Справа № 733/630/22
Суддя: Карапиш Т. В.
Дата ухвалення: 2022-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2-а/733/10/22
Єдиний унікальний №733/630/22
Рішення

Іменем України

05 жовтня 2022 року Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі:

головуючого судді Т.В. Карапиш

при секретарі Т.О. Кулініч

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в м. Ічня справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області Прокопенка Віталія Петровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області Прокопенка В.П. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що постановою поліцейського Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області Прокопенка В.П. серії БАВ № 639557 від 31 серпня 2022 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, а саме: за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом. Позивач стверджує, що зазначена постанова про адміністративне правопорушення є незаконною, безпідставною та винесена з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки відповідачем не були дотримані положення законодавства України щодо оформлення постанови про адміністративне правопорушення, не вказано, в зв`язку з чим саме він не мав права керувати транспортним засобом, не пред`явлено належних доказів, які б свідчили про вчинення ним правопорушення. В зв`язку з чим просить поновити йому строк звернення до суду з позовною заявою про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та скасувати дану постанову в зв`язку з відсутністю в його діях правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, а справу про адмінправопорушення закрити.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, але надав заяву, в якій просить суд розглянути справу без його участі. Позов підтримує та просить його задовольнити.

Відповідач поліцейський Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області Прокопенко В.П. в судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази та враховуючи норми чинного законодавства, суд прийшов до переконання, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 31 серпня 2022 року поліцейським Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області Прокопенком В.П. винесено постанову серії БАВ № 639557 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень 00 копійок (а.с. 3).

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 31 серпня 2022 року о 11 год. 10 хв. в м. Ічня по вул. Воскресінська Прилуцького району Чернігівської області керував транспортним засобом ЗИЛ-ММЗ-554, д.н.з. НОМЕР_1 не маючи права керування даним видом транспортного засобу, чим порушив п. 2.1 (а) ПДР України.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суд вважає достовірними доводи позивача про те, що десятиденний строк оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення закінчився 10.09.2022 року, позивач звернувся до суду 12.09.2022 року, а відповідно до ч.6 ст. 120 КАС України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день, а тому пропущений позивачем строк слід поновити, так як останній звернувся до суду в строк, передбачений законом.

Частиною другою ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 74 КАС України).

У силу п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення та вина особи у його вчиненні, доводяться шляхом надання належних доказів.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначені норми визначають обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності.

Норми ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачають, що керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР України, які затверджені постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року.

В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Згідно вимог п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Оцінюючи оскаржувану постанову на предмет її обґрунтованості (п.3 ч.3 ст.2 КАС України), суд констатує, що працівником поліції факт вчинення правопорушення, в якому звинувачено позивача, жодним чином не зафіксовано та не підтверджено жодним допустимим й належним доказом, що міг бути забезпечений для такого роду порушень правил дорожнього руху.

Отже, відповідачем у своїй діяльності порушені принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на одних даних сприйняття співробітника поліції, з якого неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи (показання свідків, відеофіксація, тощо) та чітко не вказано в постанові наявність складу адміністративного правопорушення, що позбавляє права позивача на його захист.

Сама лише постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності серії БАВ № 639557 від 31 серпня 2022 року не є доказом вчинення адміністративного правопорушення, а лише рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення.

Інші докази вчинення позивачем вищевказаного адмінправопорушення відсутні та не надані відповідачем.

Крім того, згідно підпункту 1 пункту 1 постанови КМУ від 3 березня 2022 року № 184 «Деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами», у період дії воєнного стану та протягом року з дня припинення або скасування дії воєнного стану особа допускається до керування транспортними засобами за наявності у неї національного посвідчення водія України, виданого їй вперше на право керування транспортними засобами відповідної категорії, строк дії якого закінчився.

Як вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ЗИЛ-ММЗ 554 д.н.з. НОМЕР_1 , 1992 року випуску, даний транспортний засіб відноситься до категорії вантажного автомобіля категорії «С» відповідно до п. 1.10 ПДР України (а.с. 4).

Згідно копії посвідчення водія ОСОБА_1 НОМЕР_2 , виданого 06.03.2020 року, останній має право керувати транспортними засобами категорії «С», проте строк дії вищевказаного посвідчення водія закінчився 06.03.2022 року (а.с. 4), оскільки дане посвідчення було видано вперше терміном на 2 роки згідно «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340.

Згідно ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, не підтверджується належними доказами, що виключає притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки відповідач не довів правомірність прийнятого рішення, не з`явився в судове засідання, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, також не надав відзиву на позовну заяву, а в матеріалах справи інші належні та допустимі докази вини позивача відсутні.

Частина 4 ст. 159 КАС України вказує на те, що неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На підставі наданих доказів та вимог законодавства, суд приходить до висновку, що постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 639557 від 31 серпня 2022 року, слід скасувати, а провадження у справі закрити.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України суд вважає стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на користь позивача судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 496 гривень 20 копійок, що був сплачений позивачем при зверненні до суду.

Керуючись ст. ст. 2,9,77,139,205,229,241-246,286,295 КАСУ, ст.ст. 7, 126, 247, 251, 288, 293 КУпАП, Конституцією України, п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», ЗУ «Про дорожній рух», суд

ВИРІШИВ :

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови про адміністративне правопорушення серії БАВ № 639557 від 31 серпня 2022 року.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до поліцейського Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області Прокопенка Віталія Петровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову поліцейського Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області Прокопенка Віталія Петровича серії БАВ № 639557 від 31 серпня 2022 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складену на ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, закривши провадження по даній адміністративній справі.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (місцезнаходження: м. Чернігів, пр-т Перемоги, 74, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму понесених судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Згідно ч. 4 ст. 286 КАС України апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду (01010, м. Київ, вул. Князів Острозьких, 8 корпус 30) протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повне рішення складено 05 жовтня 2022 року.

Суддя Т. В. Карапиш