Справа № 755/6322/22
Суддя: Яровенко Н. О.
Дата ухвалення: 2022-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 755/6322/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.,

при секретарі Локотковій І.С.,

з участю сторін:

представника позивача Юровського А.Г.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області, про скасування рішення про примусове повернення та за об`єднаним позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в місті Києві та Київській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області про скасування рішення про примусове повернення та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування первісного та об`єднаного позовів послався на те, що 14 липня 2022 року працівниками ЦМУ ДМС України в м. Києві та Київській області було складено постанову серії ПН МКМ № 011167 від 14 липня 2022 року та винесено рішення стосовно позивача про примусове повернення до країни походження або третьої країни, у зв`язку із порушенням законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства. Позивач вважає постанову та рішення протиправними та не законними, оскільки під час прийняття оскаржуваних документів відповідачем не було з`ясовано того факту, що позивач перебуває у цивільному шлюбі з громадянкою України ОСОБА_2 , з якою вони проживають однією сім`єю понад три роки, не взято до уваги відсутність даних про будь-які дії позивача, що суперечили б інтересам безпеки країни чи охорони громадського порядку, здоров`я і захисту прав та інтересів громадян України та залишено поза увагу той факт, що з 24 лютого 2022 року впроваджено військовий стан та позивач побоюючись за життя своєї сім`ї перебував за межами Києва у безпечному місці, тому не звернення за продовження строку перебування в Україні були зумовлені станом крайньої необхідності.

В судовому засіданні представник позивача підтримав викладені у позовній заяві обставини, позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 26 липня 2022 року відкрито провадження за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області, про скасування рішення про примусове повернення. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 27 липня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в місті Києві та Київській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва 04 серпня 2022 року о 12:00 годині. Об`єднано в одне провадження адміністративні справи № 755/6322/22, № 755/6390/22.

В судовому засіданні 04 серпня 2022 року задоволено клопотання представника відповідача про долучення доказів до матеріалів справи.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, дійшов до наступного висновку.

Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, 14 липня 2022 року головним спеціалістом ЦМУ ДМС у м. Києві та Київські області Зіловою Н.С. відносно громадянина Угорщини ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого 14 липня 2022 року о 12-00 за адресою АДРЕСА_1 було виявлено громадянина Угорщини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив правила перебування іноземців в Україні, а саме проживає без документів на право проживання в Україні. Місце скоєння правопорушення: АДРЕСА_2 .

14 липня 2022 року постановлена постанова серія ПН МКМ 011167 про накладення адміністративного стягнення відповідно до якої накладено на громадянина Угорщини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 гривень за порушення ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 203 КУпАП.

Того ж дня, 14 липня 2022 року головним спеціалістом відділу протидії нелегальній міграції, управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області Зіловою Н.С. прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни, громадянина Угорщини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язано його покинути територію України у термін до 24.07.2022 року.

Зі змісту вказаного рішення убачається, що 14.07.2022 працівниками Дарницького УП ГУНП у м. Києві виявлено громадянина Угорщини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а саме проживав без документів на право проживання. Останній прибув на територію України 23.02.2022 через ПП «Київ «Жуляни» до своєї цивільної дружини, з якою вони разом понад 3 роки. Планували зареєструвати шлюб та створити сім`ю, але внаслідок збройної агресії РФ проти України, зареєструвати шлюб не було можливості. Після закінчення дозволених строків перебування, не залишив територію України. З питань оформлення посвідки на тимчасове проживання документи не подавав. З метою оформлення дозволу на імміграцію в Україну, продовження строків перебування, набуття статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту в Україні до компетентних органів-не звертався.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Також, згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За правилами ч. 7 ст. 5 КАС України іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що й громадяни та юридичні особи України.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Так, частиною 3 статті 3 Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 1 Закону «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні. Частиною першою статті 16 цього ж Закону передбачено, що реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в`їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону.

Відповідно до частин 2 та 3 статті 25 Закону іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

Відповідно до ч. 3 ст.9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України. Вимогами ч. 1 ст. 203 КУпАП передбачена відповідальність за порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Частинами 3, 4 вказаної статті визначено, що один із примірників рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства видається іноземцю або особі без громадянства, стосовно яких воно прийнято. У рішенні зазначаються підстави його прийняття, порядок оскарження та наслідки невиконання. Форма рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства затверджується спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України. Рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду.

Відповідно до ч. 8 с. 26 Закону примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту". Іноземці та особи без громадянства, зазначені у частині двадцятій статті 4 цього Закону, не можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, яка вчинила акт агресії проти України, або в країну, яка не визнає територіальну цілісність та суверенітет України або відмовляється визнавати протиправність посягань на територіальну цілісність та суверенітет України, зокрема, голосувала проти Резолюції Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй "Про територіальну цілісність України" від 27 березня 2014 року № 68/262.

Також статтею 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено вичерпний перелік обставин, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн, зокрема: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки. Також забороняється колективне примусове видворення іноземців та осіб без громадянства.

Порядок дій посадових осіб територіальних органів, територіальних підрозділів Державної міграційної служби України під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України визначає Інструкція про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року №353/271/150.

Відповідно до п. 5 розділу І Інструкції, підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців до країни походження або третьої країни є: дії, що порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; дії, що суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; затримання іноземців органами охорони державного кордону у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України.

З витягу Бази перетину кордону «АРКАН» вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній раз перетнув кордон України 23 лютого 2022 року на в`їзд.

Згідно з пп.2 п.2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого Постановою КМУ від 15 лютого 2012 року № 150, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС України.

Обчислення строку тимчасового перебування іноземців в Україні врегульовано Порядком обчислення строку тимчасового перебування в Україні іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, затвердженим наказом МВС України від 20.07.2015 року №884.

Зокрема, згідно з п.4 Порядку, під час перебування на території України обчислення дозволеного іноземцю строку перебування здійснюють посадові особи ДМС шляхом відрахування 180 днів назад від дня контролю (дня, на який необхідно визначити законність перебування іноземця на території України). Іноземець не порушив зазначений строк, якщо в межах цього 180-денного періоду він перебував на території України не більше 90 днів.

Станом на день складання постанови та оскаржуваного рішення, позивач перебував на території України 141 день. Отже, громадянин Угорщини ОСОБА_1 перевищив дозволений термін тимчасового перебування на території України на 51 день.

В обґрунтування порушення строків перебування а Україні позивач послався на запровадження воєнного стану та побоювання за власну безпеку та безпеку своєї сім`ї.

Однак, відповідно до відкритих інтернет-джерел, а саме повідомлення з Урядового порталу від 19.05.2022 року, вказано, що з 15.03.2022 року органи та підрозділи ДМС, які знаходяться в безпечних районах, де не ведуться активні бойові дії, відновлюють роботу з прийому та надання адміністративних послуг, зокрема посвідок на постійне та тимчасове проживання. Серед переліку відділів вказано і ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області.

На спростування обґрунтувань позивача на вчинення в стані крайньої необхідності слід зазначити, що 25 квітня 2022 року Мінреінтеграції затвердило Перелік громад, що розташовані в районі проведення бойових дій або які є тимчасово окупованим, та було виключено місто Київ.

Дане свідчить про те, що в місті Києві та Київській області активні бойові дії вже не відбувались та позивач мав можливість звернутись до відповідача задля оформлення документів на законне перебування в Україні.

Отже, фактично вчиняючи адміністративне правопорушення позивач не знаходився в стані крайньої необхідності, оскільки небезпека, на яку він посилається, нічим не обґрунтована.

Встановлено, що строк на перебування на території України закінчився 24 травня 2022 року. Крім того, з тексту позовних заяв вбачається, що позивач був обізнаний про те, що порушує міграційне законодавство. Однак, відповідні документи вчасно не оформив, та статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, на момент винесення оскаржуваної постанови, не набув.

З матеріалів справи вбачається, що згідно довідки Печерського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в місті Києві реєстрація шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 призначено на 20.08.2022 року в Печерському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві.

В судовому засіданні встановлено, що шлюб між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано не було.

Статтею 203 КУпАП визначено, що порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті.

Як встановлено в суді, позивач перебував на території України без дозвільних документів, на час винесення оскаржуваних актів дозволу, статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, не мав.

Враховуючи вимоги діючого законодавства України суд дійшов висновку, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності та рішення про примусове повернення є законними, підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись Конституцією України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. 2, 5, 6-11, 13-15, 72-79, 90, 139 241-246, 268-271, 288 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

у х в а л и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області, про скасування рішення про примусове повернення відмовити.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в місті Києві та Київській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 05 жовтня 2022 року.

Суддя Н.О. Яровенко