Справа № 520/4803/19
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2022-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

05 жовтня 2022 р. справа №520/4803/19

Харківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Лариси Мар`єнко, розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд.5, Держпром, 3 під., 2 пов., м.Харків, 61022) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у відмові перевести ОСОБА_1 з основного розміру пенсії 80 % грошового забезпечення по II групі інваліда війни на основний розмір пенсії 90 % грошового забезпечення за вислугу років, перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію та які полягають у зменшенні розміру пенсії з 90 % грошового забезпечення до 70 % грошового забезпечення та у зменшенні розміру пенсії з надбавками ОСОБА_1 за рахунок виплати лише 50% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року з 01.01.2018;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області перевести ОСОБА_1 з основного розміру пенсії 80 % грошового забезпечення по II групі інваліда війни на основний розмір пенсії 90 % грошового забезпечення за вислугу років, перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію у розмірі 90% грошового забезпечення з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 з 01.01.2018, здійснити виплату ОСОБА_1 суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018 року з нарахуванням компенсації втрати частини доходу.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2019 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у зменшенні розміру пенсії з 90 % грошового забезпечення до 70 % грошового забезпечення та у зменшенні розміру пенсії з надбавками ОСОБА_1 за рахунок виплати лише 50% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року з 01.01.2018 та зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію у розмірі 90 % грошового забезпечення з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 з 01.01.2018, здійснити виплату ОСОБА_1 суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.06.2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в частині позовних вимог про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у відмові перевести ОСОБА_1 з основного розміру пенсії 80% грошового забезпечення по II групі інваліда війни на основний розмір пенсії 90 % грошового забезпечення за вислугу років та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області перевести ОСОБА_1 з основного розміру пенсії 80 % грошового забезпечення по II групі інваліда війни на основний розмір пенсії 90 % грошового забезпечення за вислугу років, здійснення виплати пенсії з нарахуванням компенсації втрати частини доходу залишено без задоволення.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 25.09.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.06.2019 року залишено без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.06.2019 року по справі № 520/4803/19 - залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 07.11.2019 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2019.

Постановою Верховного Суду від 11.05.2022 року - касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24 червня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року у справі №520/4803/19 скасовано.

Справу №520/4803/19 направлено на новий розгляд до Харківського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 01.08.2022 року прийнято до розгляду адміністративну справу №520/4803/19 в частині позовних вимог про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у відмові перевести ОСОБА_1 з основного розміру пенсії 80% грошового забезпечення по II групі інваліда війни на основний розмір пенсії 90 % грошового забезпечення за вислугу років та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області перевести ОСОБА_1 з основного розміру пенсії 80% грошового забезпечення по II групі інваліда війни на основний розмір пенсії 90% грошового забезпечення за вислугу років, здійснення виплати пенсії з нарахуванням компенсації втрати частини доходу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач протиправно відмовив йому в переведенні з основного розміру пенсії 80% грошового забезпечення по ІІ групі інвалідності на основний розмір пенсії 90% грошового забезпечення за вислугу років. Вважаючи, що такими діями, відповідач порушив права ОСОБА_1 на пенсійне забезпечення в належному розмірі, останній звернувся з позовом до суду.

Представник відповідача - ОСОБА_2 , на виконання вимог ухвали суду від 01.08.2022 року, надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову, з тих підстав, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2020 у справі №520/1256/2020 ОСОБА_1 здійснено перерахунок пенсії за вислугу років з 08.07.2019 у розмірі 90% грошового забезпечення.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно зі статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з`ясувавши позицію представника позивача та вивчивши доводи відзиву відповідача, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та з 04.10.1997 отримував пенсію за вислугу років відповідно до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в розмірі 85% грошового забезпечення, що підтверджується протоколом про призначення пенсії №3432.

Згідно розрахунку пенсії за вислугу років, з 01.01.2003 року розмір пенсії позивача збільшено до 90% грошового забезпечення.

Судом встановлено, що за заявою позивача від 18.02.2016 про переведення з одного виду пенсії на інший, позивач з 18.02.2016 переведений на інший вид пенсії по інвалідності, розмір якої становить 80% грошового забезпечення, що підтверджується атестатом про зняття з обліку №275 від 22.02.2016 та протоколом за пенсійною справою № від 22.02.2016.

Відповідно до ч.4 ст.63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ від 09.04.1992 та постанови Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" від 21.02.2018 №103, відповідачем починаючи з 01.01.2018 здійснено перерахунок пенсії позивача, виходячи з основного розміру пенсії по інвалідності 80% грошового забезпечення.

Як зазначає позивач у своїй позовній заяві, 28.03.2019 ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про переведення відповідно до рішення Верховного Суду від 07.02.2019 року на основний розмір пенсії 90% грошового забезпечення за вислугу років та перерахування та виплату пенсії у розмірі 90% грошового забезпечення з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 з 01.01.2018 (том 1 а.с.26).

Листом №1403/Ш-14 від 26.04.2019 Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повідомив заявника, що умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ та деяких інших осіб врегульовано Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Відповідно до статті 13 Закону максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення. На час перерахунку пенсії ОСОБА_1 , згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", діяла саме така норма Закону. Отже, перерахунок пенсії заявника, відповідно до постанови №103, здійснено у відповідності до норм та вимог чинного законодавства. Також повідомлено, що у разі незгоди, заявник має право на оскарження у порядку, передбачену законодавством (том 1 а.с.27).

Вважаючи, що зазначеною відповіддю, відповідач відмовив у здійсненні переходу з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років, та не погоджуючись з такими діями управління, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Надаючи оцінку викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Як визначено Європейською соціальною хартією (переглянутою), 1996 року, згода на обов`язковість якої надано Верховною Радою України та яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року, кожна особа похилого віку має право на соціальний захист. За цим Україна має міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами "досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися" права та принципи, що закріплені у Хартії.

Відповідно до преамбули Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2261-ХІІ, він визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Згідно з ст.1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали особами з інвалідністю за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Статтею 7 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", призначається одна пенсія за її вибором.

Матеріалами справи встановлено, що позивач з метою реалізації права, визначене статтею 7 вказаного Закону, на вибір пенсії звернувся до відповідача з заявою в довільній формі на перехід з пенсії по інвалідності ІІ групи на пенсію за вислугу років у розмірі 90% грошового забезпечення.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" затверджено Постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року №3-1 та зареєстровано у Міністерстві юстиції України 15.02.2007 № 135/13402.

Відповідно до п.4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою правління ПФУ від 30.01.2007 № 3-1, заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії подається до органу, що призначає пенсію, заявником за місцем проживання, а при необхідності - його законним представником за місцем його проживання.

Пунктом 7 Порядку від 30.01.2007 №3-1 передбачено, що для призначення пенсії за вислугу років і по інвалідності подаються, зокрема, заява про призначення пенсії згідно з додатком 1.

Відповідно до п.14 зазначеного Порядку орган, що призначає пенсії, розглядає питання про призначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший і поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсії, при поданні заявником всіх необхідних документів.

Заяви осіб про призначення, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі обліку заяв про призначення пенсії згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (додаток 3).

Заявнику або посадовій особі уповноваженого структурного підрозділу органом, що призначає пенсії, видається розписка-повідомлення із зазначенням дати приймання заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати в тримісячний термін з дня прийняття заяви (додаток 4).

Форма заяви про призначення/перерахунок пенсії визначена Додатком 1 Порядку №3-1.

Згідно п.16 Порядку №3-1, при прийманні документів для призначення пенсії орган, що призначає пенсії:

перевіряє правильність оформлення заяви й подання про призначення пенсії, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

здійснює попередню перевірку змісту і належного оформлення представлених документів;

перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження.

Орган, що призначає пенсії, має право вимагати від міністерств та інших органів, заявників дооформлення поданих документів, а також подання додаткових документів та перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.

Згідно із пунктом 17 Порядку №3-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії або про відмову в призначенні, переведенні з одного виду пенсії на інший та відновленні раніше призначеної пенсії.

Відповідно до п.18 цього Порядку рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії оформляється розпорядженням органу, що призначає пенсії.

Зміст наведених норм права дає підстави дійти висновку про те, що для переведення з одного виду пенсії на інший особа звертається до пенсійного органу особисто або через свого представника із відповідною заявою, правильність оформлення якої перевіряє відповідальний працівник Пенсійного фонду на стадії приймання документів. Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для переведення з одного виду пенсії на інший орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення про переведення з одного виду пенсії на інший або про відмову у переведенні з одного виду пенсії на інший.

Суд зазначає, що хоча заява позивача від 28.03.2019 складена не по формі, визначеній Додатком 1 Порядку №3-1, однак, містить необхідну інформацію, яка дає змогу оцінити намір заявника.

Проте у листі від 26.04.2019 №1403/Ш-14, відповідач із посиланням на положення Закону україни "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", в частині обмеження пенсії максимальним розміром 70% грошового забезпечення та постанови КМУ від 21.02.2018 №103, зазначив, що перерахунок пенсії ОСОБА_1 здійснений у відповідності до вимог законодавства.

Аналізуючи відповідь органу пенсійного фонду на заяву від 28.03.2019, яка окреслює правомірність дій управління щодо обчислення та перерахунку пенсії позивача, суд зазначає, що вона не містить інформації про вирішення питання щодо переведення ОСОБА_1 на інший вид пенсії, як і інформації, що саме неналежна форма заяви чи відсутність повного пакету документів були підставою для відмови у переведенні з одного виду пенсії на інший.

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що відповідачем не було дотримано положення Порядку №3-1 в частині здійснення належної перевірки заяви на відповідність її форми та змісту нормам чинних підзаконних нормативно-правових актів, а також в частині неналежного розгляду та не прийняття відповідного рішення за наслідками розгляду заяви позивача від 28.03.2019 про перехід на інший вид пенсії.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАСУ у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а також своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку зазначеному рішенню відповідача, викладеному у формі листа від 26.04.2019 №1408/Ш-14, суд, враховуючи обставини справ, висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 11.05.2022 у справі №520/4803/19 та положення ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, зазначає, що останнє не містить у своєму змісті порядку в якому розглядалась заява (Порядку №3-1 чи згідно Закону України "Про звернення громадян"), належних обґрунтувань його прийняття та наведення висновків відповідача стосовно наявності чи відсутності правових підстав для задоволення чи відмові у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перехід на пенсію за вислугу років у розмірі 90% грошового забезпечення, а й взагалі чітко сформульованої правової позиції управління з заданого заявником питання, а отже не може вважатись таким, що прийнято на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач при розгляді заяви позивача не поглиблювався у суть заяви та проявив формальний підхід, надавши стандартну відповідь, що надається пенсіонерам-військовослужбовцям при здійсненні перерахунку пенсії.

Оскільки відповідачем неналежним чином розглянуто заяву позивача про перехід на інший вид пенсії, суд прийшов до висновку про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 28.03.2019 про перехід на основний розмір пенсії 90% грошового забезпечення за вислугу років з пенсії по інвалідності.

Згідно положень статті 3 Конституції України, як Основного Закону України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Отже, враховуючи те, що майновий інтерес позивача ґрунтується на положеннях чинного законодавства, зокрема, статті 7 Закону №2262-ХІІ, стандарти ЄСПЛ можуть і повинні бути застосовані до цього випадку.

Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі "Ковач проти України", п.59 рішення у справі "Мельниченко проти України", п.50 рішення у справі "Чуйкіна проти України" тощо). Це, звичайно, не означає, що суд має приймати рішення на користь людини кожного разу, коли вона про це просить, але суд повинен оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними, тобто людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав навіть теоретично. Більше того, відповідно до статті 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

Відповідно до положень частини першої, третьої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява N38722/02).

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Враховуючи те, що обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Суд звертає увагу, що згідно наданим на виконання ухвали суду від 01.08.2022 року доказів, управління пенсійного фонду здійснило перерахунок пенсії позивача з 08.07.2019 року у розмірі 90% грошового забезпечення за вислугу року на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.05.2020 у справі №520/1256/20, та відповідно до заяви позивача від 08.07.2019 року.

Адміністративна справа №520/1256/2020 та справа №520/4803/19 хоч і мають спільний предмет доказування, однак відрізняються обставинами доказування та підставами позову.

Отже, беручи до уваги, що відповідачем не було фактично перевірено наявності у ОСОБА_1 права на перехід пенсії за вислугу років у розмірі 90% грошового забезпечення, з метою повного забезпечення права позивача на пенсійне забезпечення, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.03.2019 року про перехід на пенсію за вислугу років у розмірі 90% грошового забезпечення, з урахуванням висновків суду по даній справі.

Щодо вимоги позивача здійснити виплату ОСОБА_1 суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018 року з нарахуванням компенсації втрати частини доходу, суд зазначає, оскільки вказані вимоги спрямовані на майбутнє, а тому задоволенню не підлягають.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 1 ст.77 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідності до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Провівши правовий аналіз законодавчих норм, що регулюють спірні правовідносини крізь призму встановлених судом обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Витати зі сплати судового збору розподілу не підлягають, оскільки, позивач звільнений від його сплати на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" як особа з інвалідністю ІІ групи.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд.5, Держпром, 3 під., 2 пов., м.Харків, 61022) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 28.03.2019 про перехід на основний розмір пенсії 90% грошового забезпечення за вислугу років з пенсії по інвалідності.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.03.2019 року про перехід на пенсію за вислугу років у розмірі 90% грошового забезпечення, з урахуванням висновків суду по даній справі.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Лариса МАР`ЄНКО