Справа № 480/7022/21
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2022-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2022 р. Справа № 480/7022/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ральченка І.М.

суддів: Чалого І.С. , Катунова В.В.

за участю секретаря судового засідання Юсіфової Г.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30.12.2021, суддя С.В. Воловик, повний текст складено 30.12.22 по справі № 480/7022/21

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"

до Головного управління Державної податкової служби у Сумській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Укранафта» звернулось до суду із позовом, у якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Сумській області № 01, № 01 від 08.04.2021.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 30.12.2021 позовні вимоги залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті постанови норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, та зазначив, що податковим органом не дотримано порядку проведення фактичної перевірки позивача, зокрема, наказ на проведення перевірки не містить законодавчо передбаченої підстави проведення такої перевірки, крім того у останньому вказано невірний код ЄДРПОУ підприємства, що унеможливлює ідентифікацію платника податків, проведення перевірки якого призначена таким наказом. Також, позивач як на підставу відсутності в його діях ознак порушення податкового законодавства послався на існування форс-мажорних обставин, а саме встановлення постановою Кабінету Міністрів України № 392 від 20.05.2020 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» адаптивного карантину на території України.

У судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважав рішення суду першої інстанції таким, що не підлягає скасуванню.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судовим розглядом, 02.03.2021 фахівцями Головного управління Державної податкової служби у Сумській області на підставі наказу № 340-кп від 26.02.2021 з метою здійснення функцій щодо контролю за дотриманням вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання, обігу та транспортування підакцизних товарів проведено фактичну перевірку місця провадження господарської діяльності ПАТ «Укрнафта» за адресою: Сумська область, м. Охтирка, вул. Заозерна, 139.

За наслідками проведеної перевірки складний акт від 12.03.2021 № 1165/А/18-28-09-01/135390, яким зафіксовано необладнання зареєстрованими у встановленому порядку рівнемірами-лічильниками рівня пального дев`ятьох резервуарів місця відпуску пального; необладнання зареєстрованими у встановленому порядку витратомірами-лічильниками місць відпуску пального з цих резервуарів, чим порушено п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України.

Не погодившись із висновками акту перевірки, позивач подав заперечення, за результатами розгляду яких останні були частково задоволені, а висновки акту перевірки викладені у наступній редакції: необладнання зареєстрованими у встановленому порядку рівнемірами-лічильниками рівня пального трьох резервуарів місця відпуску пального; необладнання зареєстрованими у встановленому порядку витратомірами-лічильниками двох місць відпуску пального з цих резервуарів.

На підставі вказаних висновків фактичної перевірки Головним управлінням Державної податкової служби у Сумській області 08.04.2021 прийняті податкові повідомлення-рішення № 01 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за платежем: адміністративні штрафи та інші санкції в сумі 40000, 00 грн., № 01 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за платежем: адміністративні штрафи та інші санкції в сумі 60000.

Позивач, не погодившись із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями оскаржив останні у адміністративному порядку шляхом подання скарги до ДПС України, рішенням якого № 14467/6/99-00-06-03-01-06 від 29.06.2021 скарга була залишена без задоволення, а податкові повідомлення-рішення - без змін.

Не погодившись із рішеннями відповідача позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі, в порядку та у спосіб, визначенні законодавством, за наслідками виявлення порушення позивачем вимог податкового законодавства, факт чого не заперечувався платником податку.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Спірні правовідносини врегульовані Податковим кодексом України.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України органам державної податкової служби надано право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з п.п. 75.1.3 ст. 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Положеннями п.п. 21.1.1, 21.1.4 п. 21.1 ст. 21 Податкового кодексу України визначено, що посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані, зокрема, дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Глава 8 розділу ІІ Податкового кодексу України визначає види перевірок, які можуть бути проведені контролюючими органами, а також порядок та процедуру їх проведення.

При цьому приписи Податкового кодексу України в цій частині установлюють і певні правила поведінки при здійсненні перевірки як для суб`єкта владних повноважень, так і для платника податків, чітке дотримання яких вимагається задля забезпечення балансу між публічними і приватними інтересами.

Відповідно до п. 80.5 ст. 80 Податкового кодексу України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Пунктом 80.1. ст. 80 Податкового кодексу України передбачено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно з п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки, службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

На підставі викладеного колегія суддів зазначає, що лише дотримання контролюючими органами встановлених умов та порядку прийняття рішень про проведення перевірок, у тому числі фактичних, може бути належною підставою наказу про проведення перевірки.

Із матеріалів справи встановлено, що 02.03.2021 до початку проведення перевірки працівнику ПАТ «Укрнафта» (начальнику служби безпеки Ширай В.О.) було пред`явлено службове посвідчення працівників податкового органу та направлення на перевірку № 519/н/18-28-09-01, № 520/н/18-28-09-01 від 26.02.2021, та вручено копію наказу про проведення фактичної перевірки від 26.02.2021 № 340-кп.

За наслідками проведеної перевірки Головним управлінням ДПС у Сумській області складено акт від 12.03.2021 № 1165/А/18-28-09-01/135390, та акт про неможливість вручення копії акта перевірки № 63/с/18-28-09-01/135390 від 12.03.2021.

Стосовно посилань позивача на відсутність у спірних правовідносинах посилань на конкретні підстав для проведення призначення перевірки колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України органам державної податкової служби надано право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

При цьому, у наказі про проведення фактичної перевірки обов`язково мають зазначатись підстави для проведення перевірки.

Колегія суддів, дослідивши наказ Головного управління ДПС у Сумській області від 26.02.2021 № 340-кп про проведення фактичної перевірки позивача, зазначає, що останній видано керуючись п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, на підставі пп. 80.2.2, 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, ст. 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного та плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 № 481/95ВР з метою здійснення контролю за дотриманням вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання, обігу та транспортування підакцизних товарів за місцем фактичного провадження діяльності у господарському об`єкті, розташованому за адресою: Сумська область, м. Охтирка, вул. Заозерна, 139, з 02.03.2021 тривалістю не більше 10 діб.

Отже, правовою підставою для проведення перевірки є підпункти 80.2.2, 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.п. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема:

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (п.п. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80).

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального (п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80).

Отже, зі змісту положень п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України встановлено, що зазначена норма передбачає альтернативні підстави проведення фактичної перевірки, які можуть застосовуватися як в сукупності, так і кожна окремо, а саме:

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами - лічильниками;

- здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Тобто, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

При цьому, враховуючи положення п.п. 19-1.1.4, 19-1.1.14, 19-1.1.16, 19-1.1.17 п. 19-1.1 ст. 19-1 Податкового кодексу України, якими визначено функції контролюючих органів, у тому числі щодо здійснення контролю у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, колегія суддів доходить висновку про наявність у відповідача підстав для призначення проведення фактичної перевірки ПАТ «Укрнафта».

Стосовно посилань апелянта на невірне зазначення податковим органом у наказі про проведення фактичної перевірки від 26.02.2021 № 340-кп коду ЄДРПОУ ПАТ «Укрнафта» колегія суддів зазначає наступне.

Позивач звертає увагу, що ПАТ «Укрнафта» присвоєно , у той час як наказ Головного управління ДПС у Сумській області від 26.02.2021 № 340-кп містить код ЄДРПОУ позивача 135390, що на думку апелянта, унеможливлює ідентифікацію підприємства, яке підлягало перевірці.

Відповідно до п. 81.1. ст. 81 Податкового кодексу України наказ про проведення перевірки містить наступні обов`язкові дані: дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися.

Так, колегія суддів, дослідивши зміст наведеного наказу про проведення фактичної перевірки від 26.02.2021 № 340-кп зазначає, що останній дійсно містить помилкове зазначення коду ЄДРПОУ ПАТ «Укрнафта», яке відрізняється від вірного двома першими цифрами, а саме: «135390», замість: «00135390».

Втім, інші реквізити підприємства, які містить наказ від 26.02.2021 № 340-кп, а саме: найменування, адреса фактичного провадження діяльності/господарського об`єкта, відповідають даним ПАТ «Укрнафта» та у своїй сукупності дають можливість ідентифікувати конкретного суб`єкта господарювання, проведення перевірки якого призначено вказаним наказом податкового органу.

Отже, з огляду на наведене, колегія суддів такі посилання вважає помилковими, оскільки окремі неточності у наказі, які обумовлені допущеною податковим органом технічною помилкою при зазначенні коду ЄДРПОУ, не свідчать про його недійсність, а отже і про відсутність підстав проведення фактичної перевірки, призначеної відповідного до останнього.

Щодо суті виявленого під час перевірки порушення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України з метою підвищення ефективності роботи із запобігання та боротьби з незаконним виробництвом і обігом спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, пального, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходження до бюджету акцизного податку, утворюються акцизні склади та акцизні склади пересувні.

Підпунктом 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України передбачено, що акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі.

Витратоміри-лічильники та резервуари повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, проведені відповідно до законодавства, а рівнеміри-лічильники повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства. У разі відсутності позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників для цілей цього Кодексу акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки, встановлені на акцизних складах, на які є позитивні результати повірки або оцінка відповідності, проведені відповідно до законодавства, виконують функції витратомірів-лічильників.

Платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів.

Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.

Згідно з п. 1281.1 ст. 1281 Податкового кодексу України необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу.

Відповідно до п. 18 підрозд. 5 розд. ХХ Перехідних положень до розпорядника акцизного складу, на акцизному складі якого розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, норми п. 1281.1 ст. 1281 Податкового кодексу України застосовуються з 01 квітня 2020 року.

Таким чином, для здійснення реалізації пального, розпорядники акцизних складів, де розташовані резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, до 01 квітня 2020 року зобов`язані були обладнати їх витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками, а також зареєструвати їх у Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі. Недотримання цієї вимоги є підставою для накладення штрафу у встановленому розміру.

Так, проведеною фактичною перевіркою місця провадження господарської діяльності ПАТ «Укрнафта» за адресою: Сумська область, м. Охтирка, вул. Заозерна, 139, виявлено необладнання зареєстрованими у встановленому порядку рівнемірами-лічильниками рівня пального трьох резервуарів місця відпуску пального; необладнання зареєстрованими у встановленому порядку витратомірами-лічильниками двох місць відпуску пального з цих резервуарів, чим порушено п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України.

При цьому, ПАТ «Укрнафта» не заперечуючи відсутність зареєстрованих у встановленому порядку у Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнемірів-лічильників та витратомірів-лічильників у період з 01.04.2020 по 02.03.2021, відсутність у своїх діях ознак порушення податкового законодавства обґрунтовує наявність форс-мажорних обставин, а саме встановлення постановою Кабінету Міністрів України № 392 від 20.05.2020 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» адаптивного карантину на території України.

Так, 10.02.2020 між позивачем та ТОВ «КСК-Автоматизація» укладено договір про виконання робіт із облаштування автоматизованою системою обліку паливно-мастильних матеріалів АЗС, проте, 13.04.2020 постачальник надіслав лист про неможливість виконання умов договору у визначені строки через виникнення непередбачуваних обставин.

Однак, колегія суддів такі доводи апелянта вважає безпідставними, оскільки, як зазначено вище, законодавчі зміни, на підставі яких у позивача виник обов`язок обладнати акцизний склад відповідними засобами вимірювання були прийняті заздалегідь, у той час, як карантин в Україні запроваджено з 12.03.2020, втім несвоєчасна поставка витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників відбулась з 01.01.2020, дати коли таке обладнання вже повинне бути в наявності, повинне бути зареєстроване та опломбоване.

Крім того, відповідно до п. 52.1 підрозд. 10 розд. ХХ Податкового кодексу України за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), штрафні санкції не застосовуються, крім санкцій за, у тому числі, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30.12.2021 по справі № 480/7022/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді І.С. Чалий В.В. Катунов
Постанова складена в повному обсязі 05.10.22.