Справа № 813/7981/14
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2022-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

05 жовтня 2022 року

м. Київ

справа №813/7981/14

адміністративне провадження № К/990/24104/22

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Данилевич Н.А.,

суддів: Радишевської О.Р., Шевцової Н.В.,

перевірив касаційну скаргу Львівської обласної прокуратури на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2022 року у справі №813/7981/14 за позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на посаді і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

05 вересня 2022 року касаційна скарга надійшла до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Офісу Генерального прокурора, Львівської обласної прокуратури, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Генерального прокурора України від 23 жовтня 2014 року №1463к, яким звільнено державного радника юстиції 3 класу ОСОБА_1 з посади прокурора м. Львова Львівської області, у зв`язку з припиненням трудового договору відповідно до п. 7-2 статті 36 КЗпП України та увільнено від обов`язків члена колегії прокуратури цієї області;

- поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора м. Львова Львівської області з 24 жовтня 2014 року та в цій частині допустити негайне виконання судового рішення;

- стягнути з Львівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 24 жовтня 2014 року до моменту фактичного поновлення на публічній службі;

- зобов`язати Офіс Генерального прокурора як правонаступника Генеральної прокуратури України проінформувати Міністерство юстиції України про відкликання відомостей про застосування до ОСОБА_1 заборони, передбаченої частиною 3 статті 1 Закону України "Про очищення влади".

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2022 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Генерального прокурора України від 23 жовтня 2014 року №1463к.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора м. Львова Львівської області з 24 жовтня 2014 року.

Стягнуто з Львівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 2780899 грн 86 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 24 жовтня 2014 року до 15 липня 2021 року з відрахуванням обов`язкових податків та зборів.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора м. Львова Львівської області з 24 жовтня 2014 року та стягнення на користь ОСОБА_1 заробітної плати за один місяць в розмірі 15 892 грн 80 коп. звернуто до негайного виконання.

Ухвалою Верховного Суду від 19 вересня 2022 року касаційну скаргу залишено без руху. Так, скаржнику необхідно було для усунення недоліків касаційної скарги надати до суду касаційної інстанції обґрунтованого клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та надання відповідних доказів на обґрунтування вказаного клопотання.

30 вересня 2022 року на адресу Верховного Суду надійшло клопотання на виконання вимог ухвали від 19 вересня 2022 року.

В цьому клопотанні відповідач зазначає, що подаючи касаційну скаргу 02 березня 2022 року прокуратурою дотримано строки касаційного оскарження.

Також відповідач вказує, що Верховним Судом, яким постановлено ухвали від 28 квітня 2022 року, 26 травня 2022 року, 29 червня 2022 року, 11 серпня 2022 року про повернення касаційної скарги особі, яка її подала, всупереч вимогам статті 332 КАС України не постановлено ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, не надано строк для подання прокурором спростувань висновків суду з приводу доведеності підставності оскарження рішень судів на підставі статті 328 КАС України.

Разом з цим скаржник зазначає, що при поданні касаційної скарги від 02 вересня 2022 року прокуратурою без поважних причин не було пропущено строк на касаційне оскарження (30 днів), оскільки такий поновлено ухвалою Верховного Суду від 11 серпня 2022 року. Керівником обласної прокуратури було дотримано статтю 330 КАС України щодо форми і змісту касаційної скарги, з врахуванням вимог статті 53, частини першої статті 328 КАС України, статей 1, 17, 23, 24 Закону України «Про прокуратуру» у касаційній скарзі обґрунтовано підстави її подання.

Насамкінець заявник касаційної скарги зазначає, що під час оскарження постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 січні 2022 року (як вказує відповідач, повний її текст виготовлено 07 лютого 2022 року) через введення воєнного стану в Україні Державний реєстр судових рішень було закрито, відповідно обласна прокуратура не мала можливості опрацювати іншу практику для застосування вимог статті 328 КАС України, а це, як вказує скаржник, було єдиною підставою для повернення касаційних скарг.

Відповідно до частини першої - третьої статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

Судом установлено, що скаржник не погоджуючись із судовими рішеннями, вп`яте звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду.

Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, в частині строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

За змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Верховний Суд повторює, що попередні чотири касаційні скарги надійшли до суду касаційної інстанції 12 квітня 2022 року, 23 травня 2022 року, 13 червня 2022 року, 15 липня 2022 року, проте ухвалами Верховного Суду від 28 квітня 2022 року, від 26 травня 2022 року, від 29 червня 2022 року, від 11 серпня 2022 року касаційні скарги повернуті відповідачеві на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, оскільки в них не були викладені, передбачені цим Кодексом, підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Колегія суддів наголошує, що невиконання відповідачем вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та як наслідок, повернення заявнику касаційної скарги не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а відтак не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.

Заявник касаційної скарги посилається на відсутність доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень у зв`язку із введенням воєнного стану 24 лютого 2022 року. В клопотанні про поновлення строку відповідач вказує, що повний текст постанови суду апеляційної інстанції виготовлено 07 лютого 2022 року, що не відповідає дійсності, оскільки в резолютивній частині постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2022 року зазначено, що у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Глушка І.В. в період з 21 січня 2022 року по 03 лютого 2022 року включно, повне судове рішення складено 04 лютого 2022 року.

Водночас в клопотанні про поновлення строку відсутні обґрунтовані пояснення щодо неможливості подати касаційну скаргу у період з 04 лютого 2022 року (день виготовлення повного тексту постанови суду апеляційної інстанції) до 24 лютого 2022 року (день введення воєнного стану).

Верховний Суд наголошує, що 20 червня 2022 року Державна судова адміністрація України відновила загальний доступ до Єдиного державного реєстру судових рішень, однак, як встановлено Верховним Судом в ухвалі від 11 серпня 2022 року, тобто вже після відновлення загального доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень, четверта касаційна скарга, надалі не містила підстав касаційного оскарження, передбаченого вимогам КАС України, що стало наслідком її повернення заявникові.

Отже, з огляду на викладене, Суд відхиляє посилання відповідача на тимчасовий відсутній доступ до Державного реєстру судових рішень як на причину не оформлення касаційних скарг згідно з вимогами КАС України.

Слід зазначити, що право на касаційний перегляд судових рішень кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.

Суд наголошує, що касаційна скарга подана вп`яте через 7 місяців після ухвалення оскаржуваної постанови судом апеляційної інстанції не може бути визнано Судом як своєчасне та належне виконання скаржником його процесуальних обов`язків.

Аналіз положень статей 5, 13, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що учасники справи, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку, яке повинно бути реалізовано у встановлений вказаним кодексом строк.

Учасники справи мають право оскаржити судові рішення у встановлений Кодексом строк та у передбаченому процесуальним законом порядку. Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

Встановлення процесуальних строків процесуальним законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства процесуальних обов`язків.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Враховуючи обставини справи, зазначену скаржником причину пропуску строку на касаційне оскарження не можна вважати поважною, тобто такою, що не залежала від волевиявлення особи, що оскаржує судові рішення, і пов`язана з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Інші підстави для поновлення строку скаржником не зазначені.

Пунктом 4 частини першої статті 333 КАС України обумовлено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

Враховуючи, що скаржником не доведено поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, зазначена причина пропуску строку не може бути визнана поважною, тому у відкритті касаційного провадження за цією скаргою необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 4 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд.

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними, зазначені Львівською обласною прокуратурою, причини пропуску строку на касаційне оскарження рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2022 року у справі №813/7981/14.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Львівської обласної прокуратури на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2022 року у справі №813/7981/14 за позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на посаді і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддіН.А. Данилевич О.Р. Радишевська
Н.В. Шевцова