Справа № 683/1876/22
Суддя: Продан Б. Г.
Дата ухвалення: 2022-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 683/1876/22
Провадження № 2-а/686/329/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2022 р. м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі: головуючого судді Продана Б.Г., за участю секретаря судового засідання Боднар А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому адміністративну справу №686/1876/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області

про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

22 липня 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови про адміністративне правопорушення. На обґрунтування вимог вказує, що 18.07.2022 року винесено постанову серії ЕАР №5627746, якою позивача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 425 грн. за недотримання вимог п. 2.1 «г» ПДР України та ЗУ «Про дорожній рух», за керування тз без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. ОСОБА_2 не погоджується з винесеною постановою, вважає що відсутня його вина, оскільки він є учасником бойових дій і звільняється від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, а тому просить постанову по справі про адміністративне правопорушення скасувати.

07.09.2022 року по справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання.

15.09.2022 року представником відповідача надано відзив на позов, проти позову заперечує, вважає винесену постанову підставною та обгрунтованою, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

29.09.2022 року справу призначено до слухання по суті.

В судове засідання позивач подав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених у позові, просить їх задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у поданому відзиві проти позову заперечив, просив відмовити в його задоволенні, а справу розглянути у його відсутності.

Вивчивши матеріали справи, надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.07.2022 року винесено постанову серії ЕАР №5627746, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 425 грн. за недотримання вимог п. 2.1 «г» ПДР України та ЗУ «Про дорожній рух», за керування о 10.38 год. тз ВАЗ 21099 в м. Старокостянтинів по вул. Попова 30, без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних тз.

Дані обставини підтверджуються копією постанови, наявною в матеріалах справи.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений КУпАП.

Відповідно до ст. 283 КУпАП України розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст. 278 КУпАП України орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року № 580-VIII.

Згідно п. 11 ст. 23 ЗУ "Про Національну поліцію" регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 23 ЗУ "Про національну поліцію" у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону. Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Так, ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

П. 2.1 «ґ» ПДР України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України.

Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Позивач є законним право набувачем та власником транспортного засобу

марки «ВАЗ» моделі «21099», державний номерний знак НОМЕР_1 , який на підставі

свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить

ОСОБА_3 , зареєстрований по АДРЕСА_1 .

Так, ст. 13 п. 13.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» передбачено, що учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю І групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю І групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо- транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Згідно до 2.2 ПДР України, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Враховуючи положення ст. 13 п. 13.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів», позивач звільняється від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, оскільки являється учасником бойових дій.

Отже, у відповідності до ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій, які особисто керують належними їм транспортними засобами, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить Моторне транспортне страхове бюро України.

Тобто, учасникам бойових дій, які особисто керують належним їм транспортним засобом, оформлювати звичний поліс автоцивілки не обов`язково - транспортний засіб та здоров`я автоматично застраховані державою.

Під «транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій» слід розуміти такі наземні транспортні засоби, якими зазначені особи володіють як на праві власності, так і на будь-якій іншій правовій підставі.

Такими правовими підставами є: наявність доручення, наявність реєстраційного документа на цей транспортний засіб тощо.

Зазначене викладено і у рішенні Конституційного Суду України від 23.12.2014 року №7-рп/2014.

Крім того, в серпні 2011 року Верховною Радою був прийнятий Закон «Про внесення змін в деякі законодавчі акти», згідно якому будь-яке володіння транспортним засобом при наявності реєстраційного документу на нього є правомірним.

Тому, якщо учасник бойових дій керує автомобілем, який належить на праві власності іншій особі, і має при собі свідоцтво про реєстрацію на вказаний автомобіль і посвідчення учасника бойових дій, то він керує і володіє цим автомобілем на законній підставі, а тому у нього не виникає обов`язку мати в даній ситуації страховий поліс.

Позивач в своїх поясненнях вказує, що повідомляв працівника поліції про ті обставини, що він є учасником бойових дій та пред`являв йому посвідчення учасника бойових дій, однак інспектор не взяв це до уваги, та пояснив, що від адміністративної відповідальності за керування тз без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних тз, це не звільняє.

Положеннями ч.1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги та заперечення.

За нормою ч.2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Представник відповідача у своїх поясненнях та у поданому відзиві зазначає, що винесена постанова є підставною та обгрунтованою, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Таким чином, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого правопорушення, оскільки він як учасник бойових дій звільняється від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. За таких обставин заперечення представника відповідача на позов суд оцінює критично, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого правопорушення, а тому позовна заява є підставною та обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 242; 243; 244, 286 КАСУ, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задоволити.

Скасувати Постанову серії ЕАР №5627746 від 18.07.2022 р. про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП ОСОБА_1 , провадження по справі закрити.

На рішення суду може бути подана апеляція до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя