Справа № 200/7243/20-а
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2022-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 200/7243/20-а

адміністративне провадження № К/9901/35096/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мельник-Томенко Ж. М.,

суддів - Жука А. В., Загороднюка А. Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.08.2021 (колегія суддів у складі: Кравця О. О. , Зуєвої Л. Є., Коваля М. П.),

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та їхнє обґрунтування

05.08.2020 ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_1 ) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача на користь держави в особі Військової частини НОМЕР_1 розмір заподіяної державі матеріальної шкоди в сумі 210 411,55 гривень.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що під час проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді старшини прикордонної застави (місце дислокації н.п. Нелипівка) оперативно-бойової прикордонної комендатури «Костянтинівка» старший прапорщик ОСОБА_1 , будучи матеріально-відповідальною особою, в результаті недбалого ставлення до виконання службових обов`язків допустив нестачу матеріальних цінностей номенклатури відділення речового забезпечення на суму 210 411,55 гривень, тим самим заподіяв пряму дійсну матеріальну шкоду державі. Станом на час звернення позивача з даним адміністративним позовом до суду відповідач вищевказану заборгованість добровільно не відшкодував.

Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14.10.2015 № 30-ОС старшого прапорщика ОСОБА_1 було призначено на посаду старшини прикордонної застави (місце дислокації н.п. Нелипівка) оперативно-бойової прикордонної комендатури «Костянтинівка».

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06.01.2016 № 8 старший прапорщик ОСОБА_1 , старшина прикордонної застави (місце дислокації н.п. Нелипівка) оперативно-бойової прикордонної комендатури «Костянтинівка» призначений матеріально-відповідальною особою.

Згідно з розпорядженням Адміністрації Держприкордонслужби України Т/723-9244 від 07.10.2015 старшим прапорщиком ОСОБА_1 , старшиною прикордонної застави (місце дислокації н.п. Нелипівка) оперативно-бойової прикордонної комендатури «Костянтинівка» за накладною (вимогою) № 004085 від 30.10.2016 були прийняті матеріальні цінності номенклатури відділення речового забезпечення на загальну суму 2 024 766,50 гривень.

Згідно з наказом т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 187-ОС від 29.04.2016, позивача звільнено з військової служби за статтею 26 частиною 8 пунктом 1 підпунктом «є» у зв`язку з вислугою встановлених строків військової служби, передбачених частиною першою та абзацом другим частини сьомої статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у запас, без права носіння військової форми одягу.

Під час проходження військової служби на посаді старшини прикордонної застави (місце дислокації н.п. Нелипівка) оперативно-бойової прикордонної комендатури «Костянтинівка» старший прапорщик ОСОБА_1 , будучи матеріально-відповідальною особою, в результаті недбалого ставлення до виконання службових обов`язків, передбачених статтями 11, 16, 121, 122 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пунктом 82 Положення про військове (корабельне) господарство Прикордонних військ України, затвердженого наказом Голови Державного комітету у справах охорони державного кордону від 06.08.1998 № 328, належний контроль за наявністю матеріальних цінностей не здійснював, їх правильне збереження та облік не організував, при тимчасовому вибутті з підрозділу не дотримувався встановленого порядку приймання-здавання матеріальних цінностей, внаслідок чого було ним допущено нестачу матеріальних цінностей номенклатури відділення речового забезпечення на суму 210 411,55 гривень, тим самим заподіяно пряму дійсну матеріальну шкоду державі.

27.04.2016, у зв`язку з нестачею матеріальних цінностей номенклатури відділення речового забезпечення, які рахувалися за старшим прапорщиком ОСОБА_1 , наказом № 237 призначено службове розслідування.

21.06.2016 було складено висновок службового розслідування, яким встановлено в діях позивача склад дисциплінарного правопорушення, зокрема, недбале ставлення до виконання службових обов`язків, відсутність належного контролю за наявністю матеріальних цінностей, правильного збереження та обліку, а також недотримання встановленого порядку приймання-здавання матеріальних цінностей при тимчасовому вибутті з підрозділу.

Відповідно до пункту 4 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06.07.2016 № 329, враховуючи звільнення позивача з військової служби в запас, вирішено до прийняття рішення про стягнення з нього заподіяної шкоди направити копії матеріалів службового розслідування за місцем його проживання для ознайомлення. Також вирішено на підставі пунктів 4, 31 Положення № 243/95-ВР забезпечити у порядку, встановленому чинним законодавством, подання цивільного позову до суду на суму заподіяної цією особою шкоди.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05.08.2016 № 420-АГ внесено зміни до пункт 4 наказу № 329 та він викладений в такій редакції: «Враховуючи звільнення старшини прикордонної застави (місце дислокації н.п. Нилипівка) оперативно-бойової комендатури «Костянтинівка» старшого прапорщика ОСОБА_1 з військової служби в запас до прийняття рішення про стягнення з нього заподіяної шкоди направити копії матеріалів службового розслідування за місцем його проживання для ознайомлення. На підставі пунктів 4, 31 Положення № 243/95-ВР помічнику начальника прикордонного загону - начальнику групи правового забезпечення забезпечити у порядку, встановленому чинним законодавством, подання цивільного позову до суду на суму заподіяної шкоди у розмірі 210 411,55 гривень, вважати таким, що підлягає притягненню до повної матеріальної відповідальності старшого прапорщика ОСОБА_1 у розмірі 210 411,55 грн.

Разом з тим, з даних Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що 18.05.2017 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до суду з позовом про відшкодування заподіяної державі матеріальної шкоди в сумі 210 411,55 гривень з ОСОБА_1 .

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 30.08.2017 відкрито провадження у справі.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 19.12.2019 закрито провадження у цивільній справі та роз`яснено позивачу про право звернення з позовом в порядку адміністративного судочинства.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17.05.2021 адміністративний позов задоволено.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25.10.2018 було частково задоволено позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування наказу. Суд визнав протиправним та скасував пункт 4 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06.07.2016 № 329 «Про результати службового розслідування» (зі змінами, внесеними наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 05.08.2016 № 420-АГ «Про внесення змін до наказу начальника прикордонного загону від 06.07.2016 № 329») в частині: «На підставі пунктів 4, 31 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 № 243/95-ВР помічнику начальника прикордонного загону - начальнику групи правового забезпечення забезпечити у порядку, встановленому чинним законодавством, подання цивільного позову до суду на суму заподіяної шкоди у розмірі 210 411,55 гривень, вважати таким, що підлягає притягненню до повної матеріальної відповідальності старшого прапорщика ОСОБА_1 у розмірі 210 411,55 гривень.». В іншій частині позовних вимог, суд першої інстанції відмовив. 30.05.2019 постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду, апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України задоволено, рішення Одеського окружного адміністративного від 25.10.2018 скасовано. Отже, з посиланням на частину четверту статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд першої інстанції дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Не погодившись з рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17.05.2021 відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Окрім того, апелянт зазначав, що судом першої інстанції під час винесення рішення у адміністративній справі не встановлено, що на момент звернення ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) до суду з цим адміністративним позовом останнім було пропущено строк звернення до адміністративного суду.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.08.2021 скасовано рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.05.2021 та ухвалено нове судове рішення, яким позов ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди залишено без розгляду.

Суд апеляційної інстанції скасовуючи рішення суду першої інстанції та залишаючи позов без розгляду виходив з того, що ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 19.12.2019 провадження у цивільній справі закрито та роз`яснено позивачу про право звернення з позовом в порядку адміністративного судочинства. 24.12.2019 позивачем отримано копію ухвали Краматорського міського суду Донецької області від 19.12.2019, проте із адміністративним позовом до суду позивач звернувся 05.08.2020, тобто із пропущенням встановленого частиною другою статті 122 КАС України тримісячного строку на звернення до суду.

Проаналізувавши факт звернення позивача до суду з позовом вперше з дотриманням строків звернення, дотримання вимог процесуального закону щодо форми та порядку подання позовної заяви, тривалість розгляду справи (в порядку цивільного судочинства), на яку позивач чи його представник об`єктивно не могли вплинути, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у своїй сукупності ці обставини в рамках спірних правовідносин не можуть не свідчити про поважність причин пропуску строку звернення до суду через об`єктивні перешкоди, які не залежали від волі позивача.

Водночас суд апеляційної інстанції зазначив, що дійсно, строк звернення до суду із адміністративним позовом, починаючи з дати звернення до суду із цивільним позовом та до закриття провадження у цивільній справі із роз`ясненням права звернення позивача до суду із позовом в порядку адміністративного судочинства, можна вважати пропущеним за поважних причин, але докази поважності причин подальшого пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом протягом більше семи місяців у матеріалах справи відсутні, як відсутнє й клопотання позивача про поновлення пропущеного процесуального строку, тому апеляційний суд дійшов висновку щодо неповажності причин пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом, починаючи з 20.03.2020, оскільки невиконання посадовими особами позивача своїх посадових обов`язків щодо своєчасного звернення до суду із адміністративним позовом також не може бути визнано поважною причиною пропуску, встановленого процесуального строку. Також суд апеляційної інстанції зауважив, що відповідачем у відзиві на позовну заяву було заявлено клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, проте дане клопотання залишилось поза увагою суду першої інстанції.

Крім того, апеляційний суд відхилив посилання апелянта, що позивач не зміг звернутися до суду в установлений строк у зв`язку з тим, що в Україні було встановлено карантин та запроваджено протиепідемічні заходи у зв`язку із значним поширенням коронавірусної хвороби COVID-19. Суд зазначив, що нормами чинного в період виникнення права на звернення до суду процесуального законодавства не було передбачено переривання строків звернення юридичної особи до суду з позовом та/або їх автоматичне поновлення, у зв`язку з запровадженням карантинних обмежень, вказане також не передбачено нормами Закону України № 731-IX, який набув чинності 17.07.2020, що стосується учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, а карантинні обмеження не заважали подачі позовної заяви суду безпосередньо представниками позивача - суб`єкта владних повноважень та/або засобами поштового у паперовому вигляді та/або електронного зв`язку чи за допомогою сервісу «Електронний суд» в електронному вигляді.

Також суд апеляційної інстанції зазначив, що загально-відомим є факт здійснення правосуддя Одеським окружним адміністративним судом під час дії карантинних обмежень, а також отримання ним кореспонденції у паперовому та електронному вигляді без будь-яких обмежень, у матеріалах справі відсутні і докази наявності непереборних обставин, які б перешкоджали направленню позовної заяви до суду безпосередньо представниками позивача суб`єкта владних повноважень та/або засобами поштового у паперовому вигляді та/або електронного зв`язку чи за допомогою сервісу «Електронний суд» в електронному вигляді .

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважав обґрунтованими доводи апелянта щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погоджуючись з рішеннями суду апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.08.2021, залишити без змін рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.05.2021 або повернути (передати) справу на новий розгляд.

Підставою касаційного оскарження скаржник зазначає пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

На обґрунтування наявності зазначеної підстави касаційного оскарження позивач зазначає, що судом апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови не правильно застосовані норми матеріального права, без урахування висновку Верховного Суду, викладеного у постановах від 19.09.2019 у справі № 0440/6027/18, від 12.01.2021 у справі № 1640/2719/18, від 21.07.2021 у справі № 520/5875/19 щодо безпідставного виходу судом апеляційної інстанції за межі апеляційного перегляду. Скаржник вважає, що пропуск строку звернення до суду не визначений серед переліку порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення. Така підстава серед повноважень суду апеляційної інстанції за змістом статті 319 КАС України не надає права суду застосовувати ці повноваження з власної ініціативи. Наголошує, що відповідно до статті 308 КАС України повноваження суду апеляційної інстанції обмежені.

Крім того, скаржник зазначає, що позивачем було подано цивільний позов, але в подальшому у зв`язку зі зміною судової практики щодо розгляду даної категорії судових справ, та виходячи зі змін та норм нормативно-правових актів, виданих на час пандемії з коронавірусної хвороби (COVID-19), якими були продовжені процесуальні строки на час дії карантину, позивачем адміністративний позов було подано відповідно до норм КАС України.

Отже, скаржник вважає, що у даному випадку, строки подання адміністративного позову повинні були завершитись під час дії карантину, однак у зв`язку зі змінами у нормативно-правових актах у зв`язку з запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки автоматично були продовжені.

Також скаржник наголошує на тому, що під час звернення до Донецького окружного адміністративного суду разом з адміністративним позовом було подано заяву щодо відкриття судового провадження, у якій позивач обґрунтував строки подання цього адміністративного позову, з чим погодився суд першої інстанції.

Позиція інших учасників справи

Відповідач у відзиві на касаційну скаргу позивача просить закрити касаційне провадження за касаційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.08.2021 на підставі пункту 5 частини першої статті 339 КАС України або залишити касаційну скаргу позивача без задоволення, а постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.08.2021 без змін.

Рух справи у суді касаційної інстанції

21.09.2021 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.08.2021.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.09.2021 визначено склад колегії суддів, а саме: головуючого суддю (суддю-доповідача) Мельник-Томенко Ж. М., суддів Жука А. В., Загороднюка А. Г. для розгляду судової справи № 200/7243/20-а.

Ухвалою Верховного Суду від 15.11.2021 відкрито касаційне провадження за скаргою ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.08.2021.

Ухвалою Верховного Суду від 04.10.2022 закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.

Позиція Верховного Суду

Релевантні джерела права та акти їхнього застосування. Оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи

Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина перша статті 341 КАС України).

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).

Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить із такого.

Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частина друга наведеної статті встановлює, що для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Верховний Суд наголошує на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суд, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011 обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Отже, забезпечення дотримання принципу правової визначеності потребує чіткого виконання сторонами та іншими учасниками справи вимог щодо строків звернення до суду, а від судів вимагається дотримуватися певних правил у процесі прийняття рішення про поновлення строку та оцінювати поважність причин пропуску строку, виходячи із критеріїв розумності, об`єктивності та непереборності обставин, що спричинили пропуск, значимості справи для сторін, наявності фундаментальної судової помилки.

Так, КАС України визначає порядок дій суду першої інстанції у випадку, якщо позов подано після закінчення строків, установлених законом.

Відповідно до частини шостої статті 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно з частиною першою статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини першої статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з частиною другою статті 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Частиною третьою статті 123 КАС України передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до частини четвертої статті 123 КАС України, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, КАС України допускає ймовірність виявлення судом факту недотримання строку звернення до суду і після відкриття провадження у справі, внаслідок чого позов може бути залишений без розгляду. Однак, положення КАС України однозначно закріплюють, що у випадку встановлення судом факту пропуску позивачем строку звернення до суду з позовом, такій особі гарантується надання часу для подання заяви про поновлення строку звернення до суду з позовом із наданням доказів поважності причин його пропуску. При цьому, забезпечення реалізації такого права не залежить від інстанції суду, який виявив факт пропуску строку, оскільки такий факт може бути виявлений не лише до відкриття провадження у справі, яке відбувається судом саме першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач при зверненні до суду з позовом не заявляв клопотання про його поновлення, оскільки вважав його не пропущеним, а суд першої інстанції не вирішував зазначене питання і не ставив на обговорення під час судового розгляду.

Суд апеляційної інстанції встановив, що передумовою звернення до суду з позовом став наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06.07.2016 № 329 (зі змінами внесеними наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05.08.2016 № 420-аг), яким визнано вважати таким, що підлягає притягненню до повної матеріальної відповідальності старшого прапорщика ОСОБА_1 у розмірі 210 411,55 грн.

18.05.2017 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до суду з цивільним позовом до позивача. Проте ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 19.12.2019 провадження у цивільній справі було закрито та роз`яснено позивачу про право звернення з позовом в порядку адміністративного судочинства.

24.12.2019 позивач отримав копію ухвали Краматорського міського суду Донецької області від 19.12.2019.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що з наведеної дати (19.12.2019) у позивача виникли підстави для звернення до суду з даним позовом, а з 20.12.2019 розпочав перебіг процесуального строку звернення до суду з позовом у цій справі, про що також, як встановлено судом апеляційної інстанції, зазначено і самим позивачем у заяві щодо відкриття судового провадження. Водночас, як зазначає суд апеляційної інстанції, із адміністративним позовом до суду позивач звернувся 05.08.2020, тобто із пропущенням встановленого частиною другою статті 122 КАС України тримісячного строку на звернення до суду.

Проаналізувавши факт звернення позивача до суду з позовом вперше з дотриманням строків звернення, дотримання вимог процесуального закону щодо форми та порядку подання позовної заяви, тривалість розгляду справи (в порядку цивільного судочинства), на яку позивач чи його представник об`єктивно не могли вплинути, апеляційний суд правильно уважав, що у своїй сукупності ці обставини в рамках спірних правовідносин можуть свідчити про поважність причин пропуску строку звернення до суду через об`єктивні перешкоди, які не залежали від волі позивача.

Водночас, суд апеляційної інстанції зазначив, що дійсно, строк звернення до суду із адміністративним позовом, починаючи з дати звернення до суду із цивільним позовом та до закриття провадження у цивільній справі із роз`ясненням права звернення позивача до суду із позовом в порядку адміністративного судочинства, можна вважати пропущеним за поважних причин, але суд встановив, що докази поважності причин подальшого пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом протягом більше семи місяців у матеріалах справи відсутні, як відсутнє й клопотання позивача про поновлення пропущеного процесуального строку.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо неповажності причин пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом, починаючи з 20.03.2020.

Колегія суддів Верховного Суду не погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції з огляду на таке.

Відповідно до матеріалів справи, ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 19.12.2019 закрито провадження у цивільній справі за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_1 про відшкодування заподіяної державі матеріальної шкоди. Роз`яснено позивачу, що даний спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 354 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Статтею 261 ЦПК України визначено, що ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Відповідно до матеріалів справи, в резолютивній частині ухвали Краматорського міського суду Донецької області від 19.12.2019 зазначено, що повний текст ухвали виготовлений 24.12.2019. Також зазначено, що ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Як встановлено судом апеляційної інстанції копію ухвали Краматорського міського суду Донецької області від 19.12.2019 позивачем отримано 24.12.2019.

Таким чином, ухвала Краматорського міського суду Донецької області від 19.12.2019 набрала законної сили 09.01.2020.

Отже перебіг процесуального строку звернення до адміністративного суду з позовом у цій справі, ураховуючи день набранням чинності судовим рішенням про закриття провадження у цивільній справі, розпочався 09.01.2020, а не з 20.12.2019, як зазначено судом апеляційної інстанції.

Тобто, тримісячний строк звернення до адміністративного суду, встановлений частиною другою статті 122 КАС України, закінчився 09.04.2020.

Водночас, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивачем пропущений тримісячний строк звернення до адміністративного суду, встановлений частиною другою статті 122 КАС України, оскільки позивач звернувся до суду лише 05.08.2020.

При цьому, суд апеляційної інстанції залишив поза увагою, що процесуальні строки, визначені КАС України в редакції Закону України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - Закон № 540-ІХ; який набрав чинності 02.04.2020), що діяла на час закінчення тримісячного строку звернення до адміністративного суду з позовом, не могли бути меншими, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Також суд апеляційної інстанції залишив поза увагою те, що Законом України від 18.06.2020 № 731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - Закон № 731-ІХ), який набрав чинності 17.07.2020, пункт 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України викладено в такій редакції: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином».

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 731-ІХ процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України в редакції Закону № 540-IX, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Отже, з набранням чинності Законом № 731-ІХ законодавець обмежив процесуальні строки, раніше продовжені судами відповідно до пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України в редакції Закону № 540-ІХ, зокрема й строки звернення до адміністративного суду, до 06.08.2020 (20 днів після 17.07.2020, тобто після набрання чинності Законом № 731-IX).

Як встановлено судом апеляційної інстанції та відповідно до матеріалів, позивач звернувся до адміністративного суду з позовом 05.08.2020.

При цьому на підставі наведених вище положень пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України в редакції Закону № 731-ІХ продовження встановлених судом процесуальних строків здійснюється за заявою зацікавленої особи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палити Верховного Суду від 09.12.2020 у справі № 9901/77/20.

У цій справі суд апеляційної інстанції залишив поза увагою наведені обставини, які, на думку колегії суддів, мали значення для правильного вирішення питання про те, чи є підстави для залишення цього позову без розгляду, тож висновки, до яких дійшов суд апеляційної інстанції, є передчасним.

Посилання скаржника у касаційній скарзі на те, що судом апеляційної інстанції не ураховано висновку Верховного Суду, викладеного у постановах від 19.09.2019 у справі № 0440/6027/18, від 12.01.2021 у справі № 1640/2719/18, від 21.07.2021 у справі № 520/5875/19 щодо безпідставного виходу судом апеляційної інстанції за межі апеляційного перегляду, Верховний Суд відхиляє, оскільки висновки у цих справах стосуються випадків, коли: апеляційна скарга не містить доводів та вимог щодо пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду (тобто особа, яка подає апеляційну скаргу, не заявляє про пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду); суд апеляційної інстанції виходить за межі доводів та вимог апеляційної скарги та залишає позов без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до адміністративного суду з власної ініціативи.

Натомість у справі, яка розглядається, відповідачем в апеляційній скарзі заявлялось про пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду з цим позовом.

Щодо посилання відповідача у відзиви на касаційну скаргу на те, що висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 19.09.2019 у справі № 0440/6027/18, від 12.01.2021 у справі № 1640/2719/18, від 21.07.2021 у справі № 520/5875/19 не є подібними до спірних правовідносин, а касаційне провадження відкрито на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, тому, на його думку, є підстави для закриття касаційного провадження, Верховний Суд зазначає, що приписами статті 353 КАС України передбачено, що підставою для скасування судового рішення суду апеляційної інстанції, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі, є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, Верховний Суд ураховує, що відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскільки, як зазначено вище, Велика Палата Верховного Суду вже виклала висновок щодо застосування Законів № 540-ІХ та № 731-IX та суд апеляційної інстанції, неправильно встановивши фактичні обставини пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду, не застосував такі висновки, Верховний Суд дійшов висновку, зважаючи на приписи статті 353 КАС України, що постанова апеляційного суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до цього суду.

Висновки щодо розподілу судових витрат

З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати не розподіляються.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) задовольнити.

Постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.08.2021 скасувати, справу направити до П`ятого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.

СуддіЖ.М. Мельник-Томенко А.В. Жук А.Г. Загороднюк