Справа № 300/5769/21
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2022-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" жовтня 2022 р. справа № 300/5769/21
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Біньковської Н.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області відповідно до змісту якого просить: визнати неправомірними дії щодо не зарахування до пільгового стажу за Списком №2 періодів роботи з 09.07.1990 по 18.07.1993, з 09.11.1998 по 28.04.1999, з 01.02.2001 по 30.04.2005, з 01.05.2005 по 31.10.2006 та відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 з моменту виникнення права на її призначення; зобов`язати призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з моменту виникнення права на її призначення з зарахуванням до пільгового стажу за Списком №2 також періодів роботи з 09.07.1990 по 18.07.1993, з 09.11.1998 по 28.04.1999, з 01.02.2001 по 30.04.2005, з 01.05.2005 по 31.10.2006.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно, всупереч рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, прийнято рішення від 28.05.2020 №810 про відмову у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах за Списком №2. Позивач зазначає, що станом на 24.06.2021 (дату звернення із заявою про призначення пенсії) вона досягла відповідного пенсійного віку (50 років), визначеного пунктом "б" частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» для призначення пенсії за Списком №2. Вважає, що такі обов`язкові умови як необхідний вік та стаж роботи мають застосовуватись в порядку, визначеному пунктом 3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020. Також зазначає, що відповідач протиправно, не зарахував позивачу до стажу роботи за Списком №2 періоди роботи з 09.07.1990 по 18.07.1993, з 09.11.1998 по 28.04.1999, з 01.02.2001 по 30.04.2005, з 01.05.2005 по 31.10.2006 на посаді контролера та лаборанта хімічного аналізу.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву, в якому стосовно заявлених позовних вимог заперечує. Зазначає, що згідно з поданими документами позивач на час звернення із заявою про призначення пенсії не досягла необхідного віку. Вважає безпідставним посилання позивача на пункт "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", оскільки згідно абзаців 1 та 2 пункту 16 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058 до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом, закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не cупepeчить цьому Закону. Також, вважає безпідставними посилання позивача на рішення Конституційного Суду від 23.01.2020 за №1-р/2020 у справі №1-5/2018 (746/15), оскільки коментованим рішенням визнано неконституційними норми статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 за №213-VІІІ, однак стаття 114 Закону №1058 є чинною та неконституційною не визнавалась, змін до цього Закону не вносилось. З врахуванням викладеного, орган пенсійного фонду стверджує про відсутність підстав для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. Щодо зарахування до стажу позивача періоду роботи з 01.02.2001 по 30.04.2005 зазначає, що ЗАТ «Лукор» згідно Єдиного державного реєстру фізичних осіб та юридичних осіб припинило діяльність 28.12.2019. Також зауважує, що при призначенні пенсії позивачем надано накази про результати атестації робочих місць за умовами праці, зокрема наказ №724 від 09.11.1993, наказ №72 ввід 29.04.1999 у ВАТ «Оріана», наказ №565 від 16.12.2003 у ЗАТ «Лукор», однак атестація була проведена з порушенням термінів її проведення (а.с.25).
Заяв про розгляд справи з викликом сторін суду не надходило. У відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в справі матеріалами.
Стосовно клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про зупинення провадження у цій справі до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі №360/3611/20, суд зазначає, що відповідно до відомостей, які містяться на офіційному вебпорталі судової влади України, 21.04.2021 Верховним Судом у справі №360/3611/20 прийнято рішення, яким позов задоволено. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 мотивувальну частину рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 квітня 2021 року змінено, а в решті залишено без змін, відтак в задоволенні цього клопотання слід відмовити.
Суд, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши в сукупності письмові докази, встановив наступне.
24.06.2021 ОСОБА_1 , у віці 50 років, звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №76 від 01.07.2021 позивачу відмовлено у призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зазначено, що згідно наданих документів страховий стаж ОСОБА_1 становить 31 рік 1 місяць 4 дні, в тому числі, стаж роботи за Списком №2 - 7 років 5 місяців 3 дні, а також із посиланням на статтю 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» наведено умови набуття права на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 (а.с.32).

Відповідач листом від 13.08.2021 0900-0202-8/29558 повідомив позивача про прийняте рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. Зазначив, що період роботи ОСОБА_1 за Списком №2 у ВАТ «Оріана», який зараховано до її пільгового стажу, складає 7 років 5 місяців 3 дні. Період роботи з 09.07.1990 по 21.07.1992, який вказаний в пільговій довідці ВАТ «Оріана» від 27.05.2021 №125, потребував уточнення у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 відповідно до наказу №547-к від 24.07.1990 була направлена в розпорядження начальника ЖКУ від 24.07.1990 для виконання роботи чергової диспетчерської ЖКУ із збереженням середнього заробітку по основному місцю роботи на час вагітності. Також зазначив, що навіть при перегляді вищевказаного стажу пенсійним органом у зв`язку із надходженням акту перевірки від 12.07.2021 3509/КШ/2/2, права на пенсію пільгових умовах за Списком №2 ОСОБА_1 не матиме. Період роботи ОСОБА_1 на пільгових умовах за Списком №2 з 01.05.2005 по 31.10.2006 в ТОВ «Карпатнафтохім» підтверджено актом перевірки №529/КШ/2/2 від 19.07.2021(а.с. 19).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Статтею 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (надалі також - Закон №1788-XII) визначено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно із пунктом "б" частини 1 статті 13 Закону №1788-XII (у редакції Закону України від 02 березня 2015 року №213-VIII, який набрав чинності з 01 квітня 2015 року), на пільгових умовах мали право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зокрема, особи зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи, зокрема, з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28

років у чоловіків і не менше 23 років у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зокрема, жінкам на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Суд звертає увагу, що до внесення змін Законом №213-VIII у статтю 13 Закону №1788-XII було встановлено, що працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, Законом України від 02.03.2015 №213-VIII віковий ценз для жінок з 50 років було збільшено до 55 років із одночасним запровадженням правил поетапного збільшення показника вікового цензу.

Судом встановлено, що надалі Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 №2148-VIII, який набрав чинності 11.10.2017 (надалі також - Закон №2148-VIII), Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV було доповнено розділом XIV-1 «Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян».

Так, зокрема, згідно п.2 ч. 2 ст.114 Закону №1058-ІV (в редакції Закону від 03.10.2017 №2148-VIII), на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу, зокрема, з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, зокрема, жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Законом України від 03.10.2017 №2148-VIII, у новій редакції був викладений п.2 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», де зазначалось, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Крім цього, в силу спеціальної вказівки у Законі України від 03.10.2017 №2148-VIII, наведені вище норми закону почали застосовуватись з 01.10.2017.

Проаналізувавши вищенаведені норми, суд дійшов висновку, що з 01.10.2017 правила призначення пенсій на пільгових умовах за Списком №2 почали регламентуватись одночасно двома законодавчими актами, а саме: пунктом "б" ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції Закону України від 02.03.2015 №213-VIII та п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2148-VIII, який діє на час звернення позивача до відповідача.

Згодом, 23.01.2020 Конституційним Судом України прийнято рішення від 23.01.2020 №1-р/2020 «У справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02 березня 2015 року №213-VIII».

Конституційний Суд України, дослідивши правовідносини, пов`язані зі змінами підстав реалізації права на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років, зазначив, що ці зміни вплинули на очікування осіб стосовно настання юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Отже, особи, що належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону №1788 у редакції до внесення змін Законом №213. Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Конституційний Суд України зазначив, що стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону №1788 зі змінами, внесеними Законом №213, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини вказаного Рішення, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення, стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

У відповідності до пункту 3 резолютивної частини вказаного Рішення, підлягають застосуванню стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: "На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: ... б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. …".

Проаналізувавши все вищевикладене, зокрема наведене рішення Конституційного Суду України, суд дійшов висновку, що з 23.01.2020 (часу прийняття цього Рішення КСУ) існують два Закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком №2, а саме: пункт б ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції до внесення змін Законом України від 02.03.2015 №213-VIII та п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII.

При цьому, вказані закони містять розбіжності в умовах призначення пенсії жінкам на пільгових умовах за Списком №2, зокрема щодо вікового цензу, який у спірних правовідносинах складає 50 років за пунктом "б" ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції до внесення змін Законом України від 02.03.2015 №213-VIII, та 55 років за п.2 ч.2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII.

Вирішуючи питання про те, який закон необхідно застосовувати до спірних правовідносин, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

При вирішенні цього спору, суд враховує принцип верховенства права, відповідно до якого, згідно із частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України), саме людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у пункті 102 рішення у справі "Зеленчук і Цицюра проти України" (заяви №846/16 та №1075/16) при оцінці дотримання статті 1 Першого протоколу до Конвенції Суд повинен здійснити загальний розгляд різних інтересів, які є предметом спору, пам`ятаючи, що метою Конвенції є гарантування прав, які є "практичними та ефективними". Суд поза межами очевидного повинен дослідити реалії оскаржуваної ситуації. Така оцінка може стосуватись не лише відповідних умов компенсації, якщо ситуація схожа з тією, коли позбавляють майна, але також і поведінки сторін, у тому числі вжитих державою заходів та їх реалізації. У цьому контексті слід наголосити, що невизначеність - законодавча, адміністративна або така, що виникає із застосовної органами влади практики, - є фактором, який слід враховувати при оцінці поведінки держави (рішення у справі "Броньовський проти Польщі" ("Broniowski v. Poland"), заява №31443/96, пункт 115).

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України" зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Проаналізувавши вищенаведені рішення ЄСПЛ, оскільки національне законодавство допустило неоднозначне, множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, які звертаються за призначенням пенсії на пільгових умовах за Списком №2, зокрема пункт "б" ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції до внесення змін Законом України від 02.03.2015 №213-VIII та п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII, суд вважає за необхідне застосувати найбільш сприятливий для позивача підхід.

Тобто, у розглядуваній справі до спірних правовідносин перевагу слід віддати саме тому закону, який у застосуванні є найбільш сприятливий для позивача, а саме пункт "б" ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції до внесення змін Законом України від 02.03.2015 №213-VIII, положення якого визнано неконституційними.

У оскаржуваному рішенні відповідач вказує на необхідність досягнення позивачем 55 років, що є однією з умов призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2, визначеною пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону №1058. В той же час, позивач, на думку відповідача, не набула право на пенсію за віком на пільгових умовах так як не досягнула необхідного віку.

Суд вважає безпідставними доводи відповідача, наведені у відзиві на позов, зокрема стосовно того, що норми Закону України Про пенсійне забезпечення в частині призначення пенсій на пільгових умовах за Списком №2 не підлягають застосуванню, та його положення застосовуються лише в частині визначення права на пенсію за вислугу років, оскільки згідно рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 предметом конституційного контролю була, зокрема, стаття 13 Закону України Про пенсійне забезпечення зі змінами внесеними Законом України №213, яка регламентувала призначення пенсій за віком на пільгових умовах, а також пенсій за вислугу років.

Отже, суд доходить висновку про безпідставність доводів відповідача щодо відсутності у позивача права на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Щодо позовної вимоги позивача про призначення пенсії із зарахуванням до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи з 09.07.1990 по 18.07.1993, з 09.11.1998 по 28.04.1999, з 01.02.2001 по 30.04.2005, з 01.05.2005 по 31.10.2006, суд зазначає наступне.

За змістом статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі також Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Системний аналіз наведених вище положень дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 року у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 року у справі № 161/17658/16-а, від 27.02.2020 року у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 року у справі №446/656/17, від 21.05.2020 року у справі №550/927/17.

У відповідності до пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 07.06.1989 (а.с.13-17) позивач у спірний період:

- 09.07.1990 прийнята на роботу до Калуського підприємства «Хлорвініл» в лабораторію технічного контролю виробництва хлорвінілу заводу хлористого вінілу головного підприємства об`єднання на посаду контролера ділянки з обслуговування цеху з виробництва хлорвінілу четвертого розряду згідно наказу №501 від 06.07.1990;

- 19.07.1993 переведена в лабораторію технічного контролю виробництва хлорвінілу заводу хлористого вінілу головного підприємства лаборантом хімічного аналізу з обслуговування цеху з виробництва хлорвінілу четвертого розряду на підставі наказу №13 від 19.07.1993;

- 22.09.1994 державний концерн «Хлорвініл» перейменовано у державний концерн «Оріана» згідно наказу №564 від 22.09.1994;

- 11.08.1997 відповідно до нового Класифікатора професій ДК 003-95 попередня назва професії уточнена: лаборант хімічного аналізу з обслуговування цеху з виробництва хлорвінілу згідно наказу №72 к/13 від 11.08.1997;

- 31.01.2001 звільнена з роботи у зв`язку із переведенням з державного концерну «Оріана» до ЗАТ «Лукор» згідно п.5 ст.36 КЗпП України на підставі наказу від 31.01.2001 №14-к/13;

- 01.02.2001 прийнята на роботу до ЗАТ «Лукор» в лабораторію технічного контролю виробництва хлорвінілу заводу хлористого вінілу лаборантом хімічного аналізу з обслуговування цеху з виробництва хлорвінілу четвертого розряду на підставі наказу №9-к від 31.01.2001;

- 30.04.2005 звільнена з роботи у зв`язку із переведенням до ТОВ «Карпатнафтохім» згідно п.5 ст.35 КЗпП України на підставі наказу №410 к від 29.04.2005;

- 01.05.2005 прийнята на роботу до ТОВ «Карпатнафтохім» в лабораторію з обслуговування виробництва хлорвінілу служби якості та аналітичного контролю лаборантом хімічного аналізу (з обслуговування цеху з виробництва хлорвінілу) п`ятого розряду згідно наказу №8 к від 29.04.2005;

- 02.10.2006 переведена лаборантом хімічного аналізу (з обслуговування цеху з виробництва хлорвінілу) п`ятого розряду в лабораторію обслуговування виробництва хлорвінілу управління технічного контролю служби якості на підставі наказу №733 к від 02.10.2006;

- 01.11.2006 переведена диспетчером виробничо-диспетчерського відділу на період відпустки по догляду за дитиною згідно наказу №873-к від 01.11.2006.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі Списками №1 та №2 деталізоване у Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 (надалі також - Порядок № 383).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Списки № 1, 2 затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 застосовуються до пільгової роботи до 31 грудня 1991 року; якщо пільгова робота продовжується після 01 січня 1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11 березня 1994 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11 березня 1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16 січня 2003 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162; якщо пільгова робота продовжується після 16 січня 2003 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 03 серпня 2016 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36.

Слід зазначити, що посади, які займала позивач (лаборант хіманалізу, контролер, лаборант хімічного аналізу) у спірні періоди були передбачені у всіх Списках №2, що відповідачем не заперечується.

Щодо посилань відповідача про проведення атестації робочих місць, зайнятість на яких дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктами 1, 2, 4, 9, 10 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (надалі також Порядок №442, атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначається наказом по підприємству, організації в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 383 атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Зазначена постанова набула чинності з 21.08.92. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Якщо атестація була вперше проведена після 21.08.97, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.92, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Якщо ж атестація з 21.08.92 не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.97, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.92 включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

У разі непідтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами чергової атестації, проведеної протягом 5 років з дати проведення попередньої атестації, до пільгового стажу зараховується період роботи на даному підприємстві, в установі чи організації до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення чергової атестації, якою відповідне право не підтверджене.

Таким чином, з 21.08.1992 підставою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є передусім наявність професії і виробництва у відповідних Списках та підтвердження шкідливих умов праці працівника безпосередньо на робочому місці результатами атестації робочих місць, проведення якої передбачено вищевказаним Порядком №442, за умови зайнятості працівника на вищеназваних роботах не менш як 80% робочого часу, встановленого для відповідного виробництва. Відсутність хоча б однієї з цих умов не дає права працівникові на пенсію за віком на пільгових умовах.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 520/15025/16-а від 19.02.2020 року сформулювала правовий висновок, згідно з якою особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону № 1788-XII.

Отже, своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо. При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №1, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до вказаного Порядку, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, а в подальшому така була проведена, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Судом встановлено, що Державний концерн "Хлорвініл" перейменований в державний концерн "Оріана" (наказ Міністерства промисловості України №287 від 31.08.1994). В подальшому, Державний концерн "Оріана" перетворено у Відкрите акціонерне товариство "Оріана" (наказ Фонду державного майна України №65-АТ від 29.12.1995) (а.с.77).

Проведення атестації робочих місць за умовами праці на концерні «Хлорвініл» підтверджується наказом від 29.11.1993 за №724 (а.с.55), у ВАТ «Оріана» - наказом від 29.04.1999 (а.с.60), якими затверджено Перелік професій і посад працівникам, яким підтверджене право на пільгове пенсійне забезпечення, передбачені Законом України «Про пенсійне забезпечення» (а.с.56-59).

У ЗАТ «Лукор» проведення атестації робочих місць за умовами праці підтверджується наказом від 16.12.2003 №565, яким затверджено перелік професій і посад працівників виробництва хлорвінілу, яким підтверджено право на пенсію на пільгових умовах (а.с.61-68), висновком №1196 від 28.01.2004 (а.с.69).

Відповідно до наказу від 30.12.2005 №550-кн ТОВ «Карпатнафтохім» створено за участю «ЗАТ «Лукор», яке до статутного підприємства передало виробничі потужності окремих підрозділів. Зазначено, що атестацію робочих місць за умовами праці в структурних підрозділах ЗАТ «Лукор», проведеною в 2003 році, затверджено перелік робочих місць, професій і посад, робота на яких, дає працівникам право на пенсію на пільгових умовах. Переліки робочих місць та посад на пільгове пенсійне забезпечення працівників затверджені наказами №554 від 09.12.2003 для виробництва «Поліолефін», №565 від 16.12.2003 для виробництва хлорвінілу, а також №578 від 22.12.2003 для управління магістральних трубопроводів, №604 від 29.12.2003 для залізничного цеху. Цим наказом зараховано з 27.04.2005 результати проведеної в 2003 році атестації робочих місць за умовами праці, що дають право що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, зокрема, для посад та робочих місць виробництва хлорвінілу (а.с.79).

Отже, позивачем підтверджено проведення атестації робочого місця у спірні періоди, відтак суд вважає доводи відповідача помилковими.

Судом також встановлено, що згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за №125 від 27.05.2021 ОСОБА_1 працювала повний робочий день у АТ «Оріана» і за період з 07.06.1989 по 16.10.1989, з 09.07.1990 по 21.08.1993, з 19.07.1993 по 08.11.1998, з 29.04.1999 по 31.01.2001 виконувала роботи в лабораторії технічного контролю з обслуговування цеху по виробництву хлорвінілу виробництва хлорвінілу за посадою лаборант хіманалізу, контролер, лаборант хімічного аналізу, що передбачена Списком №2, розділу 10, підрозділу А3, код КП 2110А030-1754в згідно Постанови Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994. Також зазначено, що за вказаний період пільговий стаж ОСОБА_1 становить 9 років 1 місяць 15 днів (9 років 6 місяців 16 днів мінус 5 місяців 1 день виведена зі шкідливих умов на період вагітності) (а.с.51).

Періоди роботи ОСОБА_1 у АТ «Оріана» також підтверджуються довідкою від 27.05.2021 №559 (а.с.78), довідками про заробітну плату для обчислення пенсії №129 та №130 від 25.05.2021 (а.с.52-53).

Згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 24.06.2021 №65 ОСОБА_1 працювала повний робочий день у ТОВ «Карпатнафтохім» у період з 01.05.2005 по 31.10.2006, виконувала роботи в лабораторії з обслуговування цеху з виробництва хлорвінілу за посадою лаборант хімічного аналізу (з обслуговування цеху з виробництва хлорвінілу, що передбачена Списком №2 розділу 10, підрозділу А3, код 10А.3-3в згідно постанови Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003 (а.с.80).

Суд вважає за необхідне звернути увагу, що відповідач у листі від 13.08.2021 за №0900-0202-8/29558 зазначив, що період роботи позивача на пільгових умовах з 01.05.2005 по 31.10.2006 в ТОВ «Карпатнафтохім» підтверджено актом перевірки №529/КШ/2/2 від 19.07.2021.

Щодо періоду роботи позивача з 09.07.1990 по 18.07.1993, суд вказує на таке.

У довідці АТ «Оріана» від 27.05.2021 №59 зазначено, що ОСОБА_1 працюючи контролером, лаборантом хімічного аналізу лабораторії з обслуговування цеху по виробництву хлорвінілу, зокрема, у період з 09.07.1990 по 21.08.1992, з 19.07.1993 по 08.11.1998 перебувала у відпустці без збереження заробітної плати та по догляду за дитиною, а саме з 30.04.1991 по 18.07.1993 позивач перебувала у відпустці по догляду за дитиною до трьох років (а.с.78).

Відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю.

Пунктом «ж» ч.3 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до стажу роботи зараховується також час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Частиною 16 Прикінцевих положень цього закону визначено, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

З аналізу викладеного вище слідує, що час перебування позивача у відпустках по вагітності та пологам, по догляду за дитиною, без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до 3-х років повинен бути включений до пільгового стажу.

Отже, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, суд дійшов висновку, що до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років і на пільгових умовах, зараховується час догляду непрацюючої матері за дитиною до досягнення нею 3-річного віку.

Вказана позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 16.05.2019 по справі №428/4617/16-а.

Водночас, згідно наказу Калуського виробничого об`єднання «Хлорвініл» від 24.07.1990 за №547-к ОСОБА_1 контролера лабораторії технічного контролю виробництва хлорвінілу заводу хлористого вінілу головного підприємства об`єднання, за її згодою, направлено в розпорядження начальника ЖКУ Чорного Я.В. для виконання роботи чергової диспетчерської ЖКУ, із збереженням середнього заробітку по основному місцю роботи з 24.07.1990 на час вагітності (а.с.76).

Довідкою АТ «Оріана» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за №125 від 27.05.2021 також засвідчено, що позивач виведена зі шкідливих умов на період вагітності, а саме на 5 місяців 1 день.

Тому період роботи позивача з 24.07.1990 по 25.12.1990 (5 місяців 1 день) не підлягає до зарахуванню до пільгового стажу роботи за Списком №2.

Підсумовуючи наведене, суд доходить висновку, що періоди роботи ОСОБА_1 з 09.07.1990 по 23.07.1990, з 26.12.1990 по 18.07.1993, з 09.11.1998 по 28.04.1999, з 01.02.2001 по 30.04.2005, з 01.05.2005 по 31.10.2006 мають бути враховані до пільгового стажу роботи позивача за Списком №2.

З огляду на встановлені судом обставини щодо подання відповідачу разом із заявою від 24.06.2021 всіх необхідних документів, при наявності всіх встановлених пунктом «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» умов для призначення пенсії на пільгових умовах, суд дійшов висновку про те, що позивач не може бути позбавленою гарантованого державою Україна пенсійного забезпечення.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 45 Закону №1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, а саме: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Позивач досягла 50-річного віку 15.03.2021, звернулася із заявою про призначення пенсії 24.06.2021, тобто поза межами визначеного законодавством тримісячного строку, відтак пенсія підлягає призначенню із дати звернення, тобто з 24.06.2021.

Аналізуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, враховуючи, що станом на час внесення Законом України від 02.03.2015 №213-VIII змін у ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення позивач здобула необхідний загальний і спеціальний страховий стаж, на час звернення до відповідача із заявою про призначення пільгової пенсії досягла 50 річного віку, суд зазначає, що з 23.01.2020 - моменту прийняття Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020р. №1-р/2020 у позивача виникло право на призначення відповідної пільгової пенсії, тому порушене її право підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача призначити з 24.06.2021 позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із зарахуванням до стажу роботи за Списком №2 періодів роботи з 09.07.1990 по 23.07.1990, з 26.12.1990 по 18.07.1993, з 09.11.1998 по 28.04.1999, з 01.02.2001 по 30.04.2005, з 01.05.2005 по 31.10.2006.

Підсумовуючи все зазначене вище, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частин 1, 3 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн., відтак підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір в сумі 817,20 грн., що пропорційно становить 90% задоволених позовних вимог.

Доказів понесення інших судових витрат сторонами суду не надано.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №76 від 01.07.2021.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області () призначити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) з 24.06.2021 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із зарахуванням до стажу роботи періодів роботи з 09.07.1990 по 23.07.1990, з 26.12.1990 по 18.07.1993, з 09.11.1998 по 28.04.1999, з 01.02.2001 по 30.04.2005, з 01.05.2005 по 31.10.2006.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 817,20 грн. (вісімсот сімнадцять гривень 20 копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Біньковська Н.В.