Справа № 440/2427/22
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2022-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2022 рокум. ПолтаваСправа № 440/2427/22

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Слободянюк Н.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Макаренко Н.А.,

представника позивача Скубака А.В.,

представника відповідача Сухомлин Ю.В.,

розглянувши у судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за адміністративним позовом Державного підприємства "Жовтневий спиртовий завод" до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство "Жовтневий спиртовий завод" /далі позивач, ДП "Жовтневий спиртовий завод"/ звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області /далі відповідач, ГУ ДПС у Полтавській області/ про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 12 листопада 2020 року, виданого на підставі акту про результатами фактичної перевірки №681/16-31-09-01/00374829 від 22 жовтня 2020 року.

Позов обґрунтований тим, що у контролюючого органу були відсутні підстави для проведення фактичної перевірки позивача та нарахування акцизного податку за результатами проведення такої перевірки, а висновок відповідача про допущення позивачем порушень вимог підпункту 213.1.2 пункту 213.1 статті 213, пункту 214.4 статті 214 Податкового кодексу України є помилковим та ґрунтується на припущеннях, а тому податкове повідомлення-рішення № від 12 листопада 2020 року підлягає скасуванню як протиправне.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження, а також призначено підготовче засідання, а ухвалою від 20 квітня 2022 року продовжено строк підготовчого провадження.

Відповідач позов не визнав та у відзиві на позовну заяву /а.с. 203-206 т.1/ зазначив, що фактична перевірка позивача проводилася відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального. За результатами проведення фактичної перевірки позивача встановлено порушення ним вимог підпункту 213.1.2 пункту 213.1 статті 213, пункту 214.4 статті 214 Податкового кодексу України щодо невключення до об`єкту оподаткування обсягу передачі в межах одного підприємства з метою промислової переробки підакцизної продукції спирту етилового, у зв`язку з чим контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення № від 12 листопада 2020 року, яким позивачу донараховано податкове зобов`язання з акцизного податку в сумі 181 781 226,43 грн та застосовано штрафну санкцію в сумі 45 445 306,61 грн.

В письмових поясненнях /а.с.1-2, 29-31 т.2/ відповідач зазначив про відсутність підстав для врахування під час судового розгляду експертного висновку №011-АНО21 від 21 травня 2021 року комісійного науково-правового дослідження, виконаного на замовлення ДП "Жовтневий спиртовий завод" установою відокремленим структурним підрозділом ДП «Інформаційні судові системи «Центр судових експертиз та експертних досліджень», оскільки такий вид дослідження як «наукове-правове дослідження» не передбачений чинними законодавчими актами; на розгляд експерта поставлені питання, встановлення яких не потребує спеціальних знань експерта, як того вимагає норма частини другої статті 101 Кодексу адміністративного судочинства України; в порушення статті 104 КАС України експертний висновок не містить інформації про те, що він підготовлений для подання до суду та експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

В запереченнях на відзив /а.с. 17-23 т.2/ позивач додатково зазначив про безпідставність проведення фактичної перевірки позивача, у зв`язку з чим податкове повідомлення-рішення № від 12 листопада 2020 року, яке прийняте за результатами цієї перевірки, підлягає скасуванню як протиправне.

В запереченнях /а.с. 25-31 т.2/ відповідач вказав, що позивач, посилаючись на те, що положення статті 7-1 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального не застосовуються до спірних правовідносин, не звернув увагу на те, що згідно преамбули постанова Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2019 року № 722, якою затверджено перелік продукції хімічного і технічного призначення, для виробництва якої використовується спирт етиловий, прийнята відповідно до підпункту д підпункту 229.1.1 пункту 229.1 статті 229 Податкового кодексу України та абзацу тридцять четвертого статті 1 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 28 червня 2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги заявленого позову, а представник відповідача проти задоволення адміністративного позову заперечувала.

Дослідивши письмові докази та проаналізувавши аргументи сторін, які викладені в заявах по суті та мають значення для правильного вирішення цього спору, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

Державне підприємство "Жовтневий спиртовий завод" пройшло передбачену законодавством процедуру державної реєстрації, набуло правового статусу юридичної особи, включено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з ідентифікаційним кодом 00374829 та знаходиться на обліку як платник податків, зборів (обов`язкових платежів) в Головному управлінні ДПС у Полтавській області /а.с. 29-30 т. 1/.

На підставі наказів ГУ ДПС у Полтавській області №1788 від 07 жовтня 2020 року та №1868 від 16 жовтня 2020 року /а.с. 218-219 т.1/, направлень на перевірку №126 від 07 жовтня 2020 року, №128 від 07 жовтня 2020 року, №163 від 12 жовтня 2020 року /а.с. 221-223 т.1/ Головним управлінням ДПС у Полтавській області відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75, підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80, пункту 82.3 статті 82 Податкового кодексу України, статті 16 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального проведено фактичну перевірку Державного підприємства "Жовтневий спиртовий завод" за місцем фактичного провадження діяльності за адресою: Полтавська область, місто Карлівка, вулиця Полтавська, 3 за період з 01 серпня 2020 року по 31 серпня 2020 року.

За результатами перевірки складено акт № 681/16-31-09-01/00374829 від 22 жовтня 2020 року /а.с. 224-236 т.1/, в якому зафіксовано, що ДП «Жовтневий спиртовий завод» зареєстроване платником акцизного податку з реалізації спирту етилового 16 березня 2020 року за № 4320. Відповідно до Вимог на відпуск спирту на виробництво форми №П-29 для виробництва продукції хімічного та технічного призначення, включеної до переліку, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 14 серпня 2019 року № 722, а саме: для виробництва дезінфекуючого засобу та багатофункціонального розріджувача, за період з 01 серпня 2020 року по 31 серпня 2020 року ДП «Жовтневий спиртовий завод» передано спирт етиловий денатурований в кількості 1431799,20 л. Фактично у серпні 2020 року Державним підприємством «Жовтневий спиртовий завод» вироблено 4751,0 л дезінфекуючого засобу та 1 132 811,6 кг багатофункціонального розріджувача. З огляду на те, що ДП «Жовтневий спиртовий завод» не внесено до Електронного реєстру суб`єктів господарювання, які використовують спирт етиловий для виробництва продукції хімічного та технічного призначення, передбаченого статтею 7-1 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального , то положення підпункту д підпункту 229.1.1 пункту 229.1 статті 229 Податкового кодексу України (щодо застосування ставки акцизного податку 0 грн за 1 літр 100-відсоткового спирту етилового денатурованого, який використовується для виробництва продукції хімічного та технічного призначення, включеної до переліку, затвердженого Кабінетом Міністрів України) не поширюються на обсяги передачі такого спирту. Передача спирту етилового могла здійснюватися ДП «Жовтневий спиртовий завод» за ставкою акцизного податку, встановленою підпунктом 215.3.1 пункту 215.3 статті 215 Податкового кодексу, а саме: 126,96 грн за 1 літр 100-відсоткового спирту. ДП «Жовтневий спиртовий завод» подано за серпень 2020 року декларації акцизного податку за формою, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 23 січня 2015 року № 14 зі змінами: звітну від 18 вересня 2020 року за реєстраційним номером , уточнюючу від 22 вересня 2020 року за реєстраційним номером , уточнюючу від 05 жовтня 2020 року за реєстраційним номером . Згідно вищезазначених декларацій ДП «Жовтневий спиртовий завод» задекларовано нульові зобов`язання з акцизного податку за серпень 2020 року. Станом на 16 жовтня 2020 року ДП «Жовтневий спиртовий завод» не здійснювало сплату акцизного податку до бюджету. Отже, за результатами перевірки встановлено порушення вимог статті 7-1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР здійснення передачі (відпуску та отримання) спирту етилового для виробництва продукції хімічного і технічного призначення, включеної до переліку, затвердженого Кабінетом Міністрів України, без дотримання умови внесення ДП «Жовтневий спиртовий завод» до Електронного реєстру суб`єктів господарювання, які використовують спирт етиловий для виробництва продукції хімічного і технічного призначення; та підпункту 213.1.2 пункту 213.1 статті 213, пункту 214.4 статті 214 Податкового кодексу України не включено до об`єкту оподаткування обсяги передачі в межах одного підприємства з метою промислової переробки підакцизної продукції спирту етилового денатурованого в обсязі 1431799,20 л. Сума акцизного податку відповідно до обсягів спирту етилового денатурованого, переданого на переробку з порушенням умов оподаткування акцизним податком, складає 181781226,43 грн.

На підставі вказаного акта перевірки ГУ ДПС у Полтавській області винесено податкове повідомлення рішення № від 12 листопада 2020 року /а.с. 242-243 т.1/, яким збільшено ДП "Жовтневий спиртовий завод" суму грошового зобов`язання за платежем «Спирт» на 227226533,04 грн (в тому числі: за податковим зобов`язанням 181781226,43 грн та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 45445306,61 грн).

ДП "Жовтневий спиртовий завод" подано до Державної податкової служби України скаргу на податкове повідомлення рішення № від 12 листопада 2020 року /а.с. 69-75 т.1/.

Рішенням Державної податкової служби України №14286/6/99-00-06-03-02-06 від 25 червня 2021 року /а.с. 194-198 т.1/ податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Полтавській області № від 12 листопада 2020 року залишено без змін, а скаргу ДП "Жовтневий спиртовий завод" без задоволення.

Не погодившись із прийняттям вказаного податкового повідомлення-рішення № від 12 листопада 2020 року, ДП "Жовтневий спиртовий завод" звернулося до суду з цим позовом.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість оспорюваного податкового повідомлення-рішення, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини унормовані Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР /далі - Закон №481/95-ВР (у відповідній редакції)/ та Податковим кодексом України /далі ПК України (у відповідній редакції)/.

Підпунктами 19-1.1.1 19-1.1.2, 19-1.1.8, 19-1.1.13 - 19-1.1.17 пункту 19.1-1 статті 19-1 ПК України встановлено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу:

19-1.1.1 здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків;

19-1.1.2 контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів;

19-1.1.8 забезпечують достовірність та повноту обліку платників податків та платників єдиного внеску, об`єктів оподаткування та об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням;

19-1.1.13 здійснюють ліцензування діяльності суб`єктів господарювання з виробництва спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, оптової торгівлі спиртом, оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами та контроль за таким виробництвом;

19-1.1.14 здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері;

19-1.1.15 забезпечують контроль за прийняттям декларацій про максимальні роздрібні ціни на підакцизні товари (продукцію), встановлені виробником або імпортером, та узагальненням відомостей, зазначених у таких деклараціях, для організації роботи та контролю за повнотою обчислення і сплати акцизного податку;

19-1.1.16 здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального;

19-1.1.17 проводять роботу щодо боротьби з незаконним виробництвом, переміщенням, обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи /пункт 75.1 статті 75 ПК України/.

Пунктами 80.1, 80.2, 80.5, 80.7, 80.10 статті 80 ПК України встановлено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: 80.2.5. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального. Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції. Порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

Згідно преамбули Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» дія цього Закону не поширюється на роздрібну торгівлю винами столовими, крім випадків, передбачених цим Законом, а також на виробництво вин виноградних і плодово-ягідних, напоїв медових, наливок і настоянок, виготовлених громадянами в домашніх умовах для власного споживання.

За визначеннями, наведеними в абзацах 2 та 34 статті 1 Закону №481/95-ВР,

-спирт етиловий - спирт етиловий-сирець, спирт етиловий ректифікований технічний, спирт етиловий денатурований (спирт технічний), спирт етиловий технічний, спирт етиловий ректифікований, що відповідають кодам 2207 і 2208 згідно з УКТ ЗЕД та виготовлені з крохмале- і цукровмісної сировини або з нехарчових видів сировини за спеціальними технологіями;

-спирт етиловий денатурований - спирт етиловий ректифікований денатурований та інші види спирту етилового будь-якої міцності, змішані з іншими речовинами (денатуруючими добавками), які роблять його непридатним для пиття, але не перешкоджають його використанню для промислових цілей. Перелік денатуруючих добавок для денатурації спирту етилового, призначеного для використання на митній території України, затверджується Кабінетом Міністрів України. Денатуруючі добавки для денатурації спирту етилового, призначеного для використання поза межами митної території України, визначаються умовами відповідної угоди на експорт.

Відповідно до статті 2 Закону №481/95-ВР представник (представники) податкового органу здійснює (здійснюють) постійний безпосередній контроль за дотриманням встановленого порядку відпуску спирту етилового та сплати акцизного податку з нього.

Згідно зі статтею 7-1 Закону №481/95-ВР відпуск спирту етилового його виробниками та отримання спирту етилового суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які використовують його для виробництва продукції хімічного і технічного призначення, включеної до переліку, затвердженого Кабінетом Міністрів України, парфумерно-косметичної продукції, оцту з харчової сировини, здійснюється за умови внесення таких суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) до Електронного реєстру суб`єктів господарювання, які використовують спирт етиловий для виробництва продукції хімічного і технічного призначення, парфумерно-косметичної продукції, оцту з харчової сировини (далі - Електронний реєстр).

Статтею 16 Закону №481/95-ВР встановлено, що контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України. Контроль за дотриманням вимог відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства до малих виробництв виноробної продукції здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів.

Аналіз наведених правових норм та дослідження наявних у справі письмових доказів, зокрема самостійно поданої позивачем до контролюючого органу декларації акцизного податку за серпень 2020 року, дозволяє суду дійти висновку, що отримання податковим органом інформації про порушення позивачем вимог законодавства у сфері виробництва і обігу спирту, а саме: статті 7-1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» та підпункту 213.1.2 пункту 213.1 статті 213, пункту 214.4 статті 214 Податкового кодексу України внаслідок відпуску та отримання позивачем спирту етилового для виробництва продукції хімічного та технічного призначення в серпні 2020 року (із застосуванням ставки акцизного податку 0 грн) без дотримання при цьому умови внесення позивача до Електронного реєстру суб`єктів господарювання, які використовують спирт етиловий для виробництва продукції хімічного та технічного призначення, давало відповідачу підстави для призначення фактичної перевірки позивача згідно наказу № 1788 від 07 жовтня 2020 року.

Більш того, в численній практиці застосування Верховним Судом норми підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПУ України, зокрема в постанові від 21 липня 2022 року у справі № № 320/1864/21, зазначено, що «з аналізу підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України вбачається, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною підставою з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред`явлення службових посвідчень) та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

В даному випадку достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).

Тобто, норма зазначеного вище підпункту дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які в силу приписів статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» покладені на відповідача.

Відповідні функції контролю передбачені також і підпунктами 19-1.1.14, 19-1.1.19, 19-1.1.20 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України, зокрема контролюючі органи виконують такі функції: проводять відповідно до законодавства перевірки платників податків; здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері; ….

Отже контролюючий орган має право на проведення фактичної перевірки господарюючого суб`єкту з підстав здійснення функцій контролю, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального».

Відповідно до статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

-направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

-копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

-службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

Судовим розглядом встановлено, що головному бухгалтеру ДП "Жовтневий спиртовий завод" Шерстюк О.К. пред`явлено службові посвідчення осіб, що здійснювали перевірку, та направлення на проведення перевірки №126 від 07 жовтня 2020 року, №128 від 07 жовтня 2020 року, №163 від 12 жовтня 2020 року, а також вручено копію наказу про проведення фактичної перевірки № 1788 від 07 жовтня 2020 року, що підтверджується її особистими підписами в направленнях на перевірку №126 від 07 жовтня 2020 року, №128 від 07 жовтня 2020 року, №163 від 12 жовтня 2020 року /а.с. 222-223 т. 1/.

Наказом «Про проведення фактичної перевірки» № 1788 від 07 жовтня 2020 року відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» наказано провести фактичну перевірку Державного підприємства «Жовтневий спиртовий завод» () за місцем фактичного провадження діяльності за адресою: Полтавська область, м. Карлівка, вул. Полтавська, 3 за період з 01 серпня 2020 року по 31 серпня 2020 року у порядку, встановленому Податковим кодексом України,.

В направленнях на перевірку №126 від 07 жовтня 2020 року, №128 від 07 жовтня 2020 року, №163 від 12 жовтня 2020 року, виписаних на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» та наказу «Про проведення фактичної перевірки» від 07 жовтня 2020 року № 1788, зазначено мету перевірки: з питань провадження діяльності за період з 01 серпня 2020 року по 31 серпня 2020 року відповідно до Податкового кодексу України.

Перевіривши наявність законних підстав для проведення фактичної перевірки згідно поданих контролюючим органом документів на проведення перевірки, позивачем допущено відповідача до здійснення фактичної перевірки, що не заперечується позивачем та підтверджується актом перевірки від 22 жовтня 2020 року № 681/16-31-09-01/00374829.

Відповідно до частин першої-третьої пункту 86.1 статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати. Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.

Як вже зазналося вище, за результатами проведеної фактичної перевірки позивача складено Акт про результати фактичної перевірки від 22 жовтня 2020 року № 681/16-31-09-01/00374829.

В цьому акті перевірки міститься відмітка про те, що акт про результати фактичної перевірки підписується посадовими особами ДП "Жовтневий спиртовий завод" із запереченнями, які будуть надані у встановленому законодавством порядку.

Разом з тим, в матеріалах перевірки, що надавалися суду і позивачем, і відповідачем, заперечення до акту фактичної перевірки відсутні.

Також в акті про результати фактичної перевірки від 22 жовтня 2020 року № 681/16-31-09-01/00374829 міститься відмітка про те, що первинні, бухгалтерські та інші документи, використані при проведенні перевірки, достовірні, надані в повному обсязі, а додаткові ( інші) документи, що свідчать про діяльність суб`єкта господарювання (спростовують викладені в акті про проведення перевірки факти) за період, що перевіряється, відсутні.

Беручи до уваги ці обставини, а також той факт, що в ході судового розгляду справи документи, які б спростовували достовірність та повноту викладених в акті перевірки обставин, позивачем суду не надавалися, суд доходить висновку, що обставини, які викладені в акті про результати фактичної перевірки від 22 жовтня 2020 року № 681/16-31-09-01/00374829, не підлягають додатковому доведенню та визнаються учасниками справи.

Отже, 1) ДП "Жовтневий спиртовий завод" зареєстроване платником акцизного податку з 16 березня 2020 року;

2) в серпні 2020 року ДП "Жовтневий спиртовий завод" не включено до Електронного реєстру суб`єктів господарювання, які використовують спирт етиловий для виробництва продукції хімічного та технічного призначення, ведення якого передбаченого статтею 7-1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального»;

3) в серпні 2020 року ДП "Жовтневий спиртовий завод" здійснено передачу (відпуск та отримання) спирту етилового для виробництва продукції хімічного і технічного призначення, включеної до переліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2019 року № 722, в обсязі 1431799, 20 л;

4) в декларації з акцизного податку за серпень 2020 року обсяг передачі спирту етилового денатурованого (1431799,20 л) включено до неоподатковуваних оборотів з передачі в межах одного підприємства підакцизної продукції та застосовано ставку акцизного податку 0 грн за 1 літр спирту, передбачену підпунктом «д» підпункту 229.1.1 пункту 229.1 статті 229 Податкового кодексу України, тобто в декларації з акцизного податку за серпень 2020 року обсяг передачі спирту етилового денатурованого (1431799,20 ) не включено ДП "Жовтневий спиртовий завод" до оподатковуваних оборотів з передачі в межах одного підприємства підакцизної продукції та не застосовано ставку акцизного податку -126,96 грн за 1 літр спирту, передбачену підпунктом 215.3.1 пункту 215.3 статті 215 Податкового кодексу України.

Послідовно надаючи оцінку спірним аргументам, суд розпочинає з аналізу норми статті 7-1 Закону №481/95-ВР, контроль за дотриманням якої з боку позивача покладено на відповідача статтею 16 Закону №481/95-ВР та статтею 19-1 ПК України.

Статтею 7-1 Закону №481/95-ВР (у редакції, діючій на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що відпуск спирту етилового його виробниками та отримання спирту етилового суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які використовують його для виробництва продукції хімічного і технічного призначення, включеної до переліку, затвердженого Кабінетом Міністрів України, парфумерно-косметичної продукції, оцту з харчової сировини, здійснюється за умови внесення таких суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) до Електронного реєстру суб`єктів господарювання, які використовують спирт етиловий для виробництва продукції хімічного і технічного призначення, парфумерно-косметичної продукції, оцту з харчової сировини (далі - Електронний реєстр).

Ведення Електронного реєстру здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Для включення до Електронного реєстру суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) подає заяву, до якої додаються: копії документів, що підтверджують наявність власних та/або орендованих приміщень та технологічного обладнання для виробництва продукції з використанням спирту етилового; копії технічної документації (технічні регламенти, стандарти, технічні умови на продукцію, що виробляється з використанням спирту етилового); копії технологічних інструкцій (рецептур) на всю номенклатуру продукції, що виробляється з використанням спирту етилового; перелік технологічного обладнання, що забезпечує виробництво продукції з використанням спирту етилового.

Включення суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які використовують спирт етиловий для виробництва продукції хімічного і технічного призначення, парфумерно-косметичної продукції, оцту з харчової сировини, до Електронного реєстру здійснюється за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, протягом 10 робочих днів з дня отримання заяви, за умови: внесення витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового, встановлених на кожному місці отримання спирту етилового, та витратомірів-лічильників обсягу виробленої продукції, встановлених на кожному місці відпуску продукції, до Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового; кількості працюючих не менше 10 осіб; відсутності податкового боргу на момент прийняття рішення про включення до Електронного реєстру; внесення місць зберігання спирту до Єдиного реєстру місць зберігання спирту.

Отже, зі змісту вказаної норми слідує, що 1) відпуск спирту етилового його виробником може здійснюватися тому суб`єкту господарювання, який включений до Електронного реєстру суб`єктів господарювання, які використовують спирт етиловий для виробництва продукції хімічного і технічного призначення, парфумерно-косметичної продукції, оцту з харчової сировини; 2) отримання спирту етилового може здійснюватися тим суб`єктом господарювання, який включений до Електронного реєстру суб`єктів господарювання, які використовують спирт етиловий для виробництва продукції хімічного і технічного призначення, парфумерно-косметичної продукції, оцту з харчової сировини.

Взаємозв`язок фактів відпуску та отримання спирту етилового саме із особою отримувача спирту етилового (суб`єктом господарювання) обумовлений необхідністю державного контролю за суб`єктами господарювання, які використовують спирт етиловий для виробництва продукції хімічного і технічного призначення, парфумерно-косметичної продукції, оцту з харчової сировини, суть якого полягає у встановленні законодавцем до таких суб`єктів господарювання певних вимог та перевірці їх дотримання (щодо наявності у суб`єктів господарювання технологічного обладнання, що забезпечує виробництво продукції з використанням спирту етилового, та внесення витратомірів-лічильників до Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового; наявності у суб`єктів господарювання власних та/або орендованих приміщень та внесення місць зберігання спирту до Єдиного реєстру місць зберігання спирту; наявності достатньої кількості трудових ресурсів; відсутності у суб`єктів господарювання податкового боргу на момент прийняття рішення про включення їх до Електронного реєстру тощо). Характерною ознакою суб`єктів господарювання, які можуть отримувати спирт етиловий для виробництва продукції хімічного і технічного призначення, парфумерно-косметичної продукції, оцту з харчової сировини, є їх перебування в спеціальному реєстрі, ведення якого забезпечується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Відтак, самого лише факту використання суб`єктом господарювання спирту етилового для виробництва продукції, включеної до переліку, затвердженого Кабінетом Міністрів України, недостатньо для того, щоб підприємство-виробник могло відпустити, а суб`єкт господарювання-отримувач міг отримати від виробника спирт етиловий.

Відповідно, невиконання виробником/ суб`єктом господарювання обов`язку щодо відпуску/ отримання спирту етилового за умови внесення суб`єкта господарювання до Електронного реєстру суб`єктів господарювання, які використовують спирт етиловий для виробництва продукції хімічного і технічного призначення, парфумерно-косметичної продукції, оцту з харчової сировини, свідчитиме про недотримання вимог статті 7-1 Закону №481/95-ВР.

Перелік продукції хімічного і технічного призначення, для виробництва якої використовується спирт етиловий денатурований, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2019 року № 722.

Преамбулою до постанови Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2019 року № 722 визначено, що затвердження переліку продукції хімічного і технічного призначення, для виробництва якої використовується спирт етиловий денатурований, здійснено Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту д підпункту 229.1.1 пункту 229.1 статті 229 Податкового кодексу України та абзацу тридцять четвертого статті 1 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального.

Тож затвердження Кабінетом Міністрів України переліку продукції, про яку йде мова в абзаці 34 статті 1 та в статті 7-1 Закону №481/95-ВР, здійснено для цілей застосування підпункту д підпункту 229.1.1 пункту 229.1 статті 229 Податкового кодексу України, відповідно до якого податок справляється за ставкою 0 гривень за 1 літр 100-відсоткового спирту із спирту етилового денатурованого, який використовується для виробництва продукції хімічного і технічного призначення, включеної до переліку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Тобто з 14 серпня 2019 року підпункт д підпункту 229.1.1 пункту 229.1 статті 229 ПК України має обмежену сферу застосування: застосовується щодо спирту етилового денатурованого, який використовується для виробництва продукції хімічного і технічного призначення, включеної до переліку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

При цьому стадії використання спирту етилового для виробництва продукції хімічного і технічного призначення передує стадія отримання спирту етилового від його виробника.

Випадки, при яких спирт етиловий денатурований отримується суб`єктом господарювання та після отримання може бути ним використаний для виробництва продукції хімічного і технічного призначення, включеної до переліку, затвердженого Кабінетом Міністрів України, передбачені не Податковим кодексом України, а іншими законами, а саме: Законом №481/95-ВР.

Так, статтею 7-1 Закону №481/95-ВР визначено, що отримання спирту етилового суб`єктом господарювання, який використовує його для виробництва продукції хімічного і технічного призначення, включеної до переліку, затвердженого Кабінетом Міністрів України, здійснюється за умови внесення такого суб`єкта господарювання до Електронного реєстру суб`єктів господарювання, які використовують спирт етиловий для виробництва продукції хімічного і технічного призначення.

Таким чином, застосування норми підпункту д підпункту 229.1.1 пункту 229.1 статті 229 ПК України може бути досягнуто через практичне застосування норми статті 7-1 Закону № 481/95-ВР, оскільки неможливо використати спирт етиловий для виробництва продукції хімічного і технічного призначення, попередньо не отримавши його від виробника.

Одночасне застосування норм підпункту д підпункту 229.1.1 пункту 229.1 статті 229 ПК України та статті 7-1 Закону №481/95-ВР в їх системному взаємозв`язку не суперечить пункту 5.2, пунктам 7.3 та 7.4 статті 7 ПК України, оскільки до відносин, які виходять за рамки регулювання Податковим кодексом України, мають бути застосовані субсидіарно норми інших законів.

Наведене дає суду підстави сформулювати висновок про те, що право на пільгу зі сплати акцизного податку (за ставкою 0 гривень) відповідно до підпункту д підпункту 229.1.1 пункту 229.1 статті 229 ПК України мають суб`єкти господарювання, які отримують спирт етиловий для виробництва продукції хімічного і технічного призначення, включеної до переліку, затвердженого Кабінетом Міністрів України, а з огляду на те, що отримувати такий спирт відповідно до вимог статті 7-1 Закону №481/95-ВР можуть лише суб`єкти господарювання, які внесені до Електронного реєстру суб`єктів господарювання, які використовують спирт етиловий для виробництва продукції хімічного і технічного призначення, парфумерно-косметичної продукції, оцту з харчової сировини, то і застосовувати підпункт д підпункту 229.1.1 пункту 229.1 статті 229 ПК України вправі суб`єкти господарювання, які включені до реєстру.

На користь такого висновку суду свідчать і подальші доповнення, що внесені Законом України № 2284-ІХ від 31 травня 2022 року (набрав чинності 17 червня 2022 року) до підпункту 229.1.1 пункту 229.1 статті 229 ПК України.

Так, підпункт 229.1.1 пункту 229.1 статті 229 ПК України було доповнено абзацом 12 такого змісту: «спирт етиловий за ставкою 0 гривень за 1 літр 100-відсоткового спирту для виробництва продукції, зазначеної у підпунктах "д", "е", "є" цього підпункту, дозволяється отримувати лише суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), внесеним до Електронного реєстру суб`єктів господарювання, які використовують спирт етиловий для виробництва продукції хімічного і технічного призначення, парфумерно-косметичної продукції, оцту з харчової сировини (далі - Електронний реєстр), ведення якого здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику».

У розділі 1 «Обґрунтування необхідності прийняття акту» Пояснювальної записки до проекту Закону про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо стимулювання виробництва спирту етилового денатурованого № 2284-ІХ від 31 травня 2022 року зазначено, що внаслідок неврегульованості ряду питань щодо обліку спирту етилового денатурованого та біоетанолу їх виробництво та реалізація в України протягом останніх двох років практично не здійснювалися.

Розділом 2 «Мета та шляхи її досягнення» цієї Пояснювальної записки визначено, що метою, яка покладена в основу проекту Закону, є забезпечення сприятливих умов для виробництва спирту етилового денатурованого, біоетанолу, продукції хімічного і технічного призначення, у тому числі дезінфікуючих засобів, парфумерно-косметичної продукції, у виробництві яких використовують спирт етиловий денатурований, а також оцту з харчової сировини, який виробляється із спирту етилового неденатурованого, що сприятиме розвитку спиртової галузі та суміжних галузей.

Згідно з розділом 4 «Правові аспекти» Пояснювальної записки нормативно-правову базу у даній сфері суспільних відносин складають Податковий кодекс України, Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

Відповідно до розділу 5 «Фінансове-економічне обґрунтування» Пояснювальної записки у середньостроковій перспективі очікується збільшення надходження податків від українських суб`єктів господарської діяльності галузі за рахунок розвитку сфери виробництва спирту етилового денатурованого та продукції хімічного і технічного призначення.

Як свідчить зміст Пояснювальної записки, доповнення, що внесені Законом України № 2284-ІХ від 31 травня 2022 року, зокрема, до підпункту 229.1.1 пункту 229.1 статті 229 ПК України, мають забезпечити сприятливі умови для виробництва та обігу спирту етилового та збільшити надходження податків за рахунок розвитку сфери виробництва спирту етилового денатурованого та продукції хімічного і технічного призначення. Оскільки нульова ставка акцизного податку для виробництва продукції хімічного і технічного призначення була введена Податковим кодексом України ще в 2019 році, то є підстави стверджувати, що сприятливі умови для виробництва та обігу спирту етилового мають бути досягнуті Законом України № 2284-ІХ від 31 травня 2022 року не завдяки ставки 0 гривень за 1 літр 100-відсоткового спирту для виробництва затвердженої продукції, а завдяки врегульованості питання щодо особи, яка має право отримувати спирт етиловий для виробництва затвердженої продукції, в Податковому кодексі України, оскільки до 17 червня 2022 року питання щодо особи, яка вправі отримувати спирт етиловий для виробництва затвердженої КМУ продукції, було врегульовано статтею 7-1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», тоді як Податковий кодекс України відповідне положення не містив, у зв`язку з чим на практиці виникали спірні ситуації, схожі до тих, що є предметом розгляду у цій справі. Але в будь-якому випадку, доповнення підпункту 229.1.1 пункту 229.1 статті 229 ПК України абзацом 12 не змінило правового регулювання підпункту д підпункту 229.1.1 пункту 229.1 статті 229 ПК України та статті 7-1 Закону №481/95-ВР, яке було встановлене законодавцем до 17 червня 2022 року. Тож отримувати спирт етиловий за ставкою 0 гривень за 1 літр 100-відсоткового спирту для виробництва продукції, зазначеної у підпунктах "д", "е", "є" цього підпункту, дозволяється лише суб`єктам господарювання, внесеним до Електронного реєстру суб`єктів господарювання, які використовують спирт етиловий для виробництва продукції хімічного і технічного призначення, парфумерно-косметичної продукції, оцту з харчової сировини.

Продовжуючи оцінку обставин у цій справі, суд зазначає наступне.

Оскільки в серпні 2020 року позивач не був внесений до Електронного реєстру суб`єктів господарювання, які використовують спирт етиловий для виробництва продукції хімічного і технічного призначення, то логічним є висновок перевірки про наявність у позивача обов`язку, встановленого підпунктом 213.1.1 пункту 213.1 статті 213 та пунктом 214.4 статті 214 ПК України, включити до об`єкту оподаткування за ставкою 126,96 грн за 1 літр 100-відсоткового спирту етилового денатурованого, передбаченою підпунктом 215.3.1 пункту 215.3 статті 215 ПК України, операцію з передачі в межах одного підприємства підакцизної продукції (спирту етилового денатурованого) з метою його промислової переробки.

Як наслідок, невиконання позивачем вказаного обов`язку, як і обов`язку зі сплати суми податкового зобов`язання, свідчить про умисність таких діянь, спрямованих на ухилення від сплати акцизного податку, об`єктивним свідченням чого є і даний адміністративний позов, у зв`язку з чим податковим органом в порядку пункту 123.1 статті 123 ПК України правомірно було застосовано штраф у розмірі 25 відсотків від суми визначеного податкового зобов`язання.

Встановлення за результатами фактичної перевірки порушень та визначення штрафу відповідно до норм Податкового кодексу України узгоджується з практикою Верховного Суду, що знайшла своє відображення, зокрема, в постанові Верховного Суду від 19 листопада 2019 року у справі № 816/990/16. Окрім того, суд враховує, що положення статті 17 Закону №481/95-ВР містять виключний перелік порушень, за вчинення яких передбачено накладення штрафу нормами цього Закону.

Наступним аргументом, до якого апелює позивач, є посилання на порушення ДПС України строку розгляду його скарги на податкове повідомлення-рішення № від 12 листопада 2020 року.

Надаючи оцінку цьому доводу позивача, суд звертає увагу на такі норми та обставини.

Так, згідно з пунктами 56.1, 56.2 статті 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. У разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, такий платник має право звернутися із скаргою про перегляд цього рішення до контролюючого органу вищого рівня.

Відповідно до пунктів 56.8, 56.9 статті 56 ПК України контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків засобами поштового зв`язку (з повідомленням про вручення) чи електронного зв`язку (з дотриманням вимог, визначених пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу) або надати йому під розписку. Керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово або в електронній формі засобами електронного зв`язку (з дотриманням вимог, визначених пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу) повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті. Якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків. Скарга вважається також повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення 20-денного строку, зазначеного в абзаці першому цього пункту.

Водночас пунктом 52-8 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України визначено, що тимчасово, на період по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків, встановлених: статтею 56 цього Кодексу (в частині процедури адміністративного оскарження) щодо скарг платників податків (крім скарг щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість), що надійшли (надійдуть) по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), та/або які не розглянуті станом на 18 березня 2020 року. Таке зупинення не породжує будь-яких наслідків, передбачених статтею 56 цього Кодексу; статтями 52 і 53 цього Кодексу щодо надання контролюючими органами індивідуальних податкових консультацій в письмовій формі; статтями 73 і 78 цього Кодексу щодо надання платниками податків відповідей на запити контролюючих органів (крім запитів контролюючих органів щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість), що надійшли (надійдуть) платникам податків по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19). З першого календарного дня місяця, наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), перебіг строків, які зупинялися відповідно до цього пункту, продовжується з урахуванням часу, що минув до такого зупинення.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 09 грудня 2020 року №1236 установлено з 19 грудня 2020 р. до 31 грудня 2022 р. на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061), від 20 травня 2020 р. № 392 Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626) та від 22 липня 2020 р. № 641 Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 63, ст. 2029).

Оскільки на дати подання позивачем скарги до ДПС України та її розгляду ДПС України, а також на дату розгляду цієї справи судом в Україні безперервно діяв карантин, є підстави стверджувати, що строк розгляду скарги платника податку на податкове повідомлення-рішення був зупинений, а тому підстави для висновку про порушення контролюючим органом такого строку відсутні.

Експертний висновок комісійного науково-правового дослідження №011-АНО21 від 21 травня 2021 року, який виготовлений на замовлення ДП "Жовтневий спиртовий завод" та доданий до позовної заяви на підтвердження правомірності дій позивача, суд до уваги не приймає, адже цей висновок експерта не відповідає вимогам Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема частині другій статті 101 та частині шостій статті 104 цьогоКодексу.

Інші доводи та докази позивача не спростовують висновки суду у цій справі.

Враховуючи вищевикладене, суд визнає податкове повідомлення-рішення № від 12 листопада 2020 року правомірним, у зв`язку з чим позовна вимога про його скасування є такою, що не підлягає задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову Державного підприємства "Жовтневий спиртовий завод" (вул. Полтавська, буд. 3, м. Карлівка, Полтавська область, 39503, ідентифікаційний код 00374829) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, буд. 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код ВП 44057192) про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 12 листопада 2020 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною восьмою статті 18, частинами сьомою-восьмою статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 04 жовтня 2022 року.

Суддя Н.І. Слободянюк