Справа № 340/5379/21
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2022-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення касаційної скарги

04 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 340/5379/21

провадження № К/990/25793/22

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Єзерова А.А.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 08.09.2022 у справі №340/5379/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про переведення з одного виду пенсії на інший,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, у якому просила:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо відмови у переведенні ОСОБА_1 з одного виду пенсії на інший, а саме з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, яке оформлено листом від 03.08.2021 №5184-5567/Я-03/8-1100/21;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області прийняти рішення про переведення з 01.08.2021 ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, визначивши розмір пенсії у зв`язку з втратою годувальника на рівні 50% від розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яке отримував ОСОБА_2 .

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04.04.2022 позов задоволено частково, внаслідок чого:

- визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області у переведенні ОСОБА_1 з одного виду пенсії на інший, викладену в листі від 03.08.2021 №5184-5567/Я-03/8-1100/21;

- зобов`язано повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.07.2021 та прийняти рішення про перехід з одного виду пенсії на інший з 01.08.2021;

- у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 08.09.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Скасовано рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04.04.2022 та прийнято нову постанову, якою позовну заяву ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області у переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію в зв`язку з втратою годувальника, оформлену листом №1476-1121/Я-02/8-1100/22 від 14.02.2022. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області перевести ОСОБА_1 з 01.08.2021 з пенсії за віком на пенсію в зв`язку з втратою годувальника в розмірі 70 відсотків пенсії ОСОБА_2 , обчисленої відповідно до частини 10 статті 37 Закону України від 16.12.1993 «Про державну службу». В задоволенні апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням суду апеляційної інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою у якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції в частині задоволених позовних вимог, натомість, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

За правилом частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Розглядаючи питання про наявність підстав для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд бере до уваги таке.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що предметом касаційного оскарження у цій справі є постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 08.09.2022, ухвалена за результатами апеляційного перегляду рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04.04.2022 у справі №340/5379/21.

До того ж, з відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, вбачається, що справа №340/5379/21 розглядалася судами попередніх інстанцій за правилами спрощеного позовного провадження.

Верховний Суд зазначає, що за змістом частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права винятково в тому разі:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз конструкції частини четвертої статті 328 КАС України дає підстави для висновку, що зазначена норма містить дві умови, які в сукупності складають зміст категорії «підстави касаційного оскарження судових рішень».

Зміст першої з цих умов полягає в тому, що в касаційній скарзі обов`язково має зазначатися, у чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права під час ухвалення судами першої та апеляційної інстанцій оскаржених судових рішень. Ця умова має бути дотримана під час касаційного оскарження усіх судових рішень, визначених частиною першою статті 328 КАС України - рішень суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, та постанов суду апеляційної інстанції.

Своєю чергою друга умова передбачає, що особа, яка подає касаційну скаргу, окрім зазначення неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права та (або) порушення норм процесуального права, має також навести одну з обставин, передбачених пунктами 1-4 частини четвертої статті 328 КАС України.

Отже, підставою для касаційного оскарження судових рішень, ухвалених у справах, що не належать до справ незначної складності, є (1) зазначення фактів неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права та (або) порушення норм процесуального права, (2) та обов`язкове обґрунтуванням наявності однієї або кількох обставин, передбачених пунктами 1-4 частини четвертої статті 328 КАС України.

Натомість за правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Тобто аналіз норми пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України свідчить про те, що під час касаційного оскарження судових рішень, ухвалених у справах незначної складності та в інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), заявник має обов`язково аргументувати у касаційній скарзі наявність однієї або кількох обставин, перелік яких викладений у підпунктах «а», «б», «в» та «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Одночасно суд касаційної інстанції наголошує, що умова, передбачена частиною четвертою статті 328 КАС України, щодо зазначення у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права під час ухвалення судами першої та (або) апеляційної інстанцій оскаржених ним судових рішень, є загальною та має виконуватися у процесі оскарження в касаційному порядку усіх судових рішень, визначених частиною першою статті 328 КАС України, тобто така вимога стосується будь-яких рішень суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанов суду апеляційної інстанції, незалежно від того, справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження чи за правилами загального позовного провадження.

Тому (1) окрім наведення обставин, передбачених підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, особа, яка подає касаційну скаргу в справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), (2) мусить зазначати те, неправильного застосування яких конкретно норм матеріального права та/або порушення норм процесуального права припустився суд (припустилися суди) під час ухвалення оскаржених судових рішень.

Дослідивши касаційну скаргу щодо її відповідності наведеним вище вимогам процесуального закону, Верховний Суд установив, що у скарзі не обґрунтовані підстави для оскарження судового рішення у касаційному порядку, які передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України у її логічному взаємозв`язку з пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Відповідач у касаційній скарзі зазначив, що підставою для звернення до суду у даному випадку є те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 09.11.2018 у справі №236/3193/16-а, від 11.07.2019 у справі №667/1568/16, від 15.01.2020 у справі №592/7939/16-а, від 09.10.2020 у справі №592/4761/17. Однак, обставини цих справ та справи №340/5379/21 не є релевантними, з огляду на те, що у справі №340/5379/21 суд зобов`язав пенсійний орган перевести ОСОБА_1 на пенсію у зв`язку з втратою годувальника в розмірі 70 відсотків пенсії ОСОБА_2 , обчисленої відповідно до Закону України «Про державну службу», а не його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

До того ж, у касаційній скарзі, щодо якої розв`язується питання про відкриття касаційного провадження, відповідач взагалі не зазначає, на підставі якого підпункту пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України подається касаційна скарга та не наводить належного обґрунтування відповідної підстави.

У цьому контексті слід зазначити, що зважаючи на зміни до КАС України, внесені Законом України від 15.01.2020 № 460-IX і які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її взяття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

У касаційній скарзі заявник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням (рішеннями), беручи до уваги передбачені КАС України підстави для його скасування або змінення (статті 351-354 Кодексу), з вказівкою на конкретні висновки суду (судів), рішення якого (яких) оскаржується, та одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом чи не були нам застосовані.

Отже, касаційна скарга має містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їхнього) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом під час його (їхнього) ухвалення, та навести аргументи на обґрунтування своєї позиції.

Пункт 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлює, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

З огляду на те, що заявник не обґрунтував передбачених КАС України підстав для оскарження у касаційному порядку судового рішення, ухваленого в справі незначної складності, касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала, з огляду на вимоги пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

Керуючись положеннями статті 248 та приписами пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, Верховний Суд

у х в а л и в:

1. Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 08.09.2022 у справі №340/5379/21 повернути особі, яка її подала.

2. Роз`яснити заявникові, що повернення касаційної скарги не перешкоджає йому реалізувати право на повторне звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

3. Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не оскаржується.

Суддя А.А. Єзеров