Справа № 140/5253/21
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2022-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

06 жовтня 2022 року Справа № 140/5253/21 пров. № ЗВ/857/22/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Качмара В. Я.
суддів -Большакової О. О.
Затолочного В. С.
при секретарі судового засідання Юрченко М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі за його позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

25.05.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області (далі ГУНП) в якому просив визнати протиправним та скасувати:

акт про нещасний випадок невиробничого характеру від 30.01.2015 №1 форми НТ*;

акт про розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 17.01.2015 о 8:15 год у Володимир-Волинському МВ (з обслуговування міста та району) УМВС України у Волинській області від 30.01.2015 форми Н-5* (далі Акти відповідно);

висновок по матеріалах службового розслідування за фактом дорожньо-транспортної пригоди за участю працівників Володимир-Волинського МВ УМВС майора міліції ОСОБА_1 та прапорщика міліції ОСОБА_2 від 31.01.2015 (далі Висновок);

висновок ГУНП про призначення одноразової грошової допомоги від 17.03.2021 про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, що викладена у листі від 17.03.2021 №384/04/29-2021;

зобов`язати ГУНП призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, внаслідок порання (травми) отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, на підставі пункту 3 частини першої статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» (далі Закон №580-VIII).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 30 липня 2021 року у задоволенні позову відмовлено (далі Рішення суду).

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2022 року за результатами апеляційного розгляду справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково (далі Постанова суду). Рішення суду скасовано та прийнято постанову, якою позов задовольнити частково. Визнано протиправними та скасовано Акти. Провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування Висновку закрито. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Додатковою постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 7 квітня 2022 року (далі Додаткова постанова) зобов`язано ГУНП повторно провести службове розслідування по факту групового нещасного випадку, який стався із начальником ІТТ Володимир-Волинського МВ УМВС України у Волинській області, майором міліції ОСОБА_1 (далі - Посада) та оформити його результати відповідно до вимог «Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України» затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27 грудня 2002 року №1346 (далі Порядок №1346), з урахуванням правової оцінки, наданої судом у судовому рішенні.

На виконання судових рішень апеляційного суду ГУНП 02.08.2022 складено акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 17.01.2015 о 8:15 год у Володимир-Волинському МВ (з обслуговування міста та району) УМВС України у Волинській області (форми Н-5*) (далі - акт форми Н-5*-1) та акт про нещасний випадок невиробничого характеру від 02.08.2022 №3 (форми НТ*) (далі - акт форми НТ*-1), в яких вказано, що нещасний випадок стався в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.

26.08.2022 позивач звернувся до апеляційного суду із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, що вчинені суб`єктом владних повноважень на виконання Постанови суду та порушення прав позивача підтверджених такою Постановою (далі Заява) у якій просить: зобов`язати ГУНП подати звіт про виконання судового рішення; накласти на керівника ГУНП ОСОБА_3 відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від 20 до 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вказана Заява мотивована тим, що посадові особи відповідача всупереч встановленим судом фактам прийняли протиправне рішення і не виконали Постанови суду і не врахували правових висновків суду.

Відповідач у запереченні на Заяву просить відмовити у її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення заявника, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши обґрунтованість вимог Заяви, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що Заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина судового процесу для досягнення цілей, визначених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - також Конвенція).

У Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику Європейського суду з прав людини підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі Валерій Фуклєв проти України від 07 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі Шмалько проти України від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі Юрій Миколайович Іванов проти України від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі Apostol v. Georgia від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).

На підставі аналізу статей 3, 8, частини першої, другої статті 55, частини першої, другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Статтею 370 КАС визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Статтею 382 КАС передбачений судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Відповідно до частин першої та другої вказаної статті суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як встановлено вище, Постановою суду та Додатковою постановою визнано протиправними та скасовано акт форми НТ* та акт форми Н-5*. Зобов`язано ГУНП повторно провести службове розслідування по факту групового нещасного випадку, який стався із Посада та оформити його результати відповідно до вимог Порядку №1346, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у судовому рішенні.

У цих судових рішеннях апеляційний суд, зокрема, наголосив на тому, що нещасний випадок 17.01.2015 з ОСОБА_1 трапився при виконанні службових обов`язків, оскільки він стався в період проходження служби під час, а саме: прямування працівника до об`єкта (між об`єктами) обслуговування за затвердженими маршрутами, що підтверджено дослідженими в судовому засіданні документами.

На виконання вказаних вище судових рішень, відповідачем 02.08.2022 складено акт форми Н-5*-1 та акт форми НТ*-1, в яких вказано, що нещасний випадок стався в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що в даному випадку зобов`язання відповідача подати звіт про виконання Постанови суду та Додаткової постанови не призведе до належного захисту порушених прав позивача та повного виконання судових рішень в частині зобов`язання ГУНП повторно провести службове розслідування по факту групового нещасного випадку, який стався із Посада та оформити його результати відповідно до вимог Порядку №1346, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у судовому рішенні, так як Постанова суду та Додаткова постанова у певний спосіб виконані.

В розглядуваній ситуації позивач-заявник повинен у позовному провадженні (окремим позовом) оскаржувати результат такого виконання, тобто акт форми Н-5*-1 та акт форми НТ*-1, які не призвели до, на його думку, належного виконання Постанови суду та Додаткової постанови.

При цьому позивач має можливість просити суд, зокрема, зобов`язати ГУНП повторно провести службове розслідування по факту групового нещасного випадку, який стався із Посада, оформити його результати відповідно до вимог Порядку №1346) і скласти акт форми Н-5* та акт форми Н-1* про нещасний випадок (у тому числі поранення), з урахуванням правової оцінки, наданої судом у відповідному судовому рішенні.

Таким чином, з огляду на обставини, що встановлені вище та наведені на підставі їх висновки, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні вимог Заяви з наведених вище підстав.

Керуючись статтями 308, 310, 321, 322, 325, 328, 382 КАС суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі №140/5253/21 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді О. О. Большакова
В. С. Затолочний