Справа № 640/39320/21
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Бояринцева М.А.
суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2022 року Справа № 640/39320/21

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Карпушової О.В.,

за участю секретаря Кобзар Д.В.,

представниці відповідачів Сабанюк І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Міністерства юстиції України та Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Міністерстві юстиції України на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 липня 2022 року у справі

за позовом приватного виконавця виконавчого округу м. Києва

ОСОБА_3

до Міністерства юстиції України,

Дисциплінарної комісії приватних виконавців при

Міністерстві юстиції України

третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги

на предмет спору: акціонерне товариство «БАНК ФОРВАРД»

про визнання протиправними та скасування рішення і наказу,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва ОСОБА_3 (далі - Позивачка) звернулася до суду з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України (далі - Відповідач-1), Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Міністерстві юстиції України (далі - Відповідач-2), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: акціонерне товариство «БАНК ФОРВАРД» про:

- визнання протиправним та скасування рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Міністерстві юстиції України від 22.12.2021, оформленого протоколом комісії, в частині притягнення приватного виконавця ОСОБА_3. (посвідчення приватного виконавця № НОМЕР_3 від 09.12.2020) до дисциплінарної відповідальності із застосуванням стягнення у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця строком на 6 місяців і зупинення діяльності приватного виконавця строком на 6 місяців;

- визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України про введення в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Міністерстві юстиції України від 22.12.2021, оформленого протоколом комісії, у частині притягнення приватного виконавця ОСОБА_3. (посвідчення приватного виконавця № НОМЕР_3 від 09.12.2020) до дисциплінарної відповідальності із застосуванням стягнення у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця строком на 6 місяців і зупинення діяльності приватного виконавця строком на 6 місяців.

2. Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 липня 2022 року адміністративний позов задоволено повністю.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що станом на час відкриття виконавчих проваджень №№ 66652084, 66714826 у Позивачки була наявна інформація про те, що майно боржників за вказаними виконавчими провадженнями (грошові кошти на їх рахунках в банках або інших фінансових установах) знаходяться в межах виконавчого округу, на який поширюється компетенція приватного виконавця ОСОБА_3.

При цьому, суд установив, що Позивачці разом із заявами про відкриття вказаних вище виконавчих проваджень були надані довідки про підтвердження наявності у боржників рахунків із залишком коштів в АТ «Банк Форвард», які завірені печаткою цього банку. Саме ці довідки, за висновками суду, є підтвердженням знаходження майна боржників (грошових коштів) у межах округу, на який поширюється компетенція Позивачки.

Разом з тим, суд зазначив, що не внесення до автоматизованої системи виконавчого провадження виписки АТ «БАНК ФОРВАРД» про наявність у боржника майна не вказує про відсутність такої виписки, а також, що відповідна виписка була надана приватним виконавцем до перевірки.

Таким чином, суд дійшов висновку, що Відповідачами не доведено порушення Позивачкою положень частини 2 статті 25 Закону № 1403-VIII, тобто не доведено наявність складу дисциплінарного проступку, за який її притягнуто до відповідальності.

3. Не погоджуючись з таким рішенням суду, Відповідачі подали апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, наполягаючи на правомірності оскаржуваних Позивачкою рішень Дисциплінарної комісії та наказу про притягнення її до дисциплінарної відповідальності.

В обґрунтування доводів своєї скарги Апелянти стверджують, що Стягувач (АТ «Банк Форвард»), пред`являючи до виконання Позивачці виконавчі документи, на підставі яких були відкриті виконавчі провадження №№ 66652084, 66714826, не надав доказів наявності у боржників майна (коштів) на території округу, що належить до юрисдикції приватного виконавця ОСОБА_3.

Водночас, Апелянти вказують, що в додатках до відповідних заяв Стягувача зазначено, зокрема повідомлення наявності рахунку із залишком коштів та виписки по особовому рахунку, але, на переконання Апелянтів, такі пункти надруковані іншим шрифтом, а значить пізніше.

При цьому, самі ж Апелянти зазначають, що зі сканованих копій виконавчих проваджень, які наявні в автоматизованій системі, вбачається, що до заяв Стягувача були додані виписки по особовому рахунку Боржників, але такі виписки надані Позивачці вже після відкриття відповідних виконавчих проваджень.

Також, Апелянти зазначають, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги, що 22.12.2021 Дисциплінарною комісією розглядалося 2 подання Міністерства щодо Позивачки, за якими прийнято 2 окремі рішення із застосуванням однакового виду стягнення, а саме зупинення діяльності приватного виконавця строком на 6 місяців.

Разом з тим, Апелянти вказують, що оскаржуваним Позивачкою рішенням від 17.01.2022 № 145/7, яке скасовано судом, введено в дію рішення Дисциплінарної комісії у частині притягнення Позивачки до дисциплінарної відповідальності та застосування до неї стягнень у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця строком на 6 місяців і зупинення діяльності приватного виконавця строком на 6 місяців.

Втім, Апелянти наголошують, що зазначений наказ не вводив у дію обидва рішення Дисциплінарної комісії, прийняті 22.12.2021, а ввів у дію лише рішення Комісії від 22.12.2021, оформлене протоколом № 79, тобто лише щодо одного подання Мін`юсту та застосування до Позивачки тільки одного дисциплінарного стягнення.

Водночас, Апелянти звертають увагу на те, що наказ Мін`юсту № 146/7, яким введено в дію друге дисциплінарне стягнення щодо Позивачки, судом взагалі не досліджувався.

Крім того, Апелянти зазначають, що суд неправильно встановив обставини справи в частині щодо суб`єкта владних повноважень, яким внесено подання про притягнення Позивачки до відповідальності, зазначивши таким суб`єктом Дисциплінарну комісію, а не Мін`юст.

Також, на переконання Апелянтів, суд першої інстанції безпідставно розглянув цю справу в порядку спрощеного позовного провадження та не розглянув їх клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.09.2022 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

5. У строк, установлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

6. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та оригінал реєстраційної справи, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

7. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

8. Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), відповідно до статті 34 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», пунктів 19, 26 розділу III Порядку проведення перевірок діяльності органів державної виконавчої служби, приватних виконавців, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.10.2018 № 3284, а також на виконання доручення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 20.10.2021 № 96339/Ч-31255/20.5.1 проведена позапланова невиїзна перевірка діяльності приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_3. щодо здійснення виконавчого провадження №66714826 на підставі скарги ОСОБА_1 від 04.10.2021, яка надійшла до Міністерства юстиції України.

За результатами вказаної перевірки складено довідку проведення позапланової виїзної перевірки діяльності приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_3. від 02.11.2021.

У вказаній довідці зафіксовано, що 06.09.2021 на адресу офісу приватного виконавця надійшла заява представника АТ «БАНК ФОРВАРД» Шилка Р.В. про примусове виконання виконавчого напису № 4191, вчиненого 29.07.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «БАНК ФОРВАРД загальної суми заборгованості в розмірі 58 044,13 грн.

Постановою від 06.09.2021 об 11:07 год. приватним виконавцем відкрито виконавче провадження № 66714826 з примусового виконання вказаного виконавчого напису.

Перевіркою також установлено, що в заяві про примусове виконання рішення від 25.08.2021 представник стягувача просив відкрити виконавче провадження за місцем знаходження майна боржника та зазначив, що в боржника наявний рахунок, відкритий в АТ «БАНК ФОРВАРД», який знаходиться за адресою: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 105.

До вказаної заяви Стягувачем, зокрема було долучено повідомлення про наявність рахунку з залишком коштів та виписку по особовому рахунку (додаток 4 до заяви).

Зі сканованих копій документів виконавчого провадження, що містяться в автоматизованій системі виконавчого провадження встановлено, що до заяви про примусове виконання рішення додані: підписаний представником стягувача Шилком Р.В. лист від 25.08.2021, в якому зазначено, що АТ «Банк Форвард» підтверджує, що у клієнта, яким є ОСОБА_1 є рахунок № НОМЕР_1 UАН від 28.03.2011, відкритий в АТ «Банк Форвард», який розташований за адресою: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 105 з наявним залишком власних коштів; виписка АТ «БАНК ФОРВАРД» від 06.09.2021 по особовому рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 , в якій зазначено, що на рахунку, який належить Боржнику наявний залишок коштів у розмірі 0,40 грн.

При цьому, зі змісту зазначеної виписки встановлено, що вона сформована банком 06.09.2021 о 15:34.

З цих підстав, контролюючий орган дійшов висновку, що виписка про наявність на рахунку боржниці коштів до заяви про примусове виконання рішення не додавалась.

Враховую наведене, контролюючим органом сформовано висновок про те, що за результатами позапланової невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_3. щодо здійснення виконавчого провадження № 66714826, яка проводилась на підставі скарги ОСОБА_1 від 04.10.2021 виявлено порушення приватним виконавцем вимог частини 2 стаття 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», частини 2 статті 24.

Надалі, Міністерством юстиції України сформовано подання про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_3. від 10.12.2021 № 122313/20.4.1/11-21, в якому сформовано висновок про те, що Позивачкою при відкритті виконавчого провадження № 66714826 порушено вимоги пункту 2 частини першої статті 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» щодо здійснення діяльності приватного виконавця з дотриманням принципу законності; пункту 3 частини першої статті 2 Закону щодо здійснення виконавчого провадження з дотриманням засад законності; частини другої статті 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», частини другої статті 24 Закону щодо прийняття до виконання виконавчого документа за місцем його виконання.

9. Крім того, Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), відповідно до статті 34 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», пунктів 19, 26 розділу III Порядку проведення перевірок діяльності органів державної виконавчої служби, приватних виконавців, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.10.2018 №3284, а також на виконання доручення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 05.10.2021 № 89610/20.5.1/32-21 проведена позапланова невиїзна перевірка діяльності приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_3. щодо здійснення виконавчого провадження №66652084 на підставі скарги ОСОБА_2 від 22.09.2021, яка надійшла до Міністерства юстиції України.

За результатами розгляду вказаної скарги контролюючим органом складено довідку про проведення позапланової виїзної перевірки діяльності Позивачки від 08.11.2021.

У зазначеній довідці від 08.11.2021 сформовано висновок про те, що 30.08.2021 на адресу приватного виконавця надійшла заява представника АТ «БАНК ФОРВАРД» про примусове виконання виконавчого напису від 29.07.2021 № 3773 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М. про стягнення з ОСОБА_2 який є боржником за Кредитним договором № 106359945 від 16.05.2013, укладеним із ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є АТ «БАНК ФОРВАРД» заборгованості в розмірі 23 309,22 грн.

Постановою від 30.08.2021 о 15:02 год. приватним виконавцем відкрито виконавче провадження № 66652084 з примусового виконання виконавчого напису.

Перевіркою також установлено, що в заяві про примусове виконання рішення від 12.08.2021 представник стягувана просив відкрити виконавче провадження за місцем знаходження майна боржника та зазначив, що в боржника наявний рахунок, відкритий в АТ «БАНК ФОРВАРД», що знаходиться за адресою: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 105.

Представником стягувана зазначено, що до заяви про примусове виконання рішення від 12.08.2021 долучаються наступні додатки: квитанція про сплату авансового внеску, оригінал виконавчого напису, належним чином завірена копія довіреності представника стягувана.

Зі змісту наданої до пояснень приватним виконавцем виписки АТ «БАНК ФОРВАРД» про наявність у боржника рахунку в зазначеному банку з залишком коштів в розмірі 0,20 грн установлено, що вона сформована банком 30.08.2021 о 17:10, тобто після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 66652084.

При цьому, перевіркою відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що до автоматизованої системи виконавчого провадження виписку АТ «БАНК ФОРВАРД» про наявність у боржника рахунку в зазначеному банку з залишком коштів в розмірі 0,20 грн не внесено.

З огляду на це, контролюючий орган дійшов висновку, що виписка про наявність на рахунку боржника коштів до заяви про примусове виконання рішення не додавалась.

У подальшому, Міністерством юстиції України сформовано подання про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_3. від 13.12.2021 № 123194/20.4.1/1-21, в якому сформовано висновок про те, що при відкритті виконавчого провадження № 66652084 Позивачкою порушено вимоги пункту 2 частини першої статті 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» щодо здійснення діяльності приватного виконавця з дотриманням принципу законності; пункту 3 частини першої статті 2 Закону щодо здійснення виконавчого провадження з дотриманням засад законності; частини другої статті 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», частини другої статті 24 Закону щодо прийняття до виконання виконавчого документа за місцем його виконання.

Рішенням Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Міністерстві юстиції України, яке оформлено протоколом № 79 засідання Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 22.12.2021 вирішено задовольнити подання Міністерства юстиції України про притягнення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності та застосувати до неї дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця на шість місяців.

Відповідно до пункту 3 частини 1, частини 2 та 3 статті 41 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» Відповідачем-1 прийнято наказ від 17.01.2022 № 145/7, яким уведено в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавця від 22.12.2021, оформлене протоколом №79, та зупинено діяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_3., посвідчення №0589, видане 09.12.2020, строком на шість місяців.

10. Позивачка, вважаючи протиправним вищевказане рішення та наказ, звернулася до суду з цим позовом.

11. Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 № 1403-VIII (далі - Закон № 1403-VIII), «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII), Порядком проведення перевірок діяльності органів державної виконавчої служби, приватних виконавців, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.10.2018 № 3284/5 (далі - Порядок № 3284/5), Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (далі - Інструкція № 512/5).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначені Законом № 1403-VIII.

Згідно із частиною першою статті 1 Закону № 1403-VIII примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 17 Закону № 1403-VIII Міністерство юстиції України забезпечує діяльність Кваліфікаційної комісії приватних виконавців та Дисциплінарної комісії приватних виконавців; здійснює контроль за діяльністю приватних виконавців та визначає порядок здійснення контролю за діяльністю приватного виконавця.

Статтею 34 Закону № 1403-VIII врегульовано порядок контролю Міністерства юстиції України за діяльністю приватного виконавця.

Контроль за діяльністю приватного виконавця здійснюється Міністерством юстиції України шляхом проведення планових і позапланових перевірок у порядку, встановленому Міністерством юстиції України.

Планові перевірки проводяться не частіше одного разу на два роки з обов`язковим повідомленням приватного виконавця про час і місце проведення перевірки не пізніш як за 10 днів до її початку. Попередні періоди, що раніше перевірялися, не можуть бути предметом наступних перевірок, крім перевірок за зверненнями учасників виконавчого провадження.

Позапланові перевірки проводяться на підставі: 1) заяви приватного виконавця про проведення перевірки; 2) письмових звернень учасників виконавчого провадження щодо рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця; 3) неподання приватним виконавцем у встановлені строки звітності чи іншої інформації та/або подання недостовірної інформації.

Під час проведення позапланових перевірок з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення таких перевірок. Повторна перевірка з питань, що вже були предметом перевірки, не допускається, крім випадків, передбачених цим Законом.

За місцем проведення перевірки поділяються на виїзні та невиїзні.

У разі проведення позапланової невиїзної перевірки Міністерство юстиції України надсилає приватному виконавцю письмовий запит у межах предмета звернення. У зазначений у запиті строк, який має бути достатнім для підготовки відповіді та копій документів, але не менше 10 календарних днів, приватний виконавець надає Міністерству юстиції України вмотивовану відповідь та копії відповідних документів.

У разі виявлення під час здійснення перевірок ознак дисциплінарного проступку приватного виконавця Міністерство юстиції України вносить вмотивоване подання до Дисциплінарної комісії про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності.

Порядком № 3284/5 визначено механізм здійснення Міністерством юстиції України перевірок діяльності органів державної виконавчої служби, приватних виконавців, зокрема стану додержання Конституції України, вимог законів України, указів Президента України та постанов Верховної Ради України, ухвалених відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України, наказів Міністерства юстиції України, доручень Міністра юстиції України, та організації роботи щодо їх виконання, дотримання державними і приватними виконавцями порядку та строків вчинення виконавчих дій, виконання правил діловодства.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 3284/5 організація та проведення перевірок покладаються на структурний підрозділ Міністерства юстиції України, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) (далі - структурний підрозділ Міністерства).

Згідно із пунктом 4 розділу I Порядку № 3284/5 позапланова перевірка діяльності приватного виконавця проводиться з підстав, визначених частиною третьою статті 34 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», та/або у разі надходження від Дисциплінарної комісії приватних виконавців скарги на діяльність приватного виконавця, яка була подана до цієї комісії.

Відповідно до пункту 19 розділу III Порядку № 3284/5 позапланові невиїзні перевірки діяльності приватного виконавця проводяться на підставі письмових звернень учасників виконавчого провадження щодо рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця чи у разі надходження від Дисциплінарної комісії приватних виконавців скарги на діяльність приватного виконавця, яка була подана до цієї комісії, ухвалення Дисциплінарною комісією приватних виконавців рішення про відхилення подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності та спрямування матеріалів для повторної перевірки діяльності приватного виконавця.

Якщо обставини, викладені у зверненні учасника виконавчого провадження (скарзі, яка надійшла від Дисциплінарної комісії приватних виконавців), можна перевірити лише за місцем здійснення приватним виконавцем своєї діяльності, проводиться позапланова виїзна перевірка діяльності приватного виконавця.

Під час проведення позапланових перевірок діяльності приватного виконавця з`ясовуються лише ті питання, потреба перевірки яких стала підставою для здійснення таких перевірок.

Позапланова перевірка проводиться з додержанням вимог законодавства щодо охорони інформації з обмеженим доступом, недопущення розголошення інформації з обмеженим доступом, що стала відома під час її проведення.

Пунктом 20-22, 24 розділу III Порядку № 3284/5 регламентовано, що позапланові виїзні перевірки діяльності приватного виконавця проводяться структурним підрозділом Міністерства на підставі доручення про проведення позапланової виїзної перевірки, яке підписує керівник структурного підрозділу Міністерства.

У дорученні про проведення позапланової виїзної перевірки діяльності приватного виконавця зазначаються: підстава проведення позапланової виїзної перевірки; склад робочої групи з проведення позапланової виїзної перевірки; приватний виконавець, діяльність якого перевірятиметься; місце проведення перевірки; предмет перевірки; строки проведення перевірки.

До складу робочої групи з проведення позапланової виїзної перевірки залучаються працівники структурного підрозділу Міністерства, інших структурних підрозділів Міністерства юстиції України та/або працівники територіальних органів Міністерства юстиції України.

Проведення позапланової виїзної перевірки діяльності приватного виконавця може бути доручено структурному підрозділу територіального органу Міністерства юстиції України, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) (далі - Управління забезпечення примусового виконання рішень), який визначає керівник структурного підрозділу Міністерства, що зазначається в дорученні про проведення позапланової виїзної перевірки. У такому разі склад робочої групи з проведення позапланової виїзної перевірки діяльності приватного виконавця та строки її проведення визначає керівник Управління забезпечення примусового виконання рішень.

Проведення позапланової виїзної перевірки діяльності приватного виконавця не може бути доручено Управлінню забезпечення примусового виконання рішень, яке перебуває в межах виконавчого округу приватного виконавця, діяльність якого перевіряється.

На підставі доручення про проведення позапланової виїзної перевірки діяльності приватного виконавця оформлюється повідомлення про проведення позапланової виїзної перевірки діяльності приватного виконавця, у якому зазначаються: реквізити доручення про проведення позапланової виїзної перевірки діяльності приватного виконавця; орган, яким проводитиметься позапланова виїзна перевірка; склад робочої групи з проведення позапланової виїзної перевірки; прізвище, ім`я, по батькові приватного виконавця, діяльність якого перевірятиметься; строк проведення перевірки; питання, які перевірятимуться під час позапланової виїзної перевірки; перелік документів, які приватний виконавець зобов`язаний надати робочій групі для перевірки.

Повідомлення про проведення позапланової виїзної перевірки діяльності приватного виконавця підписує керівник структурного підрозділу Міністерства, а якщо проведення такої перевірки доручено Управлінню забезпечення примусового виконання рішень, - керівник Управління забезпечення примусового виконання рішень.

Про проведення позапланової виїзної перевірки діяльності приватного виконавця має бути повідомлено приватного виконавця не пізніше ніж за п`ять робочих днів до проведення такої перевірки.

Докази повідомлення приватного виконавця про проведення позапланової виїзної перевірки його діяльності є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

До проведення позапланової виїзної перевірки діяльності приватного виконавця застосовується порядок проведення планових перевірок, визначений пунктами 7-15, 18 цього розділу.

У довідці за результатами проведення позапланової виїзної перевірки діяльності приватного виконавця зазначаються: дата та місце підписання довідки; реквізити доручення про проведення позапланової виїзної перевірки діяльності приватного виконавця; прізвища, імена, по батькові та посади осіб, що проводили перевірку; строк проведення перевірки; прізвище, ім`я, по батькові приватного виконавця, виконавчий округ, в якому приватний виконавець здійснює діяльність; інформація про повідомлення приватного виконавця про проведення перевірки; питання, які підлягали перевірці; інформація щодо предмета перевірки з обов`язковим посиланням на норми законодавства та документи, що підлягали дослідженню; виявлені перевіркою порушення з посиланням на норми законодавства; висновки щодо предмета перевірки; дата, до якої приватний виконавець має подати інформацію про проведену роботу з усунення виявлених порушень; рекомендації щодо покращення діяльності приватного виконавця, усунення виявлених порушень у діяльності приватного виконавця.

Якщо позапланова виїзна перевірка проводилася Управлінням забезпечення примусового виконання рішень, довідка за результатами її проведення надсилається до структурного підрозділу Міністерства не пізніше наступного робочого дня після її підписання.

Згідно із пунктами 29-31 розділу III Порядку № 3284/5 за результатами проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця Управління контролю (Управління забезпечення примусового виконання рішень) складає довідку, в якій зазначаються: підстави проведення перевірки; факти, викладені у зверненні або у скарзі, на підставі яких проводиться перевірка; обставини, встановлені під час перевірки, із посиланням на джерела отримання інформації; висновок щодо відповідності рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця вимогам законодавства з посиланням на відповідну норму законодавства.

Довідку підписує керівник Управління контролю, а якщо позапланова невиїзна перевірка проводилася Управлінням забезпечення примусового виконання рішень, - керівник цього управління.

Якщо позапланова невиїзна перевірка проводилася Управлінням контролю, довідка складається у двох примірниках, один з яких спрямовується приватному виконавцю не пізніше наступного робочого дня з дня його підписання.

За результатами проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця Управління контролю готує доповідну записку, яку не пізніше наступного робочого дня з дня підписання довідки спрямовує керівнику структурного підрозділу Міністерства.

Якщо позапланова невиїзна перевірка проводилася Управлінням забезпечення примусового виконання рішень, довідка складається у трьох примірниках, один з яких не пізніше наступного робочого дня з дня його підписання спрямовується приватному виконавцю, інший - структурному підрозділу Міністерства.

Якщо позапланова невиїзна перевірка проводилася на підставі звернення учасника виконавчого провадження, копія довідки додається до відповіді на це звернення.

Відповідно до пунктів 1-3 розділу IV Порядку № 3284/5 у разі виявлення під час здійснення планових та позапланових перевірок діяльності приватного виконавця ознак дисциплінарного проступку, визначених пунктами 1, 3, 4 частини другої статті 38 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», структурний підрозділ Міністерства вносить вмотивоване подання до Дисциплінарної комісії приватних виконавців про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності.

Подання спрямовується до Дисциплінарної комісії приватних виконавців протягом двох місяців із дня виявлення дисциплінарного проступку, але не пізніше ніж за два роки з дня його вчинення.

У поданні зазначаються: прізвище, ім`я, по батькові приватного виконавця, виконавчий округ, у якому приватний виконавець здійснює діяльність, номер посвідчення приватного виконавця; вид перевірки, під час якої виявлено порушення, та підстави її проведення; реквізити довідки, складеної за результатами перевірки; зміст виявлених порушень із посиланням на відповідні норми нормативно-правових актів; наслідки, до яких призвели (або можуть призвести) порушення приватним виконавцем вимог законодавства (за наявності); відомості про застосування до приватного виконавця дисциплінарних стягнень (вид дисциплінарного стягнення, реквізити наказу Міністерства юстиції України про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення).

У поданні не зазначаються відомості про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення, якщо з дати видання наказу Міністерства юстиції України про введення в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення минув один рік.

Якщо Дисциплінарною комісією приватних виконавців ухвалено рішення про відхилення подання та спрямування матеріалів для повторної перевірки діяльності приватного виконавця, така перевірка проводиться в порядку, встановленому розділом ІІІ цього Порядку, в межах, передбачених відповідним рішенням Дисциплінарної комісії приватних виконавців.

Згідно з частинами першою, другою статті 38 Закону № 1403-VIII підставою для притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку.

Дисциплінарним проступком приватного виконавця є:

1) факт зайняття діяльністю, несумісною з діяльністю приватного виконавця;

2) порушення правил професійної етики приватного виконавця;

3) розголошення професійної таємниці або вчинення дій, що призвели до її розголошення;

4) невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків;

5) невиконання статуту Асоціації приватних виконавців України, рішень Ради приватних виконавців України та з`їзду приватних виконавців України.

Частиною першою статті 40 Закону № 1403-VIII регламентовано, що Дисциплінарна комісія розглядає подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності та приймає рішення про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення протягом двох місяців з дня виявлення дисциплінарного проступку, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

У разі якщо подання до Дисциплінарної комісії про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності внесено за результатами перевірки діяльності приватного виконавця, здійсненої на підставі скарги учасника виконавчого провадження, яка одночасно є предметом судового розгляду з оскарження рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця, Дисциплінарна комісія відкладає розгляд цього подання до набрання законної сили судовим рішенням за результатами розгляду такої скарги (частина друга статті 40 Закону № 1403-VIII).

Частинами третьою-п`ятою статті 41 Закону № 1403-VIII передбачено, що дисциплінарна комісія, розглядаючи подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності:

1) зобов`язана запросити на засідання приватного виконавця та заслухати його пояснення з питань, що стали підставою для внесення подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності;

2) має право запросити на засідання учасника виконавчого провадження, скарга якого стала підставою для перевірки діяльності приватного виконавця та внесення подання про його притягнення до дисциплінарної відповідальності, для надання додаткових пояснень по суті скарги;

3) має право запросити на засідання та заслухати думку представників органів державної влади, органів місцевого самоврядування та інших осіб за їхньою згодою.

Дисциплінарна комісія, розглядаючи подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності, приймає одне з таких рішень: 1) задовольнити подання та застосувати до приватного виконавця дисциплінарне стягнення; 2) відхилити подання та направити матеріали для повторної перевірки діяльності приватного виконавця; 3) відхилити подання та відмовити в застосуванні до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.

У разі якщо Дисциплінарною комісією прийнято рішення про задоволення подання та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення, під час визначення виду дисциплінарного стягнення враховуються обставини вчинення проступку, ступінь вини приватного виконавця, тяжкість вчиненого ним дисциплінарного проступку, наявність наслідків, розмір заподіяної шкоди, а також факти застосування до приватного виконавця дисциплінарних стягнень протягом останнього року.

Згідно із статтею 41 Закону № 1403-VIII за вчинення дисциплінарного проступку до приватного виконавця може бути застосовано одне з таких дисциплінарних стягнень: 1) попередження; 2) догана; 3) зупинення діяльності приватного виконавця на строк до шести місяців; 4) припинення діяльності приватного виконавця.

Рішення Дисциплінарної комісії про задоволення відповідного подання Міністерства юстиції України чи Ради приватних виконавців України та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення вводиться в дію наказом Міністерства юстиції України.

Про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення робиться запис у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.

У разі якщо приватний виконавець протягом року з дня застосування до нього дисциплінарного стягнення не вчинив нового дисциплінарного проступку, він вважається таким, що не притягувався до дисциплінарної відповідальності.

Рішення про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення, введене в дію наказом Міністерства юстиції України, може бути оскаржено до суду.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону № 1403-VIII правовою основою діяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є Конституція України, цей Закон, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, інші закони, нормативно-правові акти, прийняті на їх виконання.

Згідно із частиною першою статті 4 Закону № 1403-VIII діяльність органів державної виконавчої служби та приватних виконавців здійснюється з дотриманням принципів: 1) верховенства права; 2) законності; 3) незалежності; 4) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 5) обов`язковості виконання рішень; 6) диспозитивності; 7) гласності та відкритості виконавчого провадження та його фіксування технічними засобами; 8) розумності строків виконавчого провадження; 9) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Відповідно до частини першої статті 25 Закону № 1403-VIII виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Положеннями частини другої статті 25 Закону № 1403-VIII регламентовано, що приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

У свою чергу, згідно із частиною першою статті 24 Закону № 1404-VIII виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

За правилами частини другої статті 24 Закону № 1404-VIII приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Пунктом 3 розділу III Інструкції № 512/5 установлено, що у разі пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за місцезнаходженням майна боржника до заяви про примусове виконання рішення додається документ/копія документа, який підтверджує, що майно боржника (грошові кошти на рахунках в банках або інших фінансових установах) знаходиться(яться) на території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого округу приватного виконавця.

Висновки суду апеляційної інстанції.

12. Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що юрисдикція приватного виконавця визначається виконавчим округом, у межах якого йому надано повноваження здійснювати виконавчі дії.

13. Разом з тим, при вирішенні питання щодо відкриття виконавчого провадження за заявою стягувача приватному виконавцю належить, перш за все, з`ясувати питання щодо прийнятності відповідного виконавчого документу відносно його юрисдикції.

14. При цьому, законодавець передбачив можливість відкриття та здійснення виконавчого провадження приватним виконавцем за місцезнаходженням майна (грошових коштів) боржника.

15. Водночас, жодною правовою нормою не врегульовано вичерпний перелік документів, якими має підтверджуватися місцезнаходження майна (грошових коштів) боржника при зверненні стягувача з відповідною заявою про відкриття виконавчого провадження до приватного виконавця.

16. Перевіряючи рішення суду першої інстанції, колегія суддів звертає увагу на те, що разом із заявами про відкриття спірних виконавчих проваджень Стягувачем (АТ «Банк Форвард») Позивачці були надані довідки про підтвердження наявності у Боржників рахунків із залишком коштів у АТ «Банк Форвард», які завірені печаткою АТ «Банк Форвард». У свою чергу, місцезнаходженням вказаного банку та, відповідно, рахунків Боржників, є м. Київ, що належить до виконавчого округу, на який поширюється юрисдикція Позивачки.

17. Крім того, з матеріалів обох перевірок, проведених Відповідачем, убачається, що обставини щодо наявності у Боржників за спірними виконавчими провадженнями коштів на рахунках в АТ «Банк Форвард» у м. Києві не є спірними і відповідні документи на їх підтвердження були в розпорядженні Відповідачів при винесенні ними спірних рішень та наказів від 17.01.2022 № 145/7 та № 146/7.

18. Отже, обидва виконавчі провадження №№ 66652084, 66714826 були відкриті Позивачкою з дотриманням її юрисдикції.

19. Водночас, колегія суддів, аналізуючи доводи Апелянтів, звертає увагу на те, що Позивачку було притягнуто до дисциплінарної відповідальності саме за порушення частини другої статті 24 та частини другої статті 25 Закону № 1404-VIII, тобто за вчинення виконавчих дій поза межами виконавчого округу, на який поширюється її компетенція.

Втім, як установлено вище, спірні виконавчі дії вчинено (відкрито виконавчі провадження) Позивачкою за місцезнаходженням коштів боржників, у межах виконавчого округу м. Києва, на який поширюється її юрисдикція, а отже, склад дисциплінарних проступків у діях приватного виконавця ОСОБА_3. відсутній.

20. Доводи Апелянтів про те, що Стягувач (АТ «Банк Форвард»), пред`являючи до виконання Позивачці виконавчі документи, на підставі яких були відкриті виконавчі провадження №№ 66652084, 66714826, не надав доказів наявності у боржників майна (коштів) на території округу, що належить до юрисдикції приватного виконавця ОСОБА_3., спростовуються матеріалами справи, про що зазначено вище.

21. Твердження Апелянтів про те, що в додатках до відповідних заяв Стягувача зазначено, зокрема повідомлення наявності рахунку із залишком коштів та виписки по особовому рахунку, але такі пункти надруковані іншим шрифтом, а значить пізніше, колегія суддів відхиляє як необґрунтовані.

22. З приводу тверджень Апелянтів про те, що зі сканованих копій виконавчих проваджень, які наявні в автоматизованій системі, вбачається, що до заяв Стягувача були додані виписки по особовому рахунку Боржників, але такі виписки надані Позивачці вже після відкриття відповідних виконавчих проваджень, колегія суддів зазначає, що такі обставини не спростовують факт належності відповідних заяв до виконавчого округу, на який поширюється компетенція Позивачки, на чому було наголошено вище.

23. Доводи Апелянтів про те, що суд неправильно встановив обставини справи в частині щодо суб`єкта владних повноважень, яким внесено подання про притягнення Позивачки до відповідальності, зазначивши таким суб`єктом Дисциплінарну комісію, а не Мін`юст, колегія суддів приймає до уваги, але зазначає, що це не призвело до неправильних висновків суду в частині щодо протиправності притягнення Позивачки до дисциплінарної відповідальності.

Крім того, у контексті аналізу таких доводів апеляційної скарги, судова колегія звертає увагу на те, що судом першої інстанції проаналізовано відповідні законодавчі приписи щодо компетенції саме Мін`юсту на внесення вказаного подання та правильно визначено норми матеріального права, які підлягають застосуванню до таких правовідносин, а також при встановленні обставин визначено, що спірне рішення Дисциплінарної комісії прийнято на підставі подання саме Мін`юсту /т.1 а.с.162, 163 зі зворотного боку/.

24. Доводи Апелянта про те, що суд першої інстанції не розглянув їх клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, спростовуються матеріалами справи, а саме ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.07.2022, яка міститься у справі /т.1 а.с.159/.

25. Твердження Апелянта про те, що суд першої інстанції безпідставно розглянув цю справу в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів відхиляє, оскільки дана справа, згідно з частиною четвертою статті 12 та частиною четвертою статті 257 КАС України, не належить до переліку справ, які розглядаються виключно за правилами загального позовного провадження.

Водночас, відповідно до пункту 10 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи, в яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з частиною другою статті 12 КАС України спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Разом з тим, з доводів апеляційної скарги не вбачається відповідність цього спору критеріям, визначеним у частині третій статті 257 КАС України, як таким, що зумовлюють необхідність розгляду цього спору саме за правилами загального позовного провадження.

26. Аналізуючи доводи Апелянтів про те, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги, що 22.12.2021 Дисциплінарною комісією розглядалося 2 подання Міністерства щодо Позивачки, за якими прийнято 2 окремі рішення із застосуванням однакового виду стягнення, а саме зупинення діяльності приватного виконавця строком на 6 місяців, колегія суддів зазначає, що обидва вказані рішення оформлені протоколом № 79 та є ідентичними за змістом.

Водночас, з мотивувальної та резолютивної частин рішення суду першої інстанції (абзац другий резолютивної частини) убачається, що судом визнано протиправними та скасовано обидва дисциплінарні стягнення, застосовані до Позивачки, тобто за обома скаргами щодо неї.

27. Доводи Апелянтів про те, що оскаржуваним Позивачкою рішенням від 17.01.2022 № 145/7, яке скасовано судом, введено в дію лише одне рішення Дисциплінарної комісії у частині її притягнення до дисциплінарної відповідальності та застосування до неї стягнень у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця строком на 6 місяців, а інше рішення Дисциплінарної комісії введено в дію наказ Мін`юсту № 146/7, яким введено в дію друге дисциплінарне стягнення щодо Позивачки, судом не досліджувався, колегія суддів приймає до уваги та зазначає наступне.

Так, суд апеляційної інстанції установив, що за змістом позову в цій справі та заявлених у ньому позовних вимог Позивачка оскаржує обидва дисциплінарні стягнення (за обома скаргами), що були до неї застосовані рішеннями Дисциплінарної комісії, оформленими єдиним протоколом від 22.12.2021 № 79 /т.1 а.с.1-8/ та, як убачається з матеріалів справи, такі рішення введені в дію двома окремими наказами Мін`юсту від 17.01.2022 № 145/7 та № 146/7 /т.1 а.с.114, 155/, що не було встановлено судом першої інстанції.

Водночас, апеляційний суд відзначає, що зазначені накази містять інформацію про дату їх прийняття та номер лише в нижній частині відповідних документів, на рядку з підписом уповноваженої особи на їх підписання. У верхній частині відповідні рядки, відведені за формою документів для зазначенні відповідних реквізитів, порожні.

Разом з тим, усуваючи неповноту встановлення зазначених обставин судом першої інстанції, судова колегія звертає увагу на те, що позов в цій справі подано приватним виконавцем ОСОБА_3. саме на захист її прав, порушених у зв`язку із застосуванням до неї двох однакових дисциплінарних стягнень у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця строком на 6 місяців.

Тож, суд першої інстанції при розгляді та вирішенні цієї справи з метою виконання завдань адміністративного судочинства, регламентованим ст. 2 КАС України, та на виконання вимог ч. 4 ст. 9, п. 4 ч. 5 ст. 160, ч. 2 ст. 173, ч. 2 ст. 180 КАС України, мав вжити заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, змісту позовних вимог, предмета спору та в разі необхідності зажадати від Позивачки уточнення заявлених нею позовних вимог.

Втім, судом першої інстанції були порушені наведені норми процесуального законодавства, що призвело до неповного захисту прав та охоронюваних законом інтересів Позивачки, задля захисту яких вона звернулася до суду з цим позовом.

Разом з тим, апеляційний суд приймає до уваги та враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» (Заява № 11901/02), в якому Суд зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного по суті висновку щодо протиправності застосування до Позивачки обох заходів дисциплінарної відповідальності (за обома скаргами), зазначивши, зокрема в абзацах другому і третьому резолютивної частини про скасування двох дисциплінарних стягнень, але внаслідок неповного встановлення обставин цієї справи та порушення вищенаведених процесуальних норм не забезпечив повного та всебічного захисту її прав та інтересів, задля чого вона звернулася з цим позовом, скасувавши лише одне рішення та лише один наказ з тих, якими застосовані спірні стягнення.

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає за необхідне, враховуючи підстави позову, вийти за межі позовних вимог та з метою виконання завдань адміністративного судочинства, регламентованих ст. 2 КАС України, змінити рішення суду першої інстанції, виклавши абзаци другий і третій його резолютивної частини в наступній редакції:

«Визнати протиправними та скасувати рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Міністерстві юстиції України від 22.12.2021, оформлені протоколом № 79, у частині щодо притягнення приватного виконавця ОСОБА_3 (посвідчення приватного виконавця № НОМЕР_3 від 09.12.2020) до дисциплінарної відповідальності із застосуванням стягнень у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця строком на 6 (шість) місяців та зупинення діяльності приватного виконавця строком на 6 (шість) місяців.

Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 17.01.2022 № 145/7 про введення в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Міністерстві юстиції України від 22.12.2021, оформленого протоколом № 79, про застосування до приватного виконавця ОСОБА_3 (посвідчення приватного виконавця № НОМЕР_3 від 09.12.2020) дисциплінарного стягнення.

Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 17.01.2022 № 146/7 про введення в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Міністерстві юстиції України від 22.12.2021, оформленого протоколом № 79, про застосування до приватного виконавця ОСОБА_3 (посвідчення приватного виконавця № НОМЕР_3 від 09.12.2020) дисциплінарного стягнення».

28. Аналізуючи всі доводи учасників справи, колегія суддів враховує висновки Європейського Суду з прав людини, викладені в рішенні по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

29. Згідно зі ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

30. Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга Міністерства юстиції України та Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Міністерстві юстиції України підлягає задоволенню частково, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 липня 2022 року - змінити, виклавши абзаци другий і третій його резолютивної частини у вищенаведеній редакції, а в іншій частині рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

31. Розподіл судових витрат.

Відповідно до частин шостої та одинадцятої статті 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України та Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Міністерстві юстиції України - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 липня 2022 року - змінити, виклавши абзаци другий та третій його резолютивної частини в наступній редакції:

«Визнати протиправними та скасувати рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Міністерстві юстиції України від 22.12.2021, оформлені протоколом № 79, у частині щодо притягнення приватного виконавця ОСОБА_3 (посвідчення приватного виконавця № НОМЕР_3 від 09.12.2020) до дисциплінарної відповідальності із застосуванням стягнень у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця строком на 6 (шість) місяців та зупинення діяльності приватного виконавця строком на 6 (шість) місяців.

Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 17.01.2022 № 145/7 про введення в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Міністерстві юстиції України від 22.12.2021, оформленого протоколом № 79, про застосування до приватного виконавця ОСОБА_3 (посвідчення приватного виконавця № НОМЕР_3 від 09.12.2020) дисциплінарного стягнення.

Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 17.01.2022 № 146/7 про введення в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Міністерстві юстиції України від 22.12.2021, оформленого протоколом № 79, про застосування до приватного виконавця ОСОБА_3 (посвідчення приватного виконавця № НОМЕР_3 від 09.12.2020) дисциплінарного стягнення».

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 липня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 05 жовтня 2022 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: Л.В. Губська

О.В. Карпушова