Справа № 380/17763/21
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2022-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2022 року місто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді Мричко Н.І.,

за участі секретаря судового засідання Мойсевича М.В.,

представника позивача Несторак Х.І.,

представника відповідача Хробак Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків до державного підприємства «Львіввугілля» про стягнення коштів з рахунків платника податків, -

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків , місцезнаходження: 79028, м. Львів, вул. Стрийська, 35 (далі позивач) до державного підприємства «Львіввугілля» , місцезнаходження: 80000, Львівська обл., Сокальський р-н, м. Сокаль, вул. Б. Хмельницького, буд.26 (далі відповідач; ДП «Львіввугілля»), в якій позивач просить стягнути з рахунків у банках, обслуговуючих ДП «Львіввугілля» та за рахунок готівки, що належить такому платнику податків в рахунок погашення його податкового боргу кошти в сумі 12372000,00 грн.

Ухвалою від 18.10.2021 суддя прийняла позовну заяву до розгляду й відкрила провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 09.12.2021 суд зупинив провадження у справі до набрання законної сили рішенням Верховного Суду у справі № 813/910/15.

Ухвалою від 05.09.2022 суд поновив провадження у справі.

Ухвалою від 15.09.2022 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у відповідача наявна заборгованість перед бюджетом, яка виникла у зв`язку із застосуванням штрафних фінансових санкцій. На теперішній час суми податкових зобов`язань відповідача є узгодженими та у встановлені законом строки до бюджету не сплачені, тобто визнаються сумою податкового боргу. Оскільки відповідач не вживає жодних заходів для погашення податкових зобов`язань, позивач вважає, що існують достатні підстави для стягнення з нього до бюджету таку заборгованість.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала. Просила суд позов задовольнити повністю.

У судовому засіданні представник відповідача при вирішенні спору поклалася на розсуд суду.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач надіслав відповідачу податкові вимоги від 17.06.2003, від 22.07.2003 №2/175.

Згідно з довідкою ГУ ДПС у Львівській області про розрахунок суми податкового боргу по адміністративних штрафах та інших санкціях по ДП «Львіввугілля» () за відповідачем рахується заборгованість в сумі 28560360,70 грн, в яку включено, серед іншого, штрафні санкції у розмірі 12372000 грн, нараховані податковим повідомленням-рішенням від 13.11.2014 № /16643.

Виходячи з наявності підстав для стягнення з відповідача податкового боргу у розмірі 12372000,00грн, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

У відповідності до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 №2755-17 (далі ПК України).

Відповідно до статті 8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені вказаним Кодексом і є обов`язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених вказаним Кодексом. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених вказаним Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Відповідно до пункту 9.1 статті 9 ПК України до загальнодержавних податків належать: податок на прибуток підприємств; податок на доходи фізичних осіб; податок на додану вартість; акцизний податок; екологічний податок; рентна плата; мито.

Статтею 15 ПК України визначено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з вказаним Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з вказаним Кодексом.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з підпунктом 14.1.152. пункту 14.1 статті ПК України погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений вказаним Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Статтею 36 ПК України передбачено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені вказаним Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента.

Пунктом 57.3 статті 57 ПК України передбачено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 вказаного Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно з пунктом 110.1 статті 110 ПК України платники податків, податкові агенти та/або їх посадові особи несуть відповідальність у разі вчинення порушень, визначених законами з питань оподаткування та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з пунктом 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Як встановив суд, позивач надіслав відповідачу податкові вимоги від 17.06.2003, від 22.07.2003 №2/175.

Згідно з довідкою ГУ ДПС у Львівській області про розрахунок суми податкового боргу по адміністративних штрафах та інших санкціях по ДП «Львіввугілля» () за відповідачем рахується заборгованість в сумі 28560360,70 грн, в яку включено, серед іншого, штрафні санкції у розмірі 12372000 грн, нараховані податковим повідомленням-рішенням від 13.11.2014 № /16643.

Суд вказує на те, що вказане податкове повідомлення-рішення оскаржено ДП «Львіввугілля» до суду ДП.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23.11.2020 у справі №813/910/15, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.05.2021, у задоволенні адміністративного позову Державного підприємства «Львіввугілля» до Офісу великих платників податків ДПС (правонаступник Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління ДФС) про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення від 13.11.2014 № /16643 відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду від 13.07.2022 рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.11.2020 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.05.2021 у справі № 813/910/15 залишено без змін.

Отже, в судовому порядку підтверджено правомірність нарахування відповідачу штрафних санкцій податковим повідомленням-рішенням від 13.11.2014 № /16643 у розмірі 12372000 грн.

Таким чином, суд встановив, що відповідач має заборгованість перед бюджетом на загальну суму 12372000 грн.

Станом на день розгляду справи відповідач не надав доказів сплати податкового боргу.

Підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 95.3 статті 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (пункт 95.4 статті 95 ПК України).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з рахунків у банках, обслуговуючих ДП «Львіввугілля» та за рахунок готівки, що належить такому платнику податків в рахунок погашення його податкового боргу кошти в сумі 12372000,00 грн.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з рахунків у банках, обслуговуючих державне підприємство «Львіввугілля» (, місцезнаходження: 80000, Львівська обл., Сокальський р-н, м. Сокаль, вул. Б. Хмельницького, буд.26) та за рахунок готівки, що належить такому платнику податків в рахунок погашення його податкового боргу кошти в сумі 12372000 (дванадцять мільйонів триста сімдесят дві тисячі) грн 00 коп.

Судові витрати між сторонами не розподіляються.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне рішення суду складене 06 жовтня 2022 року.

Суддя Мричко Н.І.