Справа № 640/1212/22
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2022-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/1212/22 Суддя (судді) першої інстанції: Кармазін О.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Файдюка В.В.,

Суддів Мєзєнцева Є.І.,

Собківа Я.М.,

При секретарі Шепель О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (ВП) на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 січня 2022 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (ВП) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В :

Головне управління ДПС у м. Києві (код ЄДР ВП 44116011; адрес: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19; далі - позивач) в особі Маруєва Р.С. (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 ; далі - відповідач) про стягнення податкового боргу у розмірі 21 289,55 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 січня 2022 року визнано зловживанням процесуальними правами та такими, що суперечать завданням адміністративного судочинства систематичні, усвідомлені та цілеспрямовані дії Головного управління ДПС у м. Києві в особі представника Маруєва Р.С. щодо реалізації права на звернення до суду без сплати судового збору, обов`язок сплати якого є очевидним, що у свою чергу кваліфікується судом як систематичне невиконання процесуальних обов`язків.

Позовну заяву повернуто заявнику на підставі ч. 3 статті 45 КАС України.

Накладено на Головне управління ДПС у м. Києві штраф у розмірі 10 000,00 гривень за систематичне зловживання процесуальними правами, систематичне невиконання процесуальних обов`язків та перешкоджання у зв`язку з цим здійсненню правосуддю, стягнувши штраф в дохід Державного бюджету України.

Накладено на Маруєва Руслана Сергійовича - представника ГУ ДПС у м. Києві - штраф у розмірі 3 000,00 гривень за систематичне зловживання від імені ГУ ДПС у м. Києві процесуальними правами, систематичне невиконання процесуальних обов`язків та перешкоджання у зв`язку з цим здійсненню правосуддю, стягнувши штраф в дохід Державного бюджету України.

Постановляючи таку ухвалу, суд зазначив, що користуючись своїм процесуальним правом на звернення до суду, ГУ ДПС, в особі представника, зловживає таким правом, подаючи до суду позови без сплати судового збору при очевидності обов`язку його сплати, системно та усвідомлено ігноруючи визначений законом обов`язок його сплати.

За висновком суду, внаслідок систематичної несплати судового збору суд, за загальним правилом, має залишити позов без руху та надати строк для усунення недоліків, що і мало місце в інших справах, що призводить до затягування вирішення питання про відкриття провадження у справі та розгляду справи, до невиправданих втрат бюджету внаслідок необхідності формування ухвал без руху, ухвал про продовження строку на усунення недоліків, ухвал про відкриття провадження у справі, що також у рази збільшує час судді та працівників суду на обробку процесуальних документів, їх оформлення та вручення.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. На думку апелянта, суд першої інстанції необґрунтовано та незаконно позбавив позивача права на доступ до правосуддя.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що повертаючи позовну заяву Головного управління ДПС у м. Києва через невиконання вимог статей 160 та 161 КАС України, суд першої інстанції порушивши право контролюючого органу, а саме: ч. 1 статті 169 КАС України, в якій передбачено, що встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 КАС України, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч.2 статті 312 КАС України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини 1 статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Згідно п.3 ч.1 статті 294 КАС України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо: повернення позовної заяви позивачеві.

Керуючись вказаними нормами, суд призначив дану справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, розглянувши та перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, виходив з того, що в порушення вимог ч. 3 статті 161 КАС України до позовної заяви не додано документ про сплату судового збору, який має складати 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто, у даному випадку 2270,00 грн.; в порушення вимог ч. 2 статті 161 КАС України до позову не доданий доказ надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів. При цьому, за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у відповідача відсутня електрона адреса, прирівняна до офіційної відповідно до Положення про ЄСІТС; в порушення п. 8 ч. 5. статті 160 КАС України у позові не зазначений перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви.

Крім того, відповідно п. 6.2. ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів», бланки документів повинні мати такі поля у міліметрах: 30 - ліве; 10 - праве; 20 - верхнє та нижнє. У даному випадку ці вимоги не дотримані, що, крім іншого, не дозволяє формувати судову справу відповідно до правил у системі судоустрою.

Також, відповідно до правил п. 5.26. ДСТУ 4163:2020 засвідченню підлягає кожний окремий документ, тобто кожний - окремо, а не пакет документів, що (засвідчення пакету документів) не передбачено ДСТУ 4163:2020.

Суд також керувався тим, що на підставі статті 144 КАС України у випадку зловживання учасником судового процесу його процесуальними правами, суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Відповідно до ч.5 статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти;

3) зазначення ціни позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень;

4) зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача;

10) у справах щодо оскарження нормативно-правових актів - відомості про застосування оскаржуваного нормативно-правового акта до позивача або належність позивача до суб`єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт;

11) власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно ч.1-3 статті 161 КАС України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Суб`єкт владних повноважень при поданні адміністративного позову зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення іншим учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси, копії позовної заяви та доданих до неї документів.

До позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно п. 6.2. ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів», бланки документів повинні мати такі поля у міліметрах: 30 - ліве; 10 - праве; 20 - верхнє та нижнє. У даному випадку ці вимоги не дотримані, що, крім іншого, не дозволяє формувати судову справу відповідно до правил у системі судоустрою.

Згідно правил п. 5.26. ДСТУ 4163:2020 засвідченню підлягає кожний окремий документ, тобто кожний - окремо, а не пакет документів, що (засвідчення пакету документів) не передбачено ДСТУ 4163:2020. Так, ДСТУ 4163:2020 передбачено, що відмітка про засвідчення копії документа (не одного пакету різних документів) складається з таких елементів: слів "Згідно з оригіналом" (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії. У випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчують відбитком печатки юридичної особи, структурного підрозділу (служби діловодства, служби кадрів, бухгалтерії тощо) юридичної особи або печатки "Для копій". Відмітку про засвідчення копії документа проставляють нижче реквізиту "Підпис" на лицьовому боці останнього аркуша копії документа.

Згідно ч.1, 2 статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Так, з аналізу позовної заяви дійсно вбачається, що судом першої інстанції вірно визначено та описано порушення позивачем норм процесуального права, дотримання яких є його обов`язком при зверненні до суду, якщо він дійсно має на меті захистити свої права чи законні інтереси, а також досягти їх ефективного відновлення.

В той же час, ч.4 статті 169 КАС України визначено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо:

1) позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк;

2) позивач до відкриття провадження в адміністративній справі подав заяву про її відкликання;

3) позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано;

4) позивач не надав доказів звернення до відповідача для досудового врегулювання спору у випадках, в яких законом визначено обов`язковість досудового врегулювання, або на момент звернення позивача із позовом не сплив визначений законом строк для досудового врегулювання спору;

5) позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду;

6) порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу);

7) відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи;

8) якщо позовну заяву із вимогою стягнення грошових коштів, яка ґрунтується на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, подано суб`єктом владних повноважень до закінчення строку, визначеного частиною другою статті 122 цього Кодексу;

9) у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу

Наведений перелік підстав для повернення позову є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Таким чином, колегія суддів погоджується з позицією апелянта щодо того, що суд першої інстанції, відповідно до статті 169 КАС України, повинен був спочатку залишити позовну заяву Головного управління ДПС у м. Києві без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, а не повернути позовну заяву, що не відповідає вимогам зазначеної статті.

В той же час, апеляційний суд не може надати оцінки аргументу скаржника щодо того, що судом першої інстанції не надано жодної оцінки тому, що Головне управління ДГІС у м. Києві вживає всіх залежних від нього заходів з метою виконання вимог ухвали суду, оскільки матеріали справи, зокрема, і апеляційна скарга, не містять доказів цього твердження. Натомість, як вказувалося вище, зазначення в позові в якості додатків «пакету документів», що не є виконанням вимог п. 8 ч. 5. ст. 160 КАС України, унеможливлює перевірку чи ідентифікацію таких документів.

Щодо посилання апелянта на позицію ЄСПЛ стосовно сплати судового збору, згідно якої судовий збір не повинен обмежувати право заявників на доступ до правосуддя та має бути «розумним», суд зазначає таке.

Згідно п. 2 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», обов`язок щодо забезпечення належного фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору, покладено на Кабінет Міністрів України.

Тобто, особа, яка утримується за рахунок Державного бюджету України, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів, якими можна було б забезпечити сплату судового збору.

Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя від 14 травня 1981 року № R (81) 7: «В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (підпункт 12 пункту D).

Колегія суддів звертає увагу, що сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду є складовою доступу до правосуддя.

Разом з тим, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» право на суд не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Щодо посилання Головного управління ДПС у м. Києві на те, що судові рішення, винесені у судових справах, предметом яких є стягнення податкового боргу платників податків, є однією з основних функцій контролюючого органу, що безпосередньо пов`язане з наповненням Державного бюджету України та місцевих бюджетів територіальних громад, то колегія суддів критично до нього ставиться, оскільки дана обставина не є підставою для звільнення позивача від сплати судового збору та, тим більше, надання такому позивачу - суб`єкту владних повноважень - привілейованого становища порівняно з іншими категоріями позивачів.

Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що за ч.2 статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

За змістом ч. 2 статті 45 КАС України з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, вчинення інших дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

На думку Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду (рішення від 13 березня 2019 року у справі № 814/218/14), під зловживанням процесуальними правами слід розуміти форму умисних, несумлінних дій учасників процесу, що знаходить своє вираження, зокрема, у вчиненні дій, неспівмірних з наслідками, до яких вони можуть призвести; використанні наданих прав всупереч їхньому призначенню з метою обмеження можливості реалізації чи обмеження прав інших учасників провадження; перешкоджанні діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення справ; необґрунтованому перевантаженні роботи суду.

Частиною 3 статті 45 КАС України передбачено, що якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

На переконання колегії суддів наслідки зловживанням процесуальними правами у вигляді повернення одразу скарги, заяви, клопотання не можуть стосуватися позовної заяви, оскільки для усунення її недоліків Кодексом визначено певний порядок, закріплений статтею 169.

Такі наслідки невиконання процесуальних обов`язків можуть застосовуватися до будь-яких скарг, заяв, клопотань, поданих у підготовчому засіданні чи при розгляді справи по суті, відмінних від позову. Зокрема, наведений механізм цілком застосовний при поданні суб`єктом владних повноважень необґрунтованого клопотання про звільнення його від сплати судового збору, продовження строку на усунення недоліків, відстрочення сплати судового збору тощо при очевидності та невідворотності процесуального обов`язку зі сплати судового збору.

Так, суд першої інстанції абсолютно вірно зазначив, що відповідно до ч. 4 статті 45 КАС України суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. Колегія суддів повністю підтримує такий висновок.

Відповідно до ч. 1 статті 144 КАС України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

У випадку зловживання учасником судового процесу його процесуальними правами, суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Згідно п. 2 ч. 1 статті 149 КАС України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Крім того, відповідно до ч. 2 статті 149 КАС України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках:

повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків;

неодноразового зловживання процесуальними правами;

При цьому, відповідно до ч. 3. статті 149 КАС України у випадку невиконання процесуальних обов`язків, зловживання процесуальними правами представником учасника справи суд з урахуванням конкретних обставин справи може стягнути штраф як з учасника справи, так і з його представника.

З аналізу обставин даної справи дійсно вбачається цілеспрямоване та усвідомлене зловживання позивачем процесуальними правами, невиконання очевидних процесуальних обов`язків, що свідчить про перешкоджання здійсненню правосуддя у порядку, визначеному процесуальним законом, однак, на переконання колегії суддів, КАС України не передбачає можливості повернення позовної заяви без залишення її без руху та надання позивачу строку для усунення її недоліків.

Разом з тим, судова колегія наголошує, у разі не усунення недоліків позовної заяви, визначених у відповідній ухвалі, суд має повне право на вжиття заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами, зокрема, накладення штрафу.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що порушення норм процесуального права призвело до неправильного вирішення питання, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для скасування ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 січня 2022 року та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до статті 320 КАС України - підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, зокрема, є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст. ст. 312, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (ВП) - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 січня 2022 року - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 04 жовтня 2022 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Є.І. Мєзєнцев

Я.М. Собків