у постанові від 23.10.2019 року у справі № 357/10134/17 (провадження № К/9901/32368/18).

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений обов`язок доводити свою невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим, і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Крім цього, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Всупереч даним вимогам, вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується належними та допустимими доказами, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого покладено обов`язок доказування вини, не доведено наявність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення та правомірності винесеної ним постанови про накладення на позивача штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідачем не спростовані доводи позивача про порушення самої процедури розгляду справи та винесення постанови, оскільки йому не було пред`явлено для ознайомлення доказів, які підтверджують його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, поставленого йому в провину.

Враховуючи викладене, є всі підстави вважати, що постанова по справі про адміністративне правопорушення винесена незаконно, з порушенням норм законодавства, відомчих актів МВС України, порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, з порушенням законних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, без належних та допустимих доказів, що призвело до незаконного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення, тому її слід визнати протиправною та скасувати.

За змістом п.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративні правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема при встановленні відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень, зокрема скасовує постанову і закриває справу.

Згідно з п.2 ч.2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Враховуючи те, що суд встановив відсутність складу адмінстративного правопорушення, поставленого у провину ОСОБА_1 , визнаючи протиправною та скасовуючи оскаржувану постанову, вважає за необхідне провадження у справі закрити за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, в особі інспектора відділення поліції № 1 (м. Виноградів) Берегівського районного відділу поліції Савко Володимира Володимировича «про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі», підлягає задоволенню.

5. Розподіл судових витрат

Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Суд, урахувавши положення ст. 139 КАС України щодо правил розподілу судових витрат, вирішивши питання, регламентовані п.п. 1-4 ч.9 цієї ж статті, як то, чи пов`язані судові витрати з розглядом справи, чи є їх розмір обґрунтованим та пропорційним до предмет спору, поведінку сторін під час розгляду справи, зокрема, наявність безпідставних тверджень з їх боку, при розподілі судових витрат, які у цьому випадку складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із залученням експерта, виходив із наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 було сплачено судовий збір за подання адміністративного позову у розмірі 496,20 грн., що підтверджується квитанцією № 6789-3762-5601-3929 від 13 квітня 2022 року.

Враховуючи викладене вище, на виконання вимог ст. 139 КАС України, судові витрати слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 7, 9-11, 33, 126, 222, 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП, керуючись ст. 293, 294 КУпАП, ст. 241, 246, 250-251, 255, 286, КАС України, суд, -

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, в особі інспектора відділення поліції № 1 (м. Виноградів) Берегівського районного відділу поліції Савко Володимира Володимировича «про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі» - задовольнити повністю.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 5352951 від 04 квітня 2022 року винесену інспектором відділення поліції № 1 (м. Виноградів) Берегівського районного відділу поліції Савко Володимиром Володимировичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у розмірі 340,00 грн., - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, юридична адреса реєстрації: 88000, область Закарпатська, місто Ужгород, вулиця Ф. Ракоці, будівля № 13 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду згідно з вимогами ч. 4 ст. 286 КАС України протягом десяти днів з дня його підписання суддею або протягом десяти днів з дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні.

Рішення суду набирає законної сили протягом десяти днів з дня його підписання суддею або протягом десяти днів з дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Сторони:

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач Головне управління Національної поліції в Закарпатській області, юридична адреса реєстрації: 88000, область Закарпатська, місто Ужгород, вулиця Ф. Ракоці, будівля № 13.

Повний текст судового рішення складений 26 вересня 2022 року.

Суддя Івченко Т. П.