Справа № 280/10811/21
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

04 жовтня 2022 року Справа № 280/10811/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Артоуз О.О. розглянув у судовому засіданні за правилами загального позовного провадження (в порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), представник позивача адвокат Лишенко Сергій Сергійович (69035, м. Запоріжжя, пр-т. Соборний, 155, к. 79, РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Держпраці у Запорізькій області (69032, м. Запоріжжя вул. Південне шосе, 25, ) про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Держпраці у Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову № 19ДПС-ФС від 20.10.2021.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, за приписами статтями 24, 265 Кодексу Законів про працю України відповідальність роботодавця наступає тільки у разі фактичного допуску працівника до роботи без укладення трудового договору. Фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома роботодавця. Позивач вважає, що у відповідача були відсутні докази щодо фіксації факту виконання робіт без укладання трудового договору. Окрім іншого, відповідач без отримання повного обсягу документів не міг встановити обсяг виконаної роботи, визначити чи така робота взагалі виконувалася, чи було фактично допущено особу до виконання робіт. Єдиним документом, що був використаний відповідачем є Акт фактичної перевірки від 02.08.2021 № 7067/08/01/07/09/ НОМЕР_3 . З цього приводу слід зазначити, з документів податкової, що знаходяться у розпорядженні позивача, а саме Наказу № 2193-п від 21.07.2021 можливо встановити, шо фактична перевірка здійснювалась з питань дотримання законодавства, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової та роздрібної торгівлі підакцизними товарами, вимог законодавства, що регулює ведення касових операцій, наявності ліцензій та інших документів, установлених правил торгівлі підакцизними товарами, а також інших питань, що регулюють виробництво та обіг підакцизних товарів в Україні. Наказ Головного управління ДПС у Запорізькій області № 2193-п від 21.07.2021 видано зокрема, але не виключно на підставі пп. 80.2.2. п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України. Таким чином проведення фактичної перевірки з питань дотримання законодавства про працю, що передбачає конкретне вивчення питань оформлення трудових відносин з відповідними висновками, що встановлені на підставі отриманих та досліджених документів, можливе з підстав передбачених пп. 80.2.7. п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України. В той же час Наказ Головного управління ДПС у Запорізькій області № 2193-п від 21.07.2021, підстав передбачених пп. 80.2.7. п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, не містить, як наслідок вивчення питань оформлення трудових відносин з відповідними висновками, що встановлені на підставі отриманих та досліджених документів не здійснювалось. Позовні вимоги просить задовольнити. Додаткові пояснення щодо предмету позову надано у відповіді на відзив (вх. №74377 від 15.12.2021).

Ухвалою суду від 15.11.2021 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі №280/10811/21, призначено підготовче судове засідання на 09.12.2021.

06.12.2021 відповідачем надано відзив на адміністративний позов (вх.. №71536), відповідно до якого позовні вимоги вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Вказує, що під час проведення Головним управлінням ДПС у Запорізькій області фактичної перевірки відділу кафетерію в магазині «Оазис», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 встановлено, що підприємець використовує працю найманої особи ( а саме: ОСОБА_2 , яка виконує обов`язки продавця) без оформлення трудових відносин. Відповідно до акту фактичної перевірки від 02 серпня 2021 року № 7067/08/01/07/09/ НОМЕР_3 , на момент перевірки 27.07.2021 об 13 годині 46 хв. трудові відносини між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не оформлені, трудови договір між ними не укладався; повідомлення про прийняття працівника на роботу підприємцем до органів ДПС не надано. Таким чином, працівник допущений до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням та повідомленням центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдинго внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, що порушує вимоги ст.. 24 КЗпП України. У задоволенні позову просить відмовити.

Протокольною ухвалою суду від 21.12.2021 відкладено підготовче засідання до 20.01.2022.

Ухвалою суду від 20.01.2022 підготовче засідання відкладено на 03.03.2022, залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Головне управління ДПС у Запорізькій області, витребувано від Головного управління ДПС у Запорізькій області оригінали документів: Акту фактичної перевірки від 02.08.2021 №7067/08/01/07/09/ НОМЕР_3 щодо перевірки ФОП ОСОБА_1 та документи, що були складені під час вказаної перевірки, інформацію щодо дати та часу надходження та напрвлення Повідомлення про прийняття працівника ОСОБА_3 .

У зв`язку з введенням військового стану в Україні розгляд справи відкладено на 21.06.2022.

Ухвалою суду від 21.06.2022 провадження у справі зупинено до 25.08.2022 для надання сторонам часу для примирення.

Ухвалою суду від 25.08.2022 поновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 25.08.2022 закрито підготовче провадження у справі №280/10811/21, призначено справу до судового розгляду по суті, розгляд справи здійснювати з 25 серпня 2022 року у письмовому провадженні.

Згідно з частиною четвертою статті 229 КАС України, при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 с. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Оцінивши наявні у справі документи і матеріали, належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, судом встановлено наступне.

Як слідує з матеріалів справи, 27.07.2021 Головним управлінням ДПС у Запорізькій області на підставі пп.75.1.3 п.75.1 ст.75, пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України та наказу ГУ ДПС у Запорізькій області від 21.07.2021 №2192-П проведено фактичну перевірку відділу кафетерію в магазині «Оазис», розташованого за адресою АДРЕСА_2 , де здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 на загальній системі опадткування. За результатами перевірки складено Акт від 02.08.2021 №7067/08/01/07/09/ НОМЕР_3 . Вказаною перевіркою встановлено порушення: п.1, п.11, п.7, п.9 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій торгівлі, громадського харчування та послуг»; п.1 Постанови Кабіннетів Міністрів України від 30.10.2008 №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв»; ст. 24 Кодексу законів про працю України.

Так, зокрема, за результатами перервірки встановлено, що ФОП ОСОБА_1 використовувала працю найманої особи без оформлення трудових відносин, а саме ОСОБА_2 , яка виконує обовязки продавця.

09.08.2021 за вих. №19314/5/08-01-07-09 Головним управлінням ДПС у Запорізькій області направлено на адресу Головного управління Держпраці у Запорізькій області повідомлення з інформацією за результатами перевірки.

23.09.2021 за вих. №08/03.4-06/9263 Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області на адресу ОСОБА_4 . Повідомлення про розгляд справи.

20.10.2021 першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Запорізькій області, розглянувши справу про накладення штрафу та на підставі акту фактичної перевірки Головного управління ДПС у Запорізькій області від 02.08.2021 №7067/08/01/07/09/ НОМЕР_3 щодо порушень ФОП ОСОБА_1 вимог статті 24 КЗпП України, винесено Постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №19ДПС-ФС, відповідно до якої до ФОП застосовано штраф у розмірі 60000 грн.

Так, відповідно до мотивувальної частини вказаної постанови, Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області встановлено наступне: під час проведення Головним управлінням ДПС у Запорізькій області фактичної перевірки відділу кафетерію в магазині «Оазис», розташованого за адресою АДРЕСА_2 , де здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 , встановлено, що підприємець використовує працю найманої особи, а саме ОСОБА_2 , яка виконує обовязки продавця, без оформлення трудових відносин. Відповідно до акту фактичної перевірки від 02.08.2021 №7067/08/01/07/09/ НОМЕР_3 , на момент перевірки 27.07.2021 об 13 год. 46 хв. трудові відносини між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не оформлені, трудовий договір між ними не укладався, повідомлення про прийняття працівника ОСОБА_3 на роботу підприємцем до органів ДПС не надано. Таким чином, працівник допущений до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпоряджнням та повідомленням центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиеного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встанволеному Кабінетом Міністрів України, що порушує вимоги статті 24 КЗпП україни, ПКМУ №413.

Не погоджуючись з вказаною постановою позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Стаття 68 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України, законів України.

Статтею 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці (далі - Положення № 96), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно пункту 2 Положення № 96 Держпраця у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

За приписами підпункту 9 пункту 4 Положення № 96 Держпраця відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням вимог законодавства про працю, зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування.

Підпунктом 6 пункту 4 Положення № 96 встановлено, що Держпраця, здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Державна служба України з питань праці (Держпраця) відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю. (п. п. 6 п. 6 Положення № 96).

Пунктом 7 Положення № 96 передбачено, що Держпраця здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

У відповідності до зазначених норм Головного управління Держпраці в Запорізькій області делеговано повноваження щодо здійснення на території області державного контролю за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Головне управління Держпраці у Запорізькій області діє відповідно до Положення, затвердженого наказом Державної служби України з питань праці від 03.08.2018 №84, у відповідності до п.1 якого Головне управління є територіальним органом Державної служби України з питань праці, повноваження якого поширюється на територію Запорізької області.

У відповідності до пп.50 п.4 Положення Управлння Держпраці відповідно до покладених на нього завдань накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Управління Держпраці.

Механізм накладення на субєктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість начелення, передбачених частиною другою статті 256 Кодексу законів про працю України та частиною другою-сьомою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення» визначено Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липпня 2013 року №509 (далі Порядок №509).

Відповідно до п. 2 Порядку №509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи накладаються на підставі, зокрема, акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Згідно вимог ч.5 ст.50 Закону України "Про зайнятість населення" від 05 липня 2012 року №5067-VІ роботодавцям забороняється застосовувати працю громадян без належного оформлення трудових відносин, вчиняти дії, спрямовані на приховування трудових відносин.

У відповідності до ч.1 ст.21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно п.6 ч.1 ст.24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. При укладенні трудового договору з фізичною особою додержання письмової форми є обов`язковим.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог ст.24 КЗпП України, згідно порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року №413 "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу" на роботодавця покладено обов`язок повідомлення про прийняття працівника на роботу місцевий орган Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску.

Згідно абз. 1-3 ч. 2 ст. 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:

фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження;

вчинення порушення, передбаченого абзацом другим цієї частини, повторно протягом двох років з дня виявлення порушення - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення;

Відповідно абз.9,10 ч. 2 ст. 265 КЗпП України порушення інших вимог законодавства про працю, крім передбачених абзацами другим - восьмим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати за кожне таке порушення.

Вчинення порушення, передбаченого абзацом дев`ятим цієї частини, повторно протягом року з дня виявлення порушення - у двократному розмірі мінімальної заробітної плати за кожне таке порушення.

В даному випадку спір між сторонами по справі виник з підстав правомірності та обґрунтованості висновків актів ГУ ДПС у Запорізькій області про результати фактичної перевірки 27.07.2021, якими зафіксовано, що позивачем допущено до роботи ОСОБА_2 без оформлення трудового договору (контракту).

Так, на правомірність своїх дій позивачем надано: заяву ОСОБА_2 про прийняття на посаду від 26.07.2021; Трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 27.07.2021, укалдений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; наказ №6 від 27.07.2021 про прийняття на роботу ОСОБА_2 ; повідомлення про прийняття на роботу від 27.07.2021 та квитанція №2 від 27.07.2021 про прийняття вказного Повідомлення ГУ ДПС у Запорізькій області.

При цьому, суд звертає увагу, що податковим органом під час перевірки було встановлено, що датою початку роботи ОСОБА_3 у позивача є 27.07.2021, що відображено на першому аркуші Акту фактичної перевірки.

Відповідно до пояснень, що надані ОСОБА_3 , судом встановлено, що остання не надавала пояснень щодо працевлаштування без договору до 27.07.2021.

Крім того, податковим органом під час здійснення фактичної пеервірки не витребувала від позивача додаткових документів щоло пітвердження факту праццевлаштування ОСОБА_3 .

Суд звертає увагу, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань, зокрема дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПКУ).

Згідно зі ст. 80 ПКУ фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Вона може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету,

здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Під час проведення фактичної перевірки в частині дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), в тому числі тим, яким установлено випробування, перевіряється наявність належного оформлення трудових відносин, з`ясовуються питання щодо ведення обліку роботи, виконаної працівником, обліку витрат на оплату праці, відомості про оплату праці працівника.

Для з`ясування факту належного оформлення трудових відносин з працівником, який здійснює трудову діяльність, можуть використовуватися документи, що посвідчують особу, або інші документи, які дають змогу її ідентифікувати (посадове посвідчення, посвідчення водія, санітарна книжка тощо).

При цьому суд звертає увагу, що ч. 8 ст. 265 КЗпП чітко наголошує, що штрафи за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплату заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків можуть бути накладені центральним органом виконавчої влади без здійснення заходу державного нагляду (контролю) на підставі рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації.

Відтак, постанова КМУ дозволяє Держпраці штрафувати на підставі акта ДПС, а КЗпП як закон забороняє, відтак перевагу має саме останній.

При цьому суд зауважує, що відповідно до пункту 8 Порядку N 509 розгляд справ на підставі акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, акта, зазначеного в абзаці п`ятому пункту 2 цього Порядку, здійснюється уповноваженими посадовими особами Держпраці та її територіальних органів.

Під час розгляду справи заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішується питання щодо задоволення клопотання.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відомості, викладені в акті перевірки, підлягають перевірці та оцінці на підставі наявних доказів під час розгляду справи управлінням Держпраці у Запорізькій області. Це свідчить, що викладені в акті перевірки відомості не є беззаперечним доказом вини особи у порушенні вимог законодавства про працю, а підлягають перевірці.

Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 21 серпня 2020 року справа №822/1037/18 (адміністративне провадження № К/9901/63642/18).

Суд, досліджуючи надані сторонам докази, зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01 липня 2003 року, яке, відповідно до ч. 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», підлягає застосуванню судами як джерело права, вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації.

Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.

Прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Згідно ст. 24 ч 3 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абзацу 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України: юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.

За змістом наведеної норми відповідальність настає в разі, якщо особа виконує певні роботи чи здійснює окремі повноваження з відома, за дорученням та в інтересах юридичної особи чи фізичної особи - підприємця, які використовують найману працю.

При цьому, повинен бути встановлений саме факт використання такою особою найманої праці.

Тобто, за приписами ст.ст. 24, 265 КЗпП України відповідальність роботодавця наступає тільки у разі фактичного допуску працівника до роботи без укладення трудового договору.

Фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома роботодавця.

Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, адміністративний позов слід задовольнити повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку із задоволенням адміністративного позову, понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2270 грн. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Запорізькій області.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 14, 77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Лишенко Сергій Сергійович до Головне управління Держпраці у Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Головне управління ДПС у Запорізькій області.про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Запорізькій області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № 19ДПС-ФС від 20.10.2021.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Запорізькій області .

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення в повному обсязі виготовлено та підписано 04.10.2022.

Суддя О.О. Артоуз