Справа № 640/32338/21
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2022-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Гарника К.Ю., розглянувши у письмовому провадженні заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Велес - Брок" про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Велес-Брок"
до Головного управління ДПС у м. Києві
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, вимоги про сплату боргу (недоїмки)
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 вересня 2022 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Велес-Брок» задоволені.

08 вересня 2022 року на адресу суду надійшла заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення суду в частині вирішення питання щодо розподілу судових витрат, зокрема, стягнення судового збору та судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги.

В обгрунтування поданої заяви представник позивача послався на те, що при зверненні до суду з вказаною позовною заявою було заявлено вимогу щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів на користь позивача судового збору та суми витрат на професійну правничу допомогу, проте, судом при ухваленні рішення суду по суті не вирішено питання щодо стягнення з відповідача на користь витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги.

Представник відповідача у письмових запереченнях проти стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, зазначив, що такі витрати мають бути фактичними і неминучими, а їх розмір обгрунтованим.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 вересня 2022 року призначено судове засідання в адміністративній справі №640/32338/21.

В судовому засіданні 27 вересня 2022 року представники сторін не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання були належним чином повідомлені. Представник позивача надав суду письмову заяву з проханням вирішити питання щодо розподілу судових витрат за його відсутності.

Відповідно до частини 3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Зважаючи на положення частини 3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства, суд вважає за можливе розглянути питання про ухвалення додаткового рішення суду за відсутністю представників сторін у письмовому провадженні.

Розглянувши заяву представника позивача, подані ним документи на підтвердження понесених судових витрат, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення питання щодо їх розподілу, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 02 вересня 2021 року між Адвокатським об`єднанням «Супрема Лекс» (далі по тексту - адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Велес-Брок» (далі по тексту - клієнт) укладено договір про надання правової допомоги (про надання професійної правничої допомоги) (далі по тексту - договір), відповідно до умов якого адвокат зобов`язався надати правову допомогу у питанні оскарження акта документальної планової виїзної перевірки, яка була здійснена відносно клієнта ГУ ДПС у м. Києві від 30 серпня 2021 року та у питанні оскарження податкового повідомлення-рішення, яке буде складене на підставі акта, зазначеного в пункті 1.1. договору (пункт 1.1., підпункт 1.1.1. пункту 1.1. договору).

У статті 3 договору визначені порядок та строки оплати гонорару, зокрема, відповідно до підпункту 3.1.1. пункту 3 розділу 3 договору за надання правової допомоги за пунктом 1.1.1. клієнт сплачує на користь адвокатського об`єднання грошові кошти у розмірі 20 000,00 грн.

22 жовтня 2021 року між сторонами вказаного вище договору укладено додаткову угоду, відповідно до умов якої сторони дійшли згоди про оплату гонорару двома частинами, кожна з яких складає 50% від 20 000,00 грн, а також дійшли згоди, що 10000,00 грн клієнт сплачує не пізніше 26 жовтня 2021 року, інші 10000,00 грн - не пізніше 26 листопада 2021 року.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 07 вересня 2021 року між адвокатом та клієнтом за договором підписано акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) до договору про надання правової допомоги (про надання професійної правничої допомоги) від 02 вересня 2021 року, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Супрема Лекс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Велес Брок», відповідно до якого позивачу була надана наступна правова допомога:

1. складення (написання), оформлення та надіслання до Окружного адміністративного суду міста Києва документу «позовна заява про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску», кількість витраченого часу 4 години, вартість 8000,00 грн;

2. правовий аналіз документі «Відзив на позовну заяву», який був поданий відповідачем та складення (написання), оформлення та надіслання до Окружного адміністративного суду міста Києва документу «Відповідь на відзив на позовну заяву», кількість витраченого часу 3 години, вартість 6000,00 грн;

3. складення (написання), оформлення та надіслання до Окружного адміністративного суду міста Києва документу «Заява про збільшення позовних вимог», кількість витраченого часу 1 година, вартість 2000,00 грн;

4. 02 лютого 2022 року участь адвоката Мороза В.П. у судовому засіданні, кількість витраченого часу 1 година, вартість 2000,00 грн;

4. 06 вересня 2022 року участь адвоката Мороза В.П. у судовому засіданні, кількість витраченого часу 1 година, вартість 2000,00 грн.

Загальна вартість наданих послуг 20000,00 грн.

Крім того, в матеріалах справи наявна копія детального опису робіт, які здійснювались адвокатом Адвокатського об`єднання «Супрема Люкс» Морозом В.П. у справі №640/32338/21.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивачу адвокатським об`єднанням було виписано рахунок №22-10/2021-1 від 22 жовтня 2021 року про сплату послуг з надання правової допомоги згідно з підпунктом 3.1.1. договору про надання правової допомоги на суму 10000,00 грн, який відповідно до платіжного доручення №1616 від 23 жовтня 2021 року оплачений позивачем.

Також, матеріалами справи підтверджено, що позивачем відповідно до платіжного доручення №1645 від 14 грудня 2021 року оплачено другий виставлений адвокатським об`єднанням рахунок №13-12/21 від 13 грудня 2021 року.

Наведене в сукупності свідчить, що позивач сплати послуги з надання йому професійної правничої допомоги у повному обсязі в порядок, строки та на умовах, визначених договором й додатковою угодою до нього.

Вирішуючи питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 16 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі по тексту - Закон України від 05 липня 2012 року № 5076-VI) встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI)видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI).

Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За змістом частин 7, 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз вищенаведених положень закону дає підстави суду дійти висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Відповідно до частини 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а згідно з частиною 7 цієї ж статті обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення.

Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності клопотання іншої сторони.

Це означає, що відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат керуючись критеріями, закріпленими у статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Аналогічні висновки викладені також у постанові Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі №640/15803/19.

Суд наголошує, що відповідач, подавши суду заперечення проти стягнення за рахунок його бюджетних асигнувань витрат на професійну (правничу) допомогу, не подавав до суду жодних доказів на підтвердження своєї позиції. В свою чергу, речення, які містять загальний характер та цитування правових позиції Верховного Суду, без конретизації, з чим саме відповідач не погоджується в даному випадку: чи то взагалі зі стягнення витрат на професійну правничу допомогу, чи - то з розмір цих витрат, не є належним обгрунтуванням заперечень у розумінні вимог чинного Кодексу адміністративного судочинства України .

В той же час, необхідно зазначити, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суду необхідно дослідити на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

Суд звертає увагу, що позивачем в межах спірних правовідносин оскаржувались податкові повідомлення - рішення, рішення, винесене Головним управлінням ДПС у м. Києві про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та вимога про сплату боргу (недоїмки) з ціною позову, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в свою чергу, сума витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги дорівнює менше ніж 9 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 2021 рік. Слід також, наголосити, що представником позивача при зверненні до адміністративного суду було надано всі необхідні докази для прийняття рішення та судом не виносились інші ухвали про залишення позовної заяви без руху, про витребування доказів, що, відповідно, свідчить про відповідальне ставлення адвоката до наданого позивачем доручення в межах спірних правовідносин.

При цьому, слід також зазначити, що сам зміст позовної заяви містить в собі виключно виклад обставин, якими позивач обгрунтовує позовні вимоги, без зазначення «зайвої» судової практики або практики Європейського суду з прав людини, яка лише збільшує обсяг змісту позовної заяви, але жодним чином не впливає на предмет та підстави позову.

За наведених підстав, а також зважаючи на те, що відповідачем фактично не було надано заперечень щодо суми витрат на професійну (правничу) допомогу, як і про її стягнення взагалі, з урахуванням співмірності заявленої вартості цих витрат з заявленими позовними вимогами, а також зважаючи на те, що позивачем підтверджено документально понесення цих витрат, суд дійшов висновку про обгрунтованість вимоги позивача та наявності правових підстав для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн.

Щодо стягнення судового збору, суд зазначає, що вказане питання було вирішено судом при ухваленні рішення у цій справі по суті.

На підставі вище викладеного, керуючись статтями 2, 6-10, 19, 72-77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 252, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Велес-Брок" (03162, Київ, бульвар Ромена Роллана, будинок 3, квартира 107, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС України у м. Києві (04116, Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, ) понесені ним витрати понесені ним судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 20 000,00 грн (двадцять тисяч гривень 00 копійок).

Додаткове рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К.Ю. Гарник