Справа № 320/1213/19
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2022-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/1213/19 Суддя (судді) першої інстанції: Журавель В.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Беспалова О. О.
суддів: Парінова А. Б., Ключковича В. Ю.
за участю секретаря: Рожок В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області, як відокремлений підрозділ ДПС на рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2021 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення: не зазначений, дата складання повного тексту: 22.10.2022) у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Артель" до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій та вимогу про сплату боргу (недоїмки),-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Артель" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, в якому просило суд:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 6 лютого 2019 року № та № ;

- визнати протиправними та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 6 лютого 2019 року № ;

- визнати протиправними та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 6 лютого 2019 року № Ю-.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2021 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов залишити без задоволення, з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та направити справу для продовження розгляду.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки порушенням податкового законодавства встановлені проведеною перевіркою.

До Шостого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення осіб, що з`явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, Головним управлінням ДПС у Київській області проведено документальну планову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Артель» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період: 1 липня 2016 р. по 30 вересня 2018 р., валютного - за період з 1 липня 2016 р. по 30 вересня 2018 р., єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 1 липня 2016 р. по 30 вересня 2018 р., за результатами якої складено акт перевірки від 28 грудня 2018 р. № 1183/10-36-14-02-13/30554583 (надалі - акт перевірки).

Проведеною перевіркою встановлено допущення позивачем порушень податкового законодавства, саме:

- п.44.1 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст.134 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 465 644 грн, в т.ч. по періодах: за 3 квартал 2016 року на суму 61 312 грн (у т.ч. 3 квартал 2016 року на суму 61 312 грн), за 2017 рік на суму 146 142 грн (у т.ч. за 4 квартал 2017 року на суму 146142 грн.), за півріччя 2018 року на суму 30 002 грн (у т.ч. за 2 квартал 2018 р. на суму 30 002 грн), за 3 квартал 2018 року на суму 228 188 грн (у т.ч. за 3 квартал 2018 р. на суму 228 188 грн);

- п. 198.1, 198.3 ст. 198, п. 44.1 ст. 44 ПК України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 263 841 грн., в т.ч. по періодах: за липень 2016 р. на суму 17 110 грн, за вересень 2016 р. на суму 28 769 грн, за жовтень 2016 р. на суму 22 246 грн за вересень 2017 р. на суму 151 224 грн, за лютий 2018 р. на суму 11 156 грн, за липень 2018 р. на суму 33 336 грн;

- п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України, в результаті чого встановлено заниження суми податку на доходи фізичних осіб за 2016 р. - 2018 р. в сумі 46 732,00 грн;

- ч. 1 п. 1 ст. 7, п. 1, п. 2, п. 5 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в результаті чого встановлено заниження суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2016 р. - 2017 р. в сумі 18 557,00 грн;

- пп. 1.4 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України, пп. 164.2 ст. 164, пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України, в результаті чого встановлено заниження військового збору за 2016 р. - 2018 р. в сумі 3894,00 грн;

- п. 2.6 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 р. № 637 (із змінами та доповненнями).

На підставі вказаних висновків перевірки 06 лютого 2019 року Головним управління ДФС у Київській області прийнято:

- податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені на загальну суму 79 981,00 грн, в тому числі за основним платежем на суму 46 732,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 33 249,00 грн;

- податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, пені на загальну суму 6 665,00 грн, в тому числі за основним платежем на суму 3894,00 грн та штрафні санкції на суму 2771,00 грн;

- рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким застосовано штрафні санкції у розмірі 9279,00 грн;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-, якою зобов`язано позивача сплатити суму недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 18 557,00 грн.

Позивач не погоджується із прийнятими податковими повідомленням-рішенням, рішенням та вимогою, у зв`язку з чим звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплату пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків і визначає заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу є Податковий кодекс України від 02.12.2010 року № 2755-VI (далі - ПК України).

Згідно з вимогами пп.163.1.1 та 163.1.2 п. 163.1 ст. 163 ПК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин, об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до вимог абз. 2 п. 164.1 ст. 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

За правилами пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до вимог пп.14.1.47 п.14.1 ст.14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України, є вичерпним.

Згідно з вимогами пп. 164.217 п. 164.2 ст. 164 ПК України дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді:

а) вартості використання житла, інших об`єктів матеріального або нематеріального майна, що належать роботодавцю, наданих платнику податку в безоплатне користування, або компенсації вартості такого використання, крім випадків, коли таке надання зумовлено виконанням платником податку трудової функції відповідно до трудового договору (контракту) чи передбачено нормами колективного договору або відповідно до закону в установлених ними межах;

б) вартості майна та харчування, безоплатно отриманого платником податку, крім випадків, визначених цим Кодексом для оподаткування прибутку підприємств.

Додатково до винятків, передбачених підпунктом "а" цього підпункту, не вважаються додатковим благом платника податку доходи, одержані у формі та розмірах, що підлягають включенню роботодавцем до собівартості реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, а також кошти, вартість послуг, проживання, проїзду, харчування, спортивного одягу, аксесуарів, взуття та інвентарю, колясок для осіб з інвалідністю, у тому числі які призначені для участі осіб з інвалідністю в фізкультурно-реабілітаційних та спортивних заходах, лікарських та медико-відновлюваних засобів та інших доходів, наданих (виплачених) платнику податку - учаснику спортивних (крім професійного спорту), фізкультурно-оздоровчих заходів, заходів з фізкультурно-оздоровчої діяльності та фізкультурно-спортивної реабілітації, що фінансуються з бюджету та/або бюджетними організаціями, іншими неприбутковими організаціями, внесеними до Реєстру неприбуткових організацій та установ на дату надання таких коштів.

Також не вважається додатковим благом платника податку сплачена суб`єктом кінематографії вартість товарів та послуг, а саме проїзду, проживання, харчування, охорони, страхування, медичного обслуговування, тренування, навчання, що пов`язані з участю такого платника податку у виробництві аудіовізуальних творів, що виробляються (створюються) суб`єктами кінематографії України, якщо це передбачено умовами договору з такими платниками податку та/або режисерським сценарієм аудіовізуального твору;

в) вартості послуг домашнього обслуговуючого персоналу, безоплатно отриманих платником податку, включаючи працю підпорядкованих осіб, а також осіб, що перебувають на військовій службі чи є заарештованими або ув`язненими.

Під терміном "послуги домашнього обслуговуючого персоналу" розуміються послуги з побутового обслуговування фізичної особи, членів її сім`ї або від імені чи за їх дорученням будь-якої третьої особи, включаючи ремонт або спорудження об`єктів рухомого чи нерухомого майна, що належить таким особам або використовується ними;

г) суми грошового або майнового відшкодування будь-яких витрат або втрат платника податку, крім тих, що обов`язково відшкодовуються згідно із законом за рахунок бюджету або звільняються від оподаткування згідно з цим розділом;

ґ) суми безповоротної фінансової допомоги (крім суми процентів умовно нарахованих на таку допомогу);

д) основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

За кредитом, що отриманий на придбання житла (іпотечний кредит), платник податку має право на сплату суми податкового зобов`язання, нарахованого на основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності, протягом трьох років починаючи з року, в якому задекларовано суму такого податкового зобов`язання. Для розстрочення такої суми податкового зобов`язання платник податку разом із декларацією подає до контролюючого органу заяву у довільній формі, що містить фактичні дані про суму прощеного (анульованого) кредитором боргу (кредиту та/або відсотків), підтверджену відповідними документами кредитора, та коротке пояснення обставин, що призвели до виникнення необхідності здійснення розстрочення задекларованої суми податкового зобов`язання.

Суми розстрочених податкових зобов`язань розраховуються платником податку самостійно згідно з документами щодо основної суми прощеного (анульованого) кредитором боргу (кредиту) та погашаються рівними частинами кожного календарного кварталу до 20 числа місяця, наступного за кожним календарним кварталом (до 20 квітня, до 20 липня, до 20 жовтня і до 20 грудня) починаючи з кварталу, що настає за тим кварталом, у якому до контролюючого органу подано заяву у довільній формі, що містить фактичні дані про основну суму прощеного (анульованого) кредитором боргу (кредиту), підтверджену відповідними документами кредитора, та коротке пояснення обставин, що призвели до виникнення необхідності здійснення розстрочення задекларованої суми податкового зобов`язання;

е) вартості безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг), визначеної за правилами звичайної ціни, а також суми знижки звичайної ціни (вартості) товарів (робіт, послуг), індивідуально призначеної для такого платника податку, крім сум, зазначених у підпункті 165.1.53 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.

Відповідно до вимог п. 123.1 ст. 123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов`язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Згідно з вимогами п. 127.1 ст. 127 ПК України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Відповідальність за погашення суми податкового зобов`язання або податкового боргу, що виникає внаслідок вчинення таких дій, та обов`язок щодо погашення такого податкового боргу покладається на особу, визначену цим Кодексом, у тому числі на податкового агента. При цьому платник податку - отримувач таких доходів звільняється від обов`язків погашення такої суми податкових зобов`язань або податкового боргу, крім випадків, встановлених розділом IV цього Кодексу.

Передбачені цим пунктом штрафи не застосовуються, коли ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податку на доходи фізичних осіб самостійно виявляється податковим агентом при проведенні перерахунку цього податку, передбаченого пунктом 169.4 статті 169 цього Кодексу, та виправляється в наступних податкових періодах протягом податкового (звітного) року згідно з нормами цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, проведеною перевіркою встановлено, що позивачем не утримано та не перераховано до бюджету податку на доходи фізичних осіб у листопаді 2016 року, червні 2017 року та червні 2018 року з доходу, отриманого як додаткове благо працівниками товариства, з безпідставно відшкодованих коштів згідно із звітами про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, на загальну суму 67138,69 грн, а саме:

1) ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ), звіт №74 від 25 листопада 2016 р. (Італія), період - листопада 2016 р., сума отримання доходу - 9418,35грн;

2) ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_2 ), звіт № 39 від 16 червня 2017 р. (Румунія), період - червень 2017 р., сума отримання доходу - 21164,00 грн;

3) ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_2 ), звіт № 40 від 1 червня 2018 р. (Польща), період - червень 2018 р., сума отримання доходу - 12 369,81 грн;

4) ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_2 ), звіт № 58 від 25 червня 2018 р. (Польща), період - червень 2018 р., сума отримання доходу - 24 186,53грн.

Контролюючий орган вважає, що до перевірки не надано документи, які б підтверджували зв`язок понесених витрат з господарською діяльністю підприємства, в результаті чого порушено пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України, а тому на думку податкового органу позивачем занижено суму податку на доходи фізичних осіб, штраф за вищевказані порушення становить 12 084,96 грн.

Поряд із цим, як до перевірки так і до позовної заяви позивачем додано звіти про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, а саме: - звіт № 74 від 25 листопада 2016 р. (Італія) відшкодування коштів в сумі 8268,00 грн (добові), 992,00 грн (консульський збір), 158,35 грн (страховка), що у загальному розмірі складає 9418,35 грн; - звіт № 39 від 16 червня 2017 р. (Румунія) відшкодування коштів в сумі 7054,70 грн (добові), 14 109,30 грн (проживання), що у загальному розмірі складає 21164,00 грн; - звіт № 40 від 1 червня 2018 р. (Польща) відшкодування коштів в сумі 7347,00 грн (добові), 4300,00 грн (авіаквиток), 722,81 грн (квиток ж/д), що у загальному розмірі складає 12 369,81 грн;

- № 58 від 25 червня 2018 р. (Польща) відшкодування коштів в сумі 8032 грн. 47 коп. (добові), 6393,00 грн (авіаквиток), 9761,06 грн (проживання), що у загальному розмірі складає 24 186,53 грн.

Крім того, відповідно до наказу № 76-в від 11 листопада 2016 р. головного технолога ОСОБА_1 була направлена у відрядження на фірму «Єкроколор» до м. Мельядіно-Сан-Фіденцо (Італія) терміном на 7 календарних днів у період з 15 листопада 2016 р. по 21 листопада 2016 р. (з врахуванням часу перебування в дорозі) з метою розробки рецептури пігментування рідких будівельних сумішей.

Відповідно до наданих доказів, ОСОБА_1 направлена у відрядження до Італії (з метою виконання своїх трудових обов`язків), що підтверджується наступними документами: договором страхування подорожуючих за кордон №514985 від 26 жовтня 2016 р., запрошенням на роботу, посвідченням про відрядження (на зворотному боці посвідчення про відрядження містить відмітки фірми «Єкроколор» до м. Мельядіно-Сан-Фіденцо, Італія, про те, що головний технолог ОСОБА_1 прибула до цієї фірми, що в свою чергу є підтвердженням перетину кордону); кошторисом про витрати на службове відрядження.

Згідно з наказом № 31-в від 8 червня 2017 р. генеральний директор ОСОБА_2 вибув у відрядження до компанії «LEROY MERLIN ROMANIA», м. Бухарест, (Румунія), терміном на 3 календарні дні у період з 12 червня 2017 р. по 14 червня 2017 р. з метою проведення переговорів. Судом встановлено, що ОСОБА_2 був направлений у відрядження до Румунії (з метою виконання своїх трудових обов`язків), що підтверджується наступними документами: посвідченням про відрядження (на зворотному боці посвідчення про відрядження містить відмітки компанії «LEROY MERLIN ROMANIA», м. Бухарест, Румунія, про те, що ОСОБА_2 прибув до цієї компанії, що в свою чергу є підтвердженням перетину кордону); кошторисом про витрати на службове відрядження, платіжні чеки, інвойси про сплату коштів за проживання.

Відповідно до наказу № 32-в від 25 травня 2018 р. Генеральний директор ОСОБА_2 вибув у відрядження на фірму «Alt Stuckateur», м. Бэльско-Бяла, (Республіка Польща), терміном на 3 календарні дні у період з 29 травня 2018 р. по 31 травня 2018 р. (з врахуванням часу перебування в дорозі) з метою проведення комерційних переговорів. Судом встановлено, що ОСОБА_2 був направлений у відрядження до Польщі (з метою виконання своїх трудових обов`язків), що підтверджується наступними документами: кошторисом витрат на службове відпряження, електронним посадочним документом щодо проїзду Київ-Перемишль, копією авіаквитка Краків-Київ на 31 травня 2018 р., копія закордонного паспорта ОСОБА_2 № НОМЕР_3 від 1 квітня 2016 р. (який містить відтиски печаток контрольно-пропускних пунктів про перетин кордону ОСОБА_2 29 травня 2018 р. та 31 травня 2018 р.).

Крім того, на підтвердження вказаної обставини позивачем надано довідку від 31 січня 2019 р. № 04.2-02-5598, яка видана Авіакомпанією «Міжнародні Авіалінії України», що пасажир ОСОБА_2 31.05.2018 здійснив подорож за квитком № 566- на рейсі PS926 за маршрутом Краків-Київ.

Згідно з наказом № 46-в від 20 червня 2018 р. Генеральний директор ОСОБА_2 вибув у відрядження на фірму «Alt Stuckateur», м. Бэльско-Бяла, (Республіка Польща), терміном на 4 календарних днів у період з 20 червня 2018 р. по 23 червня 2018 р. (з врахуванням часу перебування в дорозі) з метою проведення комерційних переговорів. Судом встановлено, що ОСОБА_2 направлений у відрядження до Польщі (з метою виконання своїх трудових обов`язків), що підтверджується наступними документами: кошторисом витрат на службове відрядження, копію авіаквитків Київ-Варшава на 20 червня 2018 р., копію авіаквитків Варшава-Київ на 23 червня 2018 р., копія закордонного паспорта ОСОБА_2 № НОМЕР_3 від 1 квітня 2016 р. (який містить відтиски печаток контрольно-пропускних пунктів про перетин кордону ОСОБА_2 20 червня 2018 р. та 23 червня 2018 р.), податковим товарним чеком № 005489/2018 про розрахунок проживання з 20 червня 2018 р. по 23 червня 2018 р.

Крім того, з метою встановлення фактичних обставин справи, судом першої інстанції витребовано у Головного центру обробки спеціалізованої інформації Державної прикордонної служби України щодо перетину державного кордону України у зазначені в акті податкового органу періоди громадянами України ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

На виконання вказаної ухвали до суду від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надійшов лист від 3 грудня 2019 р. № 0.184-41149/0/15-19, згідно з яким до суду надано інформацію про перетин кордону ОСОБА_2 у період з 1 червня 2017 р. по 1 серпня 2017 р. та ОСОБА_1 у період з 1 вересня 2016 р. по 31 грудня 2016 р.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що висновки контролюючого органу є не підтвердженими і не ґрунтуються на доказах, містять припущення, а надані позивачем документи підтверджують обставини по справі та спростовують доводи відповідача про неутримання та неперерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб у листопаді 2016 року, червні 2017 року та червні 2018 року з доходу, отриманого як додаткове благо з безпідставно відшкодованих коштів, згідно із звітами про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, на загальну суму 67138 грн. 69 коп. та порушення позивачем пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України.

Крім того, підставою для винесення спірних податкових повідомлень-рішень слугували висновки податкового органу щодо неутримання та неперерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб у вересні 2017 року з доходу, отриманого як додаткове благо у вигляді заниження вартості реалізованого авто генеральному директору підприємства ОСОБА_2 на суму 192 485,81 грн, в результаті чого порушено пп.164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України. У зв`язку з цим, контролюючий орган вважає, що позивачем занижено суму податку на доходи фізичних осіб за вищевказане порушення на 34 647,44 грн.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, експертом-оцінювачем Корнейчевим О.О. проведено оцінку вказаного майна - автомобіля легкового/седан-В, марка: Skoda, модель: Oktavia F5 Ambiente1/6 MPI, номер кузова: № НОМЕР_5 , рік випуску: 2012 р., державний номерний знак: НОМЕР_6 .

20 вересня 2017 р. експертом-оцінювачем Корнейчевим О.О. складено Висновок (Акт) з експертної оцінки цього автомобіля, згідно з яким його вартість станом на 20 вересня 2017 р. складає 98 200,00 грн.

Відповідно до наказу позивача від 20 вересня 2017 р. «Про переоцінку основного засобу» у зв`язку з дочасним зносом автомобіля Skoda Oktavia F5 НОМЕР_6 , 2012 р. випуску, інв.. № 01136 та значними витратами на підтримку авто в задовільному стані, котрі в подальшому не принесуть економічних вигод вирішено зробити уцінку автомобіля та керуючись Висновком (Актом) з експертної оцінки від 20 вересня 2017 р. балансову вартість автомобіля визначено в сумі 98 200,00 грн.

20 вересня 2017 р. позивачем складено Акт переоцінки основних засобів, відповідно до якого справедлива вартість автомобіля Skoda Oktavia F5 НОМЕР_6 , 2012 р. є 98 0000 грн.

26 вересня 2017 р. позивачем на загальних зборах учасників (засновників) позивача на порядку денному вирішувалося питання про продаж автомобільного засобу, а саме: автомобіля легкового/седан-В, марка: Skoda, модель: Oktavia F5 Ambiente1/6 MPI, номер кузова: № НОМЕР_5 , рік випуску: 2012 р., державний номерний знак: НОМЕР_6 , інв.. № 01136. Відповідно до протоколу № 2 від 26 вересня 2017 р. вирішено продати вказаний автомобіль Skoda Oktavia F5 номер кузова: № НОМЕР_5 , рік випуску: 2012 р., державний номерний знак: НОМЕР_6 , інв.. № 01136.

26 вересня 2017 р. наказом позивача № 36 «Про пряму перереєстрацію згідно договору купівлі-продажу» знято з балансу позивача: автомобіль легковий/седан-В: SkodaOktavia F5 Ambiente1/6 MPI, номер кузова: № НОМЕР_5 , двигун: № НОМЕР_7 , рік виготовлення: 2012 р., об`єм двигуна: 1595 см куб. Відповідно до цього наказу ліквідаційна вартість визначається в сумі 98 200 грн. 00 коп.

Між позивачем (далі - продавець) та ОСОБА_2 (далі - покупець) 29 вересня 2017 р. укладено договір купівлі-продажу №8047/2017/645544 транспортного засобу.

Відповідно до вимог п. 1.1 розділу 1 договору купівлі-продажу №8047/2017/645544 транспортного засобу на умовах даного Договору продавець зобов`язується передати у власність покупцеві транспортний засіб: марка: Skoda, модель: Oktavia F5, 2012 року випуску, колір: білий, номер кузова (шасі, рами): НОМЕР_5 , свідоцтво про реєстрацію: НОМЕР_8 , номерний знак: НОМЕР_6 , зареєстрований за продавцем 24 листопада 2016 року підрозділом МВС Центр 3247 (далі - транспортний засіб).

Згідно з вимогами п. 3.1 розділу 3 договору купівлі-продажу №8047/2017/645544 транспортного засобу за домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 81 833,33 грн. На виконання договору купівлі-продажу №8047/2017/645544 транспортного засобу позивачем виписано видаткову накладну № 2 від 29 вересня 2017 р. на суму 98 200,00 грн, у тому числі ПДВ на суму 16 366,67 грн.

З аналізу наведених доказів вбачається, що автомобіль SKODA OCTAVIA А5, 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_6 , відчужено саме за вартістю, що дорівнює балансовій вартості а тому висновки податкового органу щодо неутримання та неперерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб у вересні 2017 року з доходу, отриманого як додаткове благо у вигляді заниження вартості реалізованого авто є безпідставними.

При цьому, колегія суддів критично оцінює доводи апелянта щодо існування у позивача обов`язку, в разі здійснення переоцінки вартості одного із основних засобів, здійснити переоцінку і всіх інших наявних у товариства основних засобів, оскільки нормами чинного законодавства така вимога не ставиться.

Щодо рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 6 лютого 2019 р. № та вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 6 лютого 2019 р. № Ю-, суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 р. №2464-VІ (зі змінами та доповненнями; далі - Закон № 2464-VІ).

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VІ єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (надалі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VІ визначено, що платниками єдиного внеску є роботодавці, в тому числі фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), які згідно пункту другого частини першої статті 6 вказаного Закону зобов`язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до вимог п. 1 ч.1 ст. 7 Закону № 2464-VІ єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок (ч. 2 ст. 9 Закону №2464-VІ).

Частиною 5 ст. 9 Закону №2464-VІ встановлено, що сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки податкових органів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь).

Сплата єдиного внеску згідно з договорами про добровільну участь особами, зазначеними в абзаці п`ятому частини першої статті 10 цього Закону (з числа осіб, які працюють або постійно проживають за межами України), та у випадках, передбачених частиною дев`ятою статті 10 цього Закону, в іноземній валюті здійснюється на поточний рахунок податкового органу, відкритий в уповноваженому банку України.

Кошти єдиного внеску, що надійшли в іноземній валюті, після її продажу за курсом продажу безготівкової іноземної валюти за гривні та утримання уповноваженим банком комісійної винагороди за здійснення операції з продажу іноземної валюти зараховуються на відповідні рахунки податкових органів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Облік єдиного внеску, сплаченого в іноземній валюті, та внесення відомостей до Державного реєстру здійснюються у гривнях податковими органами за місцем реєстрації (останнім місцем проживання) громадянина в Україні на підставі копій платіжних документів, що підтверджують сплату єдиного внеску.

Згідно з вимогами ч.8 ст. 9 Закону №2464-VІ платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок. У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються: фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом (ч.11 ст.9 Закону №2464-VІ).

Відповідно до вимог ч. 3 та 10, п.2 ч.11 Закону № 2464-VІ суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. На суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 р. №449 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 7 травня 2015 року за № 508/26953, визначено процедуру нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів (надалі - Інструкція № 449).

Згідно з вимогами п.1 розділу VII Інструкції №449 за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

Підпунктом 2 п.2 розділу VII Інструкції №449 визначено, що відповідно до частини одинадцятої ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" до платників, визначених підпунктами 1 - 4 пункту 1 розділу II вказаної Інструкції, органи доходів і зборів застосовують штрафні санкції у таких розмірах: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 1 січня 2015 р. накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до вказаної Інструкції.

Розрахунок фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів. При застосуванні штрафів, зазначених у вказаному підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за вказані періоди.

Згідно з вимогами п.5 розділу VII Інструкції №449 на суму недоїмки платнику єдиного внеску нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. Нарахування пені починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно. Документи, які є підставою для нарахування пені: документи, що підтверджують суму єдиного внеску та строк його сплати, - звіт платника щодо нарахування єдиного внеску (з додатним значенням); вимога про донараховані суми єдиного внеску за актами документальних перевірок або повідомленням-розрахунком; рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, податковим органом встановлено, що позивачем занижено єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 16 485,34 грн внаслідок того, що підприємство у звіті про суми нарахованої заробітної тати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування донарахована сума єдиного внеску не відображена.

Поряд із цим, як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано апелянтом, 12 грудня 2017 р. позивач помилково не відобразив суму донарахування в Таблиці 1 Звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за листопад 2017 року., саме : в строчці 4.4 суму доходу була відображена, а в строчці. 4.1.1. - не відображена.

У зв`язку з цим, відповідно до бухгалтерської довідки 86 від 29 грудня 2017 р. позивачем у грудні 2017 року самостійно донараховало ЄСВ у сумі 16 485,34 грн. Крім того, судом встановлено, що позивачем сказану суму сплачено до державного бюджету в самостійному порядку, що підтверджується карткою рахунку № 651 за грудень 2017 р.

За наведених обставин висновок податкового органу про наявність порушень у позивача є помилковим, що обумовлює визнання протиправним і застосування відповідальності за це порушення.

Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують позицію суду першої інстанції та відхиляються колегією суддів за необґрунтованістю.

Згідно з ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області, як відокремлений підрозділ ДПС на рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2021 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Артель" до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій та вимогу про сплату боргу (недоїмки) залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя В. Ю. Ключкович
Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 03.10.2022)