Справа № 160/14791/21
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2022-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 вересня 2022 року м. Дніпросправа № 160/14791/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2022 р. (суддя: Озерянська С.І) в адміністративній справі №160/14791/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №89 від 03 червня 2021 р. про відмову йому в призначенні пенсії;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з червня 2021 р. призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах згідно пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

В обґрунтування позову вказав на протиправність даного рішення, яке порушує його право на пенсійне забезпечення.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2022 р., ухваленим за результатами розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Суд визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №89 від 03 червня 2021 р. про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №2 період його роботи з 29 жовтня 1996 р. по 15 травня 2001 р. Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28 травня 2021 р. про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, прийняти рішення, з урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні. В задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві. Посилаючись на порушення судом норм матеріального права, скаржник просить рішення скасувати та винести нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Скаргу обгрунтовано відсутністю в позивача необхідного пільгового стажу, визначеного пунктом "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", для призначення йому пенсії за Списком №2. До пільгового стажу не

враховано період роботи позивача в Державному комунальному виробничому управлінні водопровідно-каналізаційного господарства з 29 жовтня 1996 р. по 15 травня 2001 р. згідно довідки від 08 лютого 2019 р. № 74/4-14, оскільки встановлено невідповідність зазначеної в довідці професії даним трудової книжки позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обгрунтоване. Також представник від імені позивача заявляє клопотання про стягнення на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві витрати на правову допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

Справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до положень статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 89 від 03 червня 2021 р. ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пільгової пенсії за Списком №2, в зв`язку з відсутністю в нього необхідного пільгового стажу. В даному рішенні вказано про неврахування його роботи в Державному комунальному виробничому управлінні водопровідно-каналізаційного господарства в період з 29 жовтня 1996 р. по 15 травня 2001 р., згідно довідки від 08 лютого 2019 р. №74/4-14, оскільки встановлено невідповідність зазначеної в ній професії електрогазозварника, даним трудової книжки позивача.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з неправомірності незарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №2 періоду його роботи з 29 жовтня 1996 р. по 15 травня 2001 р. в Державному комунальному виробничому управлінні водопровідно-каналізаційного господарства.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно

до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Оскільки позивачем рішення суду першої інстанції в частині, якою йому відмовлено у задоволенні позову не оскаржено, його перевірка на предмет законності та обґрунтованості здійснюється виключно в межах доводів та вимог апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом "б" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

Кабінетом Міністрів України постановою №637 від 12 серпня 1993 р. затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, приписи якого передбачають, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Порядком застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 р. №383 визначено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 р. Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно записів наявної в матеріалах справи копії трудової книжки ОСОБА_1 в період з 29 жовтня 1996 р. по 15 травня 2001 р. він працював у Державному комунальному виробничому управлінні водопровідно - каналізаційного господарства на посадах газоелектрозварника та електрогазозварника (а.с.29,30).

Згідно довідки від 08 лютого 2019 р. №74/4-14, ОСОБА_1 в період з 29 жовтня 1996 р. по 15 травня 2001 р. працював повний робочий день в Державному комунальному виробничому управлінні водопровідно-каналізаційного господарства та виконував роботи на різанні і ручному зварюванні, на півавтоматичних машинах, а також на автоматичних машинах із застосування флюсів, що містять шкідливі речовини, не нижче 3 класу безпеки, на дільниці №1 підприємства з експлуатації водопровідних мереж за професією електрогазозварник 5 розряду, що передбачена Списком №2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11 березня 1994 р.

Розділ XXХІІІ Загальні професії Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11 березня 1994 р., дійсно передбачає професію електрогазозварника, зайнятого на різанні і ручому зварюванні, на напівавтоматичних машинах, а також автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки. Також даний список містить в своєму переліку професію електрозварника та газозварника.

Відповідно до Єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника робіт та професій робітників, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і ВЦРПС 16 січня 1985 р. № 17/2-54, професія зварника не визначена, як окрема професія, є загальною професією, яка об`єднує назви професій пов`язаних зі зварюванням металів і є загальним поняттям для електрозварника ручного зварювання, електрогазозварника, газозварника і електрозварника на напівавтоматичних і автоматичних машинах.

Верховним Судом у постанові від 11 травня 2022 р. у справі №160/14791/21 визначено, що посади газоелектрозварника та електрогазозварника є тотожними.

Державним комунальним виробничим управлінням водопровідно - каналізаційного господарства проведено атестацію робочих місць та наказами № 260 від 26 травня 1997 р., №311 від 23 червня 2000 р. затверджено перелік професій з пільговим пенсійним забезпеченням, зокрема по Списку №2. До даних переліків входять посади газоелектрозварника та електрогазозварника (а.с. 21- 27).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності винесеного Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві рішення №89 від 03 червня 2021 р. та необхідності зарахування ОСОБА_1 до його пільгового стажу за Списком №2 періоду роботи з 29 жовтня 1996 р. по 15 травня 2001 р. в Державному комунальному виробничому управлінні водопровідно-каналізаційного господарства.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення суду, передбачені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Пунктом "в" частини 4 статті 322 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Частиною 1,7 статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 1,3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

ОСОБА_1 заявлено до відшкодування за рахунок Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

На підтвердження витрат надано: копію додаткової угоди №2 від 11 серпня 2022 р. до договору про надання правової допомоги №203 від 11 серпня 2021 р., укладеного з адвокатським бюро "Альони Забари"; копію акту приймання-передачі наданої правової допомоги №14 від 16 серпня 2022 р. (вид робіт: підготовка відзиву на апеляційну скаргу - 4,5 год., підготовка документів до відзиву - 1 год.); копію рахунку №20 від 14 серпня 2022 р. (підготовка відзиву - 1 000,00 грн., підготовка документів до відзиву - 500,00 грн.); платіжне доручення №@2PL485114 від 15 серпня 2022 р. на суму 5 000,00 грн.

Колегія суддів наголошує, що обґрунтування відзиву на апеляційну скаргу є ідентичним змісту позовної заяви, тому заявлений адвокатом час на складання відзиву 4,5 год. є завищеним. Підготовка документів до відзиву, є складовою частиною складання відзиву.

Враховуючи наведене, колегія суддів визначає розмір відшкодування понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу - складання відзиву на апеляційну скаргу - 500,00 грн. із наступного розрахунку: - розмір гонорару адвоката за годину часу, витраченого на складання відзиву, як це передбачено додатковою угодою №2 від 11 серпня 2022 р. до договору №203 від 11 серпня 2021 р. становить - 1 000,00 грн.; - складання відзиву на апеляційну скаргу - 30 хв. (зважаючи на те, що його зміст, не містить додаткових аргументів, ніж ті, які викладені у позовній заяві).

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2022 р. в адміністративній справі №160/14791/21 - залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (; 04053, місто Київ, вулиця Бульварно - Кудрявська, 16) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 500 (п`ятсот) гривень 00 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 28 вересня 2022 р. і касаційному оскарженню не підлягає відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук