Справа № 200/4020/21
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2022-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 200/4020/21

адміністративне провадження № К/990/25455/22

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Губської О.А., перевіривши касаційну скаргу Донецької обласної прокуратури на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2022 року у справі №200/4020/21 за позовом ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення дев`ятої кадрової комісії, створеної наказом Генерального прокурора «Про створення дев`ятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих)» від 17 листопада 2020 року №541, про неуспішне проходження атестації прокурором Лиманського відділу Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_1 від 09 грудня 2020 року № 1;

- визнати протиправним та скасувати наказ Донецької обласної прокуратури від 15 березня 2021 року № 497к про звільнення з 17 березня 2021 року з посади прокурора Лиманського відділу Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру»;

- поновити на посаді прокурора Лиманського відділу Слов`янської окружної прокуратури Донецької області;

- стягнути з Донецької обласної прокуратури на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 18 березня 2021 року по день поновлення на роботі;

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення дев`ятої кадрової комісії, створеної наказом Генерального прокурора «Про створення дев`ятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих)» від 17 листопада 2020 року №541 про неуспішне проходження атестації прокурором Лиманського відділу Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_1 від 09 грудня 2020 року № 1. Визнано протиправним та скасовано наказ Донецької обласної прокуратури від 15 березня 2021 року № 497к про звільнення позивача з 17 березня 2021 року з посади прокурора Лиманського відділу Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру». Поновлено позивача на посаді прокурора Лиманського відділу Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області з 17 березня 2021 року; стягнуто з Донецької обласної прокуратури на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 17 березня 2021 року по 08 листопада 2021 в сумі 170386,74 грн. В іншій частині позову відмовлено. Звернуто до негайного виконання рішення суду в частині поновлення позивача на посаді прокурора Лиманського відділу Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області з 17 березня 2021 року. Звернуто до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Донецької обласної прокуратури на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 17 березня 2021 року по 08 листопада 2021 року в сумі 170386,74 грн у межах суми стягнення за один місяць.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2022 року апеляційні скарги Донецької обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора задоволено частково. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року у справі №200/4020/21 за позовом ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - змінено в мотивувальній частині щодо дати поновлення позивача на посаді, періоду вимушеного прогулу та суми заробітної плати, яка підлягає стягненню за час вимушеного прогулу. В абзаці четвертому резолютивної частини рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року у справі №200/4020/21 замість дати «17 березня» зазначено дату « 18 березня». В абзаці п`ятому резолютивної частини рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року у справі №200/4020/21 замість дати « 17 березня» зазначити дату « 18 березня», замість суми «170386,74 грн» зазначено суму « 169334,97 грн». В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Не погоджуючись із цими судовими рішеннями, Донецька обласна прокуратура звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), надіславши її 13 вересня 2022 року за допомогою засобів поштового зв`язку.

У касаційній скарзі просить рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2022 року у частині задоволення позовних вимог скасувати. Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідно до частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Дослідивши зміст касаційної скарги, Суд вважає за потрібне повернути її скаржнику з таких підстав.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 351 цього Кодексу.

Згідно з пунктом четвертим частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Підставою для перегляду в касаційному порядку оскаржуваних судових рішень, скаржник зазначає пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України та вказує про відсутність висновку Верховного Суду щодо: повноважень кадрової комісії на прийняття рішень стосовно прокурорів на підставі досліджених подібних фактичних обставин, щодо професійної компетенції прокурора з врахуванням результату виконаного ним практичного завдання у поєднанні із застосуванням підпунктів 4, 9, 17 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №113-ІХ щодо визначеного цим Законом імперативу про здійснення атестації згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, який затверджується Генеральним прокурором, обґрунтованість та законність прийняття кадрової комісією рішення про неуспішне проходження прокурором атестації у разі недотримання ним вимог пункту 11 Порядку №221; застосування вказаних норм матеріального права з урахуванням обставин наявності процедурного рішення кадрової комісії стосовно розгляду заяви позивача про продовження третього етапу атестації відносно нього та в подальшому пізнішою датою, проголосувавши повторно на підставі відкликання членом кадрової комісії рішення, залишила заяву позивача без розгляду та відповідно залишала в силі прийняте рішення про неуспішне проходження атестації.

Пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, зокрема, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Так, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України обов`язковим є зазначення конкретної норми права щодо застосування якої відсутній такий висновок. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

Проте всупереч вимогам пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України заявником лише процитовано норми права, щодо застосування яких відсутній висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах та не указано та необґрунтовано у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду та який висновок, на його думку, слід сформувати.

З огляду на викладене, Суд вважає необґрунтованим посилання скаржника на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження.

Інші наведені скаржником доводи стосуються здебільшого оцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів, а тому посилання скаржника в цій частині не узгоджуються з наведеною скаржником підставою касаційного оскарження судових рішень - пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Виходячи з визначених процесуальним законом меж, предметом касаційного перегляду можуть бути виключно питання права, а не факту.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

З огляду на те, що заявник не виклав передбачених КАС України обґрунтованих підстав для оскарження у касаційному порядку судових рішень, зазначених у частині 1 статті 328 КАС України, касаційну скаргу слід повернути скаржнику, з огляду на вимоги пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

На підставі наведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Донецької обласної прокуратури на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2022 року у справі №200/4020/21 повернути скаржнику.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

СуддяО.А. Губська