Справа № 160/10404/21
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2022-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 вересня 2022 року м. Дніпросправа № 160/10404/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 р. (суддя: Турова О.М) в адміністративній справі №160/10404/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому з урахуванням поданих уточнень просила визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №150007652 від 08 червня 2021 р. та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлене листом №19281-15901/Б-01/8-0400/21 від 14 червня 2021 р., якими їй відмовлено у призначенні пенсії за віком за Списком №1 згідно з пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на підставі поданої нею заяви №122 від 02 червня 2021 р., починаючи з 26 квітня 2021 р. призначити, нарахувати та виплатити їй пенсію за віком за Списком №1 відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 р. №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23 січня 2020 р.

В обгрунтування позову зазначила, що станом на час звернення до пенсійного органу їй виповнилось 45 років, тому вона мала право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 згідно пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, що діяла до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 р. № 213-VІІІ. Відмовляючи в призначенні пенсії, пенсійний орган застосовує норми, що протирічать рішенню Конституційного Суду України від 23 січня 2020 р. № 1-р/2020.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 р., ухваленим за результатами розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Суд визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №150007652 від 08 червня 2021р. про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком

на пільгових умовах за Списком №1. Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 з 26 квітня 2021 р. пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 на підставі пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року №213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення». У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, який зазначає про порушення судом норм матеріального права, просить рішення скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити. Скарга обгрунтована тим, що суд протиправно погоджується з позицією позивача щодо необхідності застосування у даних правовідносинах приписів пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, що діяла до внесення змін Законом № 213-VІІІ від 02 березня 2015 р., що протирічить приписам статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлено, що 02 червня 2021 р. ОСОБА_1 досягнувши віку 45 років звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області визначено органом, уповноваженим розглянути заяву ОСОБА_1 . За результатами розгляду заяви управлінням прийнято рішення №150007652 від 08 червня 2021 р., яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, у зв`язку із недосягненням нею пенсійного віку, встановленого частиною 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Про дане рішення позивача повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №19281-15901/Б-01/8-0400/21 від 14 червня 2021 р.

Не погоджуючись з даною відмовою, позивач звернулася до суду з відповідним позовом.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вказав на те, що правила призначення пенсій за Списком №1 регламентуються одночасно двома правовими нормами, а саме пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції Закону №213-VIII та статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Конституційним Судом України 23 січня 2020 р. прийнято рішення №1-р/2020 щодо неконституційності, зокрема положень статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції Закону №213-VIII, водночас приписи статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» даним рішенням не охоплювалися та залишилися в силі. Враховуючи, що національне законодавство допустило неоднозначне, множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, які звертаються за призначенням пенсії на пільгових умовах за Списком №1, наявні підстави для застосування норми найбільш сприятливої для позивача, а саме пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом №213-VIII.

Колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до 01 квітня 2015 р. визначено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи - працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Законом України №213-VIII, що набрав чинності 01 квітня 2015 р. внесено зміни до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та викладено його в наступній редакції: "На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи - працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Частиною 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону №2148-VIII (набав чинності 11 жовтня 2017 р.) визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 р. №1-р/2020, визнані неконституційними, зокрема, приписи статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" зі змінами, внесеними Законом №213-VIII. Стаття 13 в редакції Закону №213-VIII втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Застосуванню підлягає стаття 13, в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 р. на посадах, визначених у вказаних нормах.

Отже, наявна колізія між нормою пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з урахуванням рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23 січня 2020 р. та нормою статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону №2148-VIII, що порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 р., та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 р. у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 р. у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Тобто застосуванню в даному випадку підлягає норма пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, що діяла до 01 квітня 2015 р., як така, що найбільш сприяє захисту права позивача на призначення пільгової пенсії за Списком №1.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 листопада 2021 р. у справі №360/3611/20(№ 11-209заі21).

Викладене свідчить, що ОСОБА_1 досягнувши станом на час звернення до відповідача (02 червня 2021 р.) віку 45 років та маючи, як самостійно вказує відповідач стаж роботи 23 роки 6 місяців 4 дні, з них пільговий стаж - 8 років 2 місяці 15 днів, набула право на призначення пільгової пенсії за Списком №1, в зв`язку з чим висновки суду першої інстанції є законними, обґрунтованими та відповідають правовим висновкам Верховного Суду.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 р. в адміністративній справі №160/10404/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 27 вересня 2022 р. та оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук