Справа № 280/11957/21
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

19 вересня 2022 року (о 11 год. 28 хв.)Справа № 280/11957/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Артоуз О.О.,

за участю секретаря Гончаровій В.І.,

представника позивача Близнюка А.В.

представника відповідача Сазонова Р.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (69008, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, 72, ) до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (03057, м. Київ, вул. Смоленська, 19, ) про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (надалі - позивач) до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі - відповідач), відповідно до якого позивач просить суд:

1) визнати протиправною та скасувати частково постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2069 від 10.11.2021 про накладення штрафу на ПАТ «Запоріжсталь» за недотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та порушення Ліцензійних умов з виробництва електричної енергії та здійснення заходів державного регулювання, а саме:

-пункт 1 щодо накладання штрафу у розмірі 85000 гривень на ПАТ «Запоріжсталь» за недотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та порушення Ліцензійних умов з виробництва електричної енергії;

-підпункт 1 пункту 2 в частині щодо зобов`язання ПАТ «Запоріжсталь» у строк до 10 грудня 2021 року надати до Відділу НКРЕКП у Запорізькій області на паперових носіях форми звітності №20-НКРЕКП (квартальна) «Звіт про сплату внесків на регулювання» за І - IV квартали 2020 року;

2) визнати протиправною та скасувати постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2070 від 10.11.2021 про накладення штрафу на ПАТ «Запоріжсталь» за несвоєчасну сплату внесків на регулювання та здійснення заходів державного регулювання, а саме пункт:

1.щодо накладання штрафу у розмірі 7 588,00 грн. на ПАТ «Запоріжсталь» за несвоєчасну сплату внесків на регулювання у IV кварталі 2020 року.

2.щодо зобов`язання ПАТ «Запоріжсталь» у строк до 31 грудня 2021 року погасити заборгованість по внесках на регулювання в сумі 418,10 тис. грн., у тому числі:

-заборгованість по внесках на регулювання за видом ліцензованої діяльності з виробництва електричної енергії за І квартал 2020 року в розмірі 123,24 тис. грн.;

-заборгованість по внесках на регулювання за видом ліцензованої діяльності з виробництва електричної енергії за II квартал 2020 року в розмірі 70,41 тис. грн.;

-заборгованість по внесках на регулювання за видом ліцензованої діяльності з виробництва електричної енергії за III квартал 2020 року в розмірі 72,69 тис. грн.;

-заборгованість по внесках на регулювання за видом ліцензованої діяльності з виробництва електричної енергії за IV квартал 2020 року в розмірі 151,76 тис. грн.

В обґрунтування адміністративного позову позивач посилається на те, що відповідачем безпідставно та неправомірно прийнято в частині постанову №2069 від 10.11.2021 та постанову №2070 від 10.11.2021. Позивач зазначає, що порушення в певній частині були: неправомірно визначені відповідачем; під час перевірки усунуті позивачем; не мають серйозності і тривалості правопорушення; не мають негативних наслідків для інтересів ринку електричної енергії та його учасників; з 20.10.2020 в перевіряємому періоді та на момент винесення постанов діяльність позивача не підлягає ліцензуванню. Позивач вважає, що відповідачем при визначені штрафу на суму 85 000 грн. не враховано принципу пропорційності порушення і покарання та ефективності санкцій, тоді як чинним законодавством передбачено застосування менш суворих заходів впливу застереження або попередження. Також, позивач вказує, що він виробляє електричну енергію та використовує її у власній господарській діяльності для власних виробничих потреб металургійної галузі, має лише витрати по виробництву електричної енергії, при цьому не здійснює діяльності з постачання електричної енергії, не здійснює реалізації виробленої електричної енергії споживачам та не отримує доходів від реалізації електричної енергії. Крім того, позивач зауважив, що відповідно до положень ч. 2 ст. 13 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» №1540-VIII від 22.09.2016 та п. 5 «Порядку розрахунку та встановлення ставки внесків на регулювання», затвердженого Постановою НКРЕКП №491 від 06.04.2017, базою нарахування внеску на регулювання є чистий дохід платників внеску на регулювання від діяльності, що регулюється Регулятором. З огляду на викладене, вважає, що позивач не є платником внеску на регулювання і в діяльності позивача відсутня база нарахування такого внеску, тому нарахування відповідачем штрафу за несвоєчасну сплату внесків на регулювання на суму 7 588,00 грн. та зобов`язання погасити заборгованість по внесках на регулювання на суму 418,10 тис. грн. є неправомірними. При цьому, позивач посилається на те, що методика розрахунку суми внеску на регулювання, яка була використана відповідачем, не відповідає положенням чинного законодавства і така методика розрахунку призводить до зайвого нарахування сум внеску на регулювання. Також, позивач зазначає про надання відповідачу звітів про сплату внеску на регулювання форми звітності №20-НКРЕКП (квартальна) за І IV квартали 2020 року. Додаткові пояснення щодо предмету позову надано у відповіді на відзив (вх.. №1338 від 10.01.2022), доповненнях до відповіді на відзив на позовну заяву (вх.. №21073 від 10.06.2022)

Відповідач адміністративний позов не визнав, у письмову відзиві на позовну заяву за вих..№2933/15-21 від 29.12.2021 (вх.. №893 від 06.01.2022) зазначив, що відповідно ст. 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» №2019-VIII від 13.04.2017 (надалі Закон №2019) на позивача накладено штраф на суму 85 000 грн. за недотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та порушення Ліцензійних умов з виробництва електричної енергії: несплату внесків на регулювання; не повідомлення НКРЕКП про всі зміни даних, які були зазначені в документах для отримання ліцензії; не провадження ліцензованої діяльності виключно з використанням засобів провадження та в межах місць провадження господарської діяльності; не надання до НКРЕКП документів, інформації (відомостей, звітності); не опублікування на веб-сайті ліцензіата інформації щодо виробництва електричної енергії. Також, відповідач посилається на те, що якщо за результатами проведеної перевірки виявлено порушення у діяльності позивача, то вирішення питання про визначення конкретного розміру санкцій є дискреційними повноваженнями відповідача. Крім того, відповідач зазначає, що в ході проведення перевірки позивача та аналізу первинних бухгалтерських документів і статистичної звітності встановлено здійснення позивачем виробництва електричної енергії виключно на власні потреби. Разом з цим, відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основними видами діяльності позивача є виробництво чавуну, сталі та феросплавів. Тому, відповідач вважає, що обсяги електричної енергії, які використовуються для провадження іншої неліцензованої діяльності позивача мають бути віднесені до корисного відпуску електричної енергії. При цьому розрахунки собівартості при формуванні тарифів на відпуск електричної енергії здійснюється на весь обсяг корисно відпущеної електроенергії. Таким чином, базою нарахування суми внеску на регулювання має бути товарна продукція від діяльності з виробництва електричної енергії та/або виробництва теплової енергії що зазначається у рядку 145 «товарна продукція», графи 3 форми звітності №6-НКРЕ-енерговиробництво «Звіт про ліцензовану діяльність суб`єктів господарювання з виробництва електричної та теплової енергії», що затверджена постановою НКРЕ №1257 від 04.10.2012 (за період діяльності у грудні 2019 року) та у рядку 190 «товарна продукція» форми статистичної звітності №4-НКРЕКП-виробництво електричної та теплової енергії (квартальна), що затверджена постановою НКРЕКП №282 від 28.02.2019 (за період діяльності у 2020 році). Таким чином, відповідач вважає, що товарна продукція дорівнює виробничій собівартості електричної енергії та є базою нарахування суми внеску на регулювання. Відтак, відповідач просить у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю. Додаткові пояснення надано у запереченні на відповідь на відзив (вх.. №7686 від 01.02.2022), поясненнях (вх.. №29216 від 01.08.2022).

Ухвалою суду від 07.12.2021 прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі №280/11957/21, призначено підготовче судове засідання на 21.12.2021.

Одночасно з адміністративним позовом, 06.12.2021 позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2069 від 10.11.2021 про накладення штрафу на ПАТ «Запоріжсталь» за недотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та порушення Ліцензійних умов з виробництва електричної енергії та здійснення заходів державного регулювання, до набрання законної сили судовим рішенням у справі, в частині: пункту 1 щодо накладання штрафу у розмірі 85000 гривень на ПАТ «Запоріжсталь» за недотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та порушення Ліцензійних умов з виробництва електричної енергії та підпункту 1 пункту 2 в частині щодо зобов`язання ПАТ «Запоріжсталь» у строк до 10 грудня 2021 року надати до Відділу НКРЕКП у Запорізькій області на паперових носіях форми звітності № 20-НКРЕКП (квартальна) «Звіт про сплату внесків на регулювання» за І - IV квартали 2020 року. Крім того, позивач просив зупинити дію Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2070 від 10.11.2021 про накладення штрафу на ПАТ «Запоріжсталь» за несвоєчасну сплату внесків на регулювання та здійснення заходів державного регулювання, до набрання законної сили судовим рішенням у справі.

Ухвалою суду від 07.12.2021 відмовлено позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі № 280/11957/21.

Протокольною ухвалою суду від 21.12.2021 підготовче засідання відкладено на 27.01.2022.

Протокольною ухвалою суду від 27.01.2022 підготовче засідання відкладено на 03.03.2022.

У зв`язку з веденням військового стану в Україні розгляд справи відкладено на 14.06.2022.

Протокольною ухвалою суду від 14.06.2022 підготове засідання відкладено на 29.08.2022.

Протокольною ухвалою суду від 29.08.2022 закрито підготовче засідання, призначено справу до розгляду по суті на 19.09.2022.

19.09.2022 у судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, представник відповідача проти задоволення позову заперечував, просив у задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні 19.09.2022 судом оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

З 01.10.2021 по 29.10.2021 Відділом національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг у Запорізькій області була проведена планова перевірка дотримання ПАТ «Запоріжсталь» вимог законодавства та ліцензійних умов з виробництва електричної енергії за період з 09.12.2019 по 31.12.2020.

За результатами планової перевірки був складений Акт перевірки №549 від 29.10.2021 (надалі - Акт перевірки) з висновками про виявлення порушень Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП №1467 від 27.12.2017, зазначених в пунктах №№ 1.5, 1.7, 1.8, 3.4 Акту перевірки:

-підпункту 9 пункту 2.2 глави 2 в частині обов`язку ліцензіата надавати до НКРЕКП документи (їх копії), інформацію (дані, відомості, звітність), необхідні для виконання НКРЕКП своїх повноважень та функцій, в обсягах та у строки (не менше десяти робочих днів для надання копій документів, пояснень тощо), встановлені НКРЕКП;

-підпункту 8 пункту 2.2 глави 2 Ліцензійних умов в частині обов`язку ліцензіата надавати до НКРЕКП документи (їх копії), інформацію (дані, відомості, звітність), необхідні для виконання НКРЕКП своїх повноважень та функцій, в обсягах та у строки (не менше десяти робочих днів для надання копій документів, пояснень тощо), встановлені НКРЕКП;

-підпункту 4 пункту 2.2 глави 2 щодо обов`язку ліцензіата сплачувати щоквартально, протягом перших 30 днів кварталу, наступного за звітним, внески на регулювання, що визначаються НКРЕКП;

-підпункту 3 пункту 2.2 глави 2 щодо обов`язку ліцензіата сплачувати щоквартально, протягом перших 30 днів кварталу, наступного за звітним, внески на регулювання, що визначаються НКРЕКП;

-пункту 7 Порядку розрахунку та встановлення ставки внесків на регулювання, затвердженого НКРЕКП від 06.04.2017 р. № 491, яким, зокрема, встановлено, що внески на регулювання сплачуються щоквартально суб`єктами господарювання до спеціального фонду державного бюджету протягом перших 30 днів поточного кварталу, наступного за звітним;

-підпункту 38 пункту 2.2 глави 2 в частині обов`язку ліцензіата у визначеному НКРЕКП порядку публікувати на своєму веб-сайті інформацію про частку кожного джерела енергії, використаного для виробництва електричної енергії, та про вплив на навколишнє природне середовище, спричинений виробництвом електричної енергії, за попередній рік;

-підпункту 37 пункту 2.2 глави 2 в частині обов`язку ліцензіата у визначеному НКРЕКП порядку публікувати на своєму веб-сайті інформацію про частку кожного джерела енергії, використаного для виробництва електричної енергії, та про вплив на навколишнє природне середовище, спричинений виробництвом електричної енергії, за попередній рік;

-підпункту 2 пункту 2.2 щодо обов`язку ліцензіата повідомляти НКРЕКП про всі зміни даних, які були зазначені в документах, що додавалися до заяви про отримання ліцензії, не пізніше одного місяця з дня настання таких змін;

-підпункту 5 пункту 2.2 глави 2 Ліцензійних умов відповідно до якого, ліцензіат повинен провадити ліцензовану діяльність виключно з використанням засобів провадження господарської діяльності та в межах місць провадження господарської діяльності ліцензіата, які зазначені в документах, що додаються до заяви про отримання ліцензії (з урахуванням змін до них, поданих ліцензіатом до НКРЕКП).

Позивачем було подано до Відділу національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг у Запорізькій області лист №33/2053824 від 05.11.2021 р. про надання письмових пояснень та обґрунтувань з запереченнями проти висновків, зазначених в п.1.7., 3.4 Акту перевірки.

На підставі Акту перевірки Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг прийнято:

-Постанову №2069 від 10.11.2021 про накладення штрафу на ПАТ «Запоріжсталь» у розмірі 85 000 грн. за недотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та порушення Ліцензійних умов з виробництва електричної енергії та здійснення заходів державного регулювання, у тому числі зобов`язання ПАТ «Запоріжсталь» у строк до 10 грудня 2021 року надати звітність НКРЕКП;

-Постанову №2070 від 10.11.2021 про накладення штрафу на ПАТ «Запоріжсталь» у розмірі 7 588,00 грн. за несвоєчасну сплату внесків на регулювання у ІV кварталі 2020 року та здійснення заходів державного регулювання, у тому числі зобов`язання ПАТ «Запоріжсталь» у строк до 31 грудня 2021 року погасити заборгованість по внесках на регулювання в сумі 418,10 тис. грн.

Не погодившись із вищезазначеними постановами, ПАТ «Запоріжсталь» звернулось до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» №1540-VIII від 22.09.2016 (надалі - Закону №1540) Регулятор здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зокрема у сфері енергетики - діяльності з виробництва, передачі, розподілу, постачання електричної енергії та іншої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону №1540 фінансування Регулятора, його центрального апарату і територіальних органів здійснюється за рахунок надходження до спеціального фонду Державного бюджету України внесків на регулювання, які сплачуються суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, відповідно до статті 13 цього Закону. Внески на регулювання зараховуються до доходів спеціального фонду Державного бюджету України, не підлягають вилученню та використовуються за цільовим призначенням на фінансування діяльності Регулятора, його центрального апарату і територіальних органів.

Відповідно до ч. 1 ст.13 Закону №1540 платниками внесків на регулювання є суб`єкти господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, визначену статтею 2 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст.13 Закону №1540 базою нарахування внеску на регулювання є чистий дохід платників внеску на регулювання від діяльності, що регулюється Регулятором, за звітний квартал.

Відповідно до п. 5 «Порядку розрахунку та встановлення ставки внесків на регулювання», затвердженого Постановою НКРЕКП №491 від 06.04.2017 (надалі Порядок №491) базою нарахування суми внеску на регулювання є чистий дохід платника внеску на регулювання від провадження діяльності, що регулюється НКРЕКП, за звітний квартал.

Варто зауважити, що Інструкція щодо заповнення форми звітності № 6-НКРЕ-енерговиробництво (квартальна) "Звіт про ліцензовану діяльність суб`єктів господарювання з виробництва електричної та теплової енергії", затверджена Постановою НКРЕ №1257 від 04.10.2012 р., та Інструкція щодо заповнення форми звітності № 4-НКРЕКП-виробництво електричної та теплової енергії (квартальна) "Звіт про фінансові результати та виконання структури тарифів (цін) за видами діяльності", затверджена постановою НКРЕКП №282 від 28.02.2019 р., а також зазначені форми звітності не мають визначення - база нарахування внеску на регулювання.

Окрім іншого, чинне законодавство, яким регулюється правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, діяльність суб`єктів господарювання у сферах енергетики, не має визначає терміну - чистий дохід.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 Господарського кодексу України прибуток (доход) суб`єкта господарювання є показником фінансових результатів його господарської діяльності, що визначається шляхом зменшення суми валового доходу суб`єкта господарювання за певний період на суму валових витрат та суму амортизаційних відрахувань.

Відповідно до ч. 2 ст. 142 Господарського кодексу України склад валового доходу та валових витрат суб`єктів господарювання визначається законодавством. Для цілей оподаткування законом може встановлюватися спеціальний порядок визначення доходу як об`єкта оподаткування.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996-XIV від 16.07.1999 для цілей цього Закону терміни вживаються у такому значенні:

витрати - зменшення економічних вигод у вигляді зменшення активів або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу (за винятком зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілення власниками);

доходи - збільшення економічних вигод у вигляді збільшення активів або зменшення зобов`язань, яке призводить до зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків власників);

власний капітал - різниця між активами і зобов`язаннями підприємства.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що платники внеску на регулювання мають розраховувати суму внеску на регулювання, як визначений відсоток від чистого доходу (обсягу коштів), отриманого від провадження ліцензованої господарської діяльності, що регулюється НКРЕКП.

Відтак, базою нарахування внеску на регулювання від діяльності з виробництва електричної енергії має бути чистий дохід суб`єкта господарювання, отриманий від продажу електричної енергії споживачам. У цих умовах істотною обставиною є одержання суб`єктом господарювання доходу (обсягу коштів), як це визначено чинним законодавством.

Суд відхиляє доводи відповідача, згідно яких базою нарахування суми внеску на регулювання має бути товарна продукція від діяльності з виробництва електричної енергії або виробнича собівартість електричної енергії, оскільки такі твердження відповідача не закріплені в положеннях чинного законодавства та суперечать вищенаведеним правовим нормам.

Як слідує з Акту перевірки та матеріалів справи, позивач здійснював виробництво електричної енергії виключно на власні потреби для її використання у металургійному виробництві та не отримує доходу від реалізації електричної енергії споживачам. У позивача виникають лише витрати по виробництву електричної енергії.

З огляду на викладене, суд погоджується з обґрунтуваннями позивача про те, що в діяльності позивача відсутня база нарахування внеску на регулювання та не виникає зобов`язань щодо нарахування та сплати такого внеску.

Також суд критично ставиться до розрахунку внесків на регулювання, застосованого відповідачем в Акті перевірки, оскільки такий розрахунок суперечить положенням чинного законодавства та не відповідає фактичним результатам господарської діяльності позивача.

Згідно доводів відповідача обсяги електричної енергії, які використовуються позивачем для металургійного виробництва мають бути віднесені до корисного відпуску електричної енергії. Тому, за розрахунками відповідача уся собівартість електричної енергії, виробленої у відповідному звітному періоді, використовується для визначення розміру внеску на регулювання. При цьому, відповідачем не доведено та не надано належних доказів, які б свідчили про корисне використання позивачем усієї виробленої електричної енергії у відповідних звітних періодах.

Також, сумнівним є визначення - корисний відпуск електричної енергії, на який посилається відповідач, та можливість використання вказаного терміну для розрахунку внеску на регулювання. Оскільки, саме по собі використання електричної енергії у металургійному виробництві не призводить до отримання позивачем доходу (обсягу коштів), а навпаки відображається у бухгалтерському обліку (за аналогією у податковому обліку), як витрати виробництва. Електрична енергія не може бути реалізована позивачем у чистому вигляді як товарна продукція, тому що вона вже є використаною для виробництва металургійної продукції та для інших цілей. Отже, за результатами металургійного виробництва позивач отримує лише доходи (обсяг коштів) від реалізації металургійної продукції.

Відповідно до п. 1 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України №318 від 31.12.1999 (надалі-ПСБО 16) це Національне положення (стандарт) визначає методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності.

Відповідно до п. 7 ПСБО 16 витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені.

Відповідно до п. 11 ПСБО 16 собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих витрат.

Відповідно до п. 1 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України №290 від 29.11.1999 (надалі -ПСБО 15) це Національне положення (стандарт) визначає методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про доходи підприємства та її розкриття у фінансовій звітності.

Відповідно до п. 5 ПСБО 15 дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Відповідно до п. 1 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 «Запаси», затвердженого наказом Міністерства фінансів України №246 від 20.10.1999 (надалі ПСБО 9) це Національне положення (стандарт) визначає методологічні

засади формування у бухгалтерському обліку інформації про запаси і

розкриття її у фінансовій звітності.

Відповідно до п. 4 ПСБО 9 запаси - активи, які:

- утримуються для подальшого продажу (розподілу, передачі) за умов звичайної господарської діяльності;

- перебувають у процесі виробництва з метою подальшого продажу продукту виробництва;

- утримуються для споживання під час виробництва продукції, виконання робіт та надання послуг, а також управління підприємством.

Відповідно до п. 5 ПСБО 9 запаси визнаються активом, якщо існує імовірність того, що підприємство отримає в майбутньому економічні вигоди, пов`язані з їх використанням, та їх вартість може бути достовірно визначена.

Відповідно до п. 10 ПСБО 9 первісною вартістю запасів, що виготовляються власними силами підприємства, визнається їхня виробнича собівартість, яка визначається за Національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 16 "Витрати".

Відповідно до п. 1 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», затвердженого наказом Міністерства фінансів України №92 від 27.04.2000 (надалі - ПСБО 7) це Національне положення (стандарт) визначає методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про основні засоби, інші необоротні матеріальні активи та незавершені капітальні інвестиції в необоротні матеріальні активи (далі - основні засоби), а також розкриття інформації про них у фінансовій звітності.

Відповідно до п. 4 ПСБО 7 терміни мають таке значення:

амортизація - систематичний розподіл вартості, яка амортизується, необоротних активів протягом строку їх корисного використання (експлуатації).

основні засоби - матеріальні активи, які підприємство утримує з метою використання їх у процесі виробництва або постачання товарів, надання послуг, здавання в оренду іншим особам або для здійснення адміністративних і соціально-культурних функцій, очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких більше одного року (або операційного циклу, якщо він довший за рік).

Відповідно до п. 23 ПСБО 7 нарахування амортизації здійснюється протягом строку корисного використання (експлуатації) об`єкта, який встановлюється підприємством (у розпорядчому акті) при визнанні цього об`єкта активом (при зарахуванні на баланс), і призупиняється на період його реконструкції, модернізації, добудови, дообладнання та консервації.

Відповідно до п.п. 5 п. 26 ПСБО 7 нарахування амортизації може здійснюватися з урахуванням мінімально допустимих строків корисного використання основних засобів, встановлених податковим законодавством.

Відповідно до п.п. 138.3.3 п. 138.3 ст. 138 Податкового Кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 (надалі Податковий кодекс) мінімально допустимі строки амортизації основних засобів та інших необоротних активів в залежності від встановлених цим Кодексом груп складають від 2 до 20 років.

Відповідно до п.п. 138.3.2 п. 138.3 ст. 138 Податкового кодексу не підлягають амортизації та проводяться за рахунок відповідних джерел:

-вартість гудвілу;

-витрати на придбання/самостійне виготовлення невиробничих основних засобів, невиробничих нематеріальних активів;

-на ремонт, реконструкцію, модернізацію або інші поліпшення невиробничих основних засобів, невиробничих нематеріальних активів.

Термін "невиробничі основні засоби", "невиробничі нематеріальні активи" означають відповідно основні засоби, нематеріальні активи, не призначені для використання в господарській діяльності платника податку.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що розрахунок внеску на регулювання, застосований відповідачем, не враховує наявності у металургійному виробництві: товарів, робіт (послуг) не реалізованих у звітному періоді, по яким не виникає отримання доходу у такому звітному періоді; товарів робіт (послуг), які не використовуються в господарській діяльності позивача, коли виникнення доходу відсутнє взагалі. Також, в розрахунку відповідачем не враховуються особливості амортизаційних нарахувань основних засобів, передбачених бухгалтерським та податковим обліками, а саме наявності витрат - обсягів електричної енергії, використаних у певному звітному періоді для виробництва (капітального та поточного ремонту) основних засобів та інших необоротних активів, які підлягають амортизації протягом строку їх корисного використання (експлуатації) в продовж багатьох звітних періодів у межах норм амортизаційних відрахувань. Зазначені витрати поступово компенсуються доходами в продовж багатьох звітних періодів в межах строків, визначених законодавством.

Крім того, відповідно до п. 5 Порядку №491 сума внеску на регулювання визначається платником внеску за встановленою формулою Rkv = Dkv* Vkv/100 %, де: Rkv - сума внеску на регулювання; Dkv - сума чистого доходу платника внеску від провадження діяльності, що регулюється НКРЕКП, за звітний квартал; Vkv - ставка внеску на регулювання, визначена постановою НКРЕКП. Зазначена формула не містить таких термінів (величин), як корисний відпуск електричної енергії, товарна продукція або собівартість продукції, які використовуються відповідачем для розрахунку внеску на регулювання.

Таким чином, розрахунок внеску на регулювання, застосований відповідачем, не відповідає вимогам чинного законодавства та не може бути визнаний правомірним.

Відтак, Постанова №2070 від 10.11.2021 є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Щодо накладення штрафу на позивача у розмірі 85 000 гривень за недотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, порушення Ліцензійних умов з виробництва електричної енергії та зобов`язання позивача надати форми звітності №20-НКРЕКП (квартальна) «Звіт про сплату внесків на регулювання» за І IV квартали 2020 року суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 77 Закону №2019 при визначенні санкцій за порушення, передбачені цією статтею, Регулятор та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в галузі електроенергетики, враховують серйозність і тривалість правопорушення, наслідки правопорушення для інтересів ринку електричної енергії та учасників ринку, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини. Поведінка правопорушника, спрямована на зменшення негативних наслідків правопорушення, негайне припинення правопорушення після його виявлення, сприяння виявленню правопорушення Регулятором та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в галузі електроенергетики, під час перевірки вважаються пом`якшуючими обставинами.

Відповідно п. 10.2 гл. 10 Порядку контролю за дотриманням ліцензіатами, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов, затвердженого постановою НКРЕКП №428 від 14.06.2018 (надалі - Порядок №428) при застосуванні санкцій НКРЕКП має дотримуватися принципів пропорційності порушення і покарання та ефективності санкцій, які мають стримуючий вплив. У разі повного або часткового усунення ліцензіатом порушень ліцензійних умов, вимог законодавства, виявлених під час перевірки, до моменту прийняття рішення на засіданні НКРЕКП, що обов`язково підтверджується відповідними документами, факт усунення враховується при прийнятті рішення щодо застосування до ліцензіата санкцій та/або заходів регуляторного впливу. При визначенні санкцій за порушення, передбачені законами України «Про ринок електричної енергії» та «Про ринок природного газу», НКРЕКП враховує серйозність і тривалість правопорушення, наслідки правопорушення для інтересів ринку та учасників ринку, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини. Поведінка правопорушника, спрямована на зменшення негативних наслідків правопорушення, негайне припинення правопорушення після його виявлення, сприяння виявленню правопорушення НКРЕКП під час перевірки вважаються пом`якшуючими обставинами.

Відповідно п. 10.3 гл. 10 Порядку №428 за порушення законодавства та ліцензійних умов у сферах енергетики та комунальних послуг НКРЕКП може застосовувати до ліцензіатів не тільки накладення штрафу, а також санкції у вигляді застереження та/або попередження про необхідність усунення порушень.

Аналіз положень Закону №2019 (Закон України «Про ринок електричної енергії») свідчить про те, що основним напрямком цього закону є регулювання відносини, пов`язаних з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин та мінімізації витрат на постачання електричної енергії.

Крім того слід зауважити, що відповідно до п. 1.3 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП №1467 від 27.12.2017, в редакції з 20.10.2020, діяльність з виробництва електричної енергії суб`єктів господарювання не підлягає ліцензуванню у випадках, якщо електрична енергія виробляється без мети її продажу на підставі договору та споживається для власних потреб.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач здійснював виробництво електричної енергії виключно на власні потреби для її використання у металургійному виробництві та не отримує доходу від реалізації електричної енергії споживачам. Тому, в діяльності позивача відсутня база нарахування внеску на регулювання та не виникає зобов`язань щодо нарахування та сплати такого внеску. Також, позивачем підтверджено надання відповідачу звітів про сплату внеску на регулювання, форма звітності №20-НКРЕКП (квартальна), за І IV квартали 2020 року, в яких проставлені нульові показники зазначеного внеску в рядку 1 (постачання електричної енергії за нерегульованим тарифом).

Таким чином, враховуючи відсутність порушень позивача з нарахування та сплати внеску на регулювання та подання позивачем звітності щодо такого внеску, усунення порушень позивача під час перевірки, суд вважає, що діяльність позивача у сфері енергетики не призвела до негативних наслідків для інтересів ринку електричної енергії та його учасників. Як слідує з матеріалів справи, діяльність позивача у сфері енергетики взагалі не має вплив на операції з постачання електричної енергії споживачам або на будь-які інші операції з передачі, розподілу, купівлі-продажу електричної енергії на відповідному ринку. За таких обставин чинне законодавство передбачає застосування санкцій у вигляді застереження та/або попередження про необхідність усунення порушень. При цьому, відповідачем не доведено та не надано належних доказів щодо підтвердження порушень встановлених Актом перевірки.

Оцінюючи позицію відповідача щодо його дискреційних повноважень суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином, дії і рішення зазначених суб`єктів повинні бути правомірними.

Відповідно до чинних норм права, визначення виду санкцій належить до дискреційних повноважень відповідача, як органу що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та постійно діючого центрального органу виконавчої влади зі спеціальним статусом, утвореним Кабінетом Міністрів України.

При цьому суд зауважує, що на законодавчому рівні поняття дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Однак, суд зауважує, що хоч надання права вибору виду санкцій віднесено законодавцем до дискреційних повноважень відповідача, однак така дискреція не може бути свавільною, а повинна ґрунтуватися на приписах закону.

За загальним правилом під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Тобто, дискреційним є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Зокрема, дискреційними повноваженнями, серед іншого, є повноваження відповідача щодо прийняття одного з чотирьох видів санкцій.

Також, законодавець покладає на відповідача обов`язок враховати серйозність і тривалість правопорушення, наслідки правопорушення для інтересів ринку електричної енергії та учасників ринку, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини. При цьому, відповідач зобов`язаний враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Особливості обставин, які впливають на прийняття рішення, визначають межі дискреції відповідача та його посадових осіб.

Наявність або відсутність обставин, вказаних у рішенні, у разі його оскарження, має бути перевірена судом під час розгляду справи з метою надання оцінки спірному рішенню на відповідність критеріям, визначеним ст. 2 КАС України.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що Постанова №2069 від 10.11.2021 у частині заявлених позивачем вимог не відповідає принципу обґрунтованості, оскільки була прийнята без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття вмотивованого рішення.

Відтак, Постанова №2069 від 10.11.2021 у частині заявлених позивачем вимог є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

З урахуванням вимог частини першої статті 139 КАС України судовий збір у розмірі 4540 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 9, 137, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (69008, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, 72, ) до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (03057, м. Київ, вул. Смоленська, 19, ) про визнання протиправними та скасування постанов задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати частково постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2069 від 10.11.2021 про накладення штрафу на ПАТ «Запоріжсталь» за недотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та порушення Ліцензійних умов з виробництва електричної енергії та здійснення заходів державного регулювання, а саме:

пункт 1 щодо накладання штрафу у розмірі 85000 гривень на ПАТ «Запоріжсталь» за недотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та порушення Ліцензійних умов з виробництва електричної енергії;

підпункт 1 пункту 2 в частині щодо зобов`язання ПАТ «Запоріжсталь» у строк до 10 грудня 2021 року надати до Відділу НКРЕКП у Запорізькій області на паперових носіях форми звітності № 20-НКРЕКП (квартальна) «Звіт про сплату внесків на регулювання» за І - IV квартали 2020 року.

Визнати протиправною та скасувати постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2070 від 10.11.2021 про накладення штрафу на ПАТ «Запоріжсталь» за несвоєчасну сплату внесків на регулювання та здійснення заходів державного регулювання, а саме пункт:

щодо накладання штрафу у розмірі 7 588,00 грн. на ПАТ «Запоріжсталь» за несвоєчасну сплату внесків на регулювання у IV кварталі 2020 року.

щодо зобов`язання ПАТ «Запоріжсталь» у строк до 31 грудня 2021 року погасити заборгованість по внесках на регулювання в сумі 418,10 тис. грн, у тому числі:

заборгованість по внесках на регулювання за видом ліцензованої діяльності з виробництва електричної енергії за І квартал 2020 року в розмірі 123,24 тис. грн.;

заборгованість по внесках на регулювання за видом ліцензованої діяльності з виробництва електричної енергії за II квартал 2020 року в розмірі 70,41 тис. грн.;

заборгованість по внесках на регулювання за видом ліцензованої діяльності з виробництва електричної енергії за III квартал 2020 року в розмірі 72,69 тис. грн.;

заборгованість по внесках на регулювання за видом ліцензованої діяльності з виробництва електричної енергії за IV квартал 2020 року в розмірі 151,76 тис. грн.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» судовий збір у розмірі 4540 (чотири тисячі п`ятсот сорок) гривень 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 03 жовтня 2022 року.

Суддя О.О. Артоуз