Справа № 340/1144/22
Суддя: С.В. Дегтярьова
Дата ухвалення: 2022-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2022 року м. Кропивницький Справа № 340/1144/22

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дегтярьової С.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача: Кіровоградської обласної прокуратури (25006, м. Кропивницький, вул. Велика Пермська, 4, )

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Кіровоградської обласної прокуратури щодо не нарахування та невиплати йому вихідної допомоги при звільненні на підставі наказу керівника Кіровоградської обласної прокуратури №97к від 29.04.2020 р.;

- зобов`язати Кіровоградську обласну прокуратуру нарахувати та виплатити йому вихідну допомогу при звільненні в розмірі двох середньомісячних заробітних плат;

- стягнути з Кіровоградської обласної прокуратури на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 30.04.2020 року по день фактичного розрахунку.

Ухвалою судді від 14.02.2022 р. відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 02.03.2022 р. (а.с.21).

02.03.2022 року розгляд справи відкладено на 30.03.2022 року за клопотанням позивача (а.с.30-31).

30.03.2022 року розгляд справи відкладено на 12.04.2022 року (а.с.36).

Ухвалою судді від 12.04.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 02.05.2022 року (а.с.105).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.05.2022 р. зупинено провадження у справі №340/1144/22 до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду по суті касаційної скарги в адміністративній справі №340/1856/20.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.07.2022 р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.05.2022 року у справі №340/1144/22 задоволено. Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.05.2022 р. у справі №340/1144/22 скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою від 24.08.2022 року провадження у справі поновлено, справу призначено до розгляду на 02.09.2022 року (а.с.162).

За заявами обох сторін подальший розгляд відбувся в письмовому провадженні (а.с.221-222).

Позов мотивовано тим, що наказом №97к від 29.04.2020 р. позивача звільнено з посади прокурора другого відділу процесуального керівництва управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідування, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях прокуратури області на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" з 30 квітня 2022 року. Однак, при цьому відповідачем протиправно не нарахована та не виплачена позивачу вихідна допомога при звільненні в розмірі двох середньомісячних заробітних плат, передбачена ст.44 Кодексу законів про працю України. Відмітила, що Законом України "Про прокуратуру" не врегульовано питання виплати вихідної допомоги у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури. Натомість, Кодекс законів про працю України встановлює обов`язок роботодавця виплатити працівнику вихідну допомогу у розмірі не менше середнього місячного заробітку, якщо працівника звільнено у разі змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Посилаючись на зміст Закону України "Про державну службу", а саме ч.4 ст.87, позивач вважає наявними підстави для виплати вихідної допомоги при звільненні в розмірі двох середньомісячних заробітних плат.

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову (а.с.57-65, 110-112). Відповідач стверджував, що ні спеціальними Законами України «Про прокуратуру», ні Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 №113-IX, ні ст.44 КЗпП України не передбачено виплати вихідної допомоги прокурорам, яких звільнено відповідно до пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру", у зв`язку з прийняттям рішення кадровою комісією про неуспішне проходження позивачем атестації. Тобто юридичним фактом, що зумовив звільнення позивача є настання такої події як рішення кадрової комісії про неуспішне проходження позивачем атестації, а не внаслідок ліквідації, реорганізації або скорочення чисельності працівників органів прокуратури. Відтак, правові підстави для виплати вихідної допомоги позивачу відсутні.

Окрім цього посилається на те, що наказі про звільнення скасований, позивача на разі поновлений на посаді, отримав компенсацію середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а тому підстави, з якими закон пов`язує виплату вихідної допомоги - відсутні.

З огляду на викладене, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивач у відповіді на відзив зазначає, що нормою, яка регулює порядок виплати вихідної допомоги у разі звільнення працівника є ст.44 КЗпП України. Внесені Законом №113-VII зміни до КЗпП України не визначають особливостей регулювання трудових відносин прокурорів, а лише передбачають, що ці особливості встановлюються спеціальним законом (а.с.129-132).

Розглянувши справу, суд установив такі обставини та дійшов до таких висновків.

Відповідно до наказу прокуратури Кіровоградської області №97к від 29.04.2020 року позивача звільнено з посади прокурора другого відділу процесуального керівництва управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях прокуратури області на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" з 30 квітня 2022 року на підставі рішення кадрової комісії №347 від 02.04.2020 року (а.с.12).

Судом встановлено, що вказаним рішенням комісії є рішенням Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур №347 від 09.04.2020 року "Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складення іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки".

Наказ прокуратури Кіровоградської області №97к від 29.04.2020 року містить вказівку про здійснення остаточного розрахунку з ОСОБА_1 та виплату йому усіх належних до сплати сум при звільненні. Однак, позивач вказує, що відповідачем не було виплачено позивачу вихідну допомогу при звільненні, у зв`язку з чим він звернувся до суду з даним позовом.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також система прокуратури України визначені Законом України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі Закон України «Про прокуратуру».

Пункт 9 частини 1 статті 51 Закону Україні "Про прокуратуру" визначає, що прокурор звільняється з посади у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

Згідно із пп.2 п.19 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органі в прокуратури" №113-IX від 19.09.2019, в редакції чинній на час прийняття наказу від 05.10.2021 р. №452к, яким було звільнено позивача (далі Закон №113-ІХ) прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі п.9 ч. 1 ст.51 Закону України "Про прокуратуру" за умови настання однієї із наступних підстав, зокрема, рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури.

Даним Законом №113-ІХ, крім іншого статтю 51 Закону України «Про прокуратуру» доповнено частиною 5, згідно з якою на звільнення прокурорів з посади з підстави, передбаченої п.9 ч.1 цієї статті, не поширюються положення законодавства щодо пропозиції іншої роботи та переведення на іншу роботу при звільненні у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, щодо строків попередження про звільнення, щодо переважного права на залишення на роботі, щодо переважного права на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, щодо збереження місця роботи на період щорічної відпустки та на період відрядження.

Згідно з ст.1 Кодексу законів про працю Україні (далі КЗпП України), Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Законодавство про працю встановлює високий рівень умов праці, всемірну охорону трудових прав працівників.

За приписами п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

За приписами статті 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у п.6 ст.36 та п.п.1, 2 і 6 ст. 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку.

Законом №113-IX від 19.09.2019 стаття 40 КЗпП України доповнено частиною п`ятою, за змістом якої особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, а також особливості застосування до них положень ч. 2 цієї статті, ст.ст. 42, 42-1, ч.ч. 1, 2 і 3 ст. 49-2, ст. 74, ч. 3 ст. 121 цього Кодексу, встановлюються законом, що регулює їхній статус.

Представник відповідача наголошує, що позивача було звільнено на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону Україні "Про прокуратуру", однак, у зв`язку з рішенням кадрової комісії про неуспішне проходження атестації, що є відмінним від юридичного факту вказаного у ст.ст.40, 44 КЗпП України.

Вказане суд не приймає до уваги, оскільки, пункт 9 частини 1 статті 51 Закону Україні "Про прокуратуру" визначає, що прокурор звільняється з посади у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури, однак за наявності конкретної підстави - рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації, що в наказі від 29.04.2020 р. чітко і вказано (а.с.14).

При цьому судом враховано, що відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 17 лютого 2015 року в справі №21-8а15, за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі. Аналогічна позиція неодноразово висловлювалася і Верховним Судом, зокрема, у постановах від 30 липня 2019 року в справі №804/406/16 та від 08 серпня 2019 року в справі №813/150/16.

Чинним національним законодавством закріплені правові гарантії щодо дотримання трудових прав працівника при його звільненні. Під гарантіями трудових прав працівників розуміють систему встановлених законодавством заходів щодо врегулювання питань, що пов`язані з порушенням трудового законодавства й вирішення трудових спорів робітників і службовців, направлених на захист їхніх трудових прав. Однією із таких гарантій є виплата працівникові, який звільняється, вихідної допомоги.

Вихідна допомога - це державна гарантія, яка полягає в грошовій виплаті працівникові у випадках, передбачених законом, роботодавцем у колективному договорі або сторонами. Під вихідною допомогою зазвичай розуміють грошові суми, які виплачуються працівникові у передбачених законодавством випадках у разі припинення трудового договору із незалежних від працівника обставин.

Приписами Закону України «Про прокуратуру» не врегульовано питання виплати вихідної допомоги при звільненні прокурорів у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

Внесені Законом №113-ІХ зміни до КЗпП України не визначають особливостей регулювання трудових відносин прокурорів, а лише передбачають, що ці особливості встановлюються спеціальним законом.

Відтак, частиною п`ятою статті 51 Закону України «Про прокуратуру» та частиною четвертою статті 40 КЗпП України передбачений виключний перелік випадків коли до правовідносин щодо звільнення прокурорів не застосовуються норми КЗпП України. Разом із тим, у такий виключний перелік не включено питання виплати вихідної допомоги при звільненні прокурорів, а отже не заборонено застосування приписів статті 44 КЗпП України при вирішенні спірного питання.

Аналогічні правові висновки висловлено Верховним Судом у постановах від 22 липня 2021 року в справі №300/2000/20, від 12 серпня 2021 року в справі №420/4554/20, від 29.11.2021 у справі №480/6504/20.

Згідно п.2 ст.85 Закону України Закону України «Про прокуратуру» gитання матеріально-побутового забезпечення та соціального захисту працівників органів прокуратури, не врегульовані цим Законом, визначаються Законом України "Про державну службу" та іншими законодавчими актами.

У відповідності до п.1 та 1-1 ч.1 ст.87 Закону України "Про державну службу" підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення, зокрема, є, скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу; ліквідація державного органу.

Відповідно до ч.4 ст.87 Закону України "Про державну службу", у разі звільнення з державної служби на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті державному службовцю виплачується вихідна допомога у розмірі двох середньомісячних заробітних плат.

З огляду на наведене, суд визнає наявність у позивача при звільненні з органів прокуратури права на отримання вихідної допомоги, а тому відповідач зобов`язаний був нарахувати та виплатити ОСОБА_1 при звільненні вихідну допомогу у розмірі двох середньомісячних заробітних плат. Не здійснивши виплату такої вихідної допомоги, відповідач допустив бездіяльність, яка не відповідає критеріям правомірності, визначених в ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим позовні вимоги про визнання такої бездіяльності протиправною є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відносно позовних вимог про зобов`язання нарахувати та виплатити вихідну допомогу при звільненні в розмірі двох середньомісячних заробітних плат та стягнення з Кіровоградської обласної прокуратури на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 30.04.2020 року по день фактичного розрахунку, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 10 червня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду у з позовом про:

- визнання протиправним та скасування рішення Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур №347 від 09.04.2020 року "Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складення іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки";

- визнання протиправним та скасування наказу прокуратури Кіровоградської області №97к від 29.04.2020 року про звільнення з посади (а.с.118-122);

- поновлення на посаді прокурора відділу процесуального керівництва управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях прокуратури області або рівнозначній посаді в органах прокуратури;

- стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу до моменту поновлення на посаді (а.с.118-122).

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.01.2021 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.07.2021 року, позовні вимоги задоволено. Визнано протиправними та скасовано рішення Другої кадрової комісії №347 від 09.04.2020 року та наказ прокуратури Кіровоградської області №97к від 29.04.2020 року, поновлено ОСОБА_1 з 01.05.2020 року на посаді прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань в Кіровоградській області, стягнуто з Кіровоградської обласної прокуратури середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.05.2020 року по 06.01.2021 року в сумі 185095,53 грн., з яких 22731,03 звернуто до негайного виконання (а.с.118-122).

Судом встановлено, що наказом керівника Кіровоградської обласної прокуратури від 30.05.2022 року №104к ОСОБА_1 поновлено на посаді прокурора другого відділу процесуального керівництва управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях прокуратури області (а.с.186).

Наказом №105к від 01.06.2022 року Кіровоградської обласної прокуратури тимчасово визначено ОСОБА_1 робоче місце у відділі процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань, визначено особу для забезпечення ведення табелів обліку робочого часу, контроль за дотриманням вимог Правил внутрішнього службового розпорядку, надання ОСОБА_1 завдань, тощо (а.с.187).

07.10.2021 року сплачено ОСОБА_1 середній заробіток в повному обсязі в сумі 149001,90 грн. (сума до виплати за мінусом 19,5% податків податку на доходи фізичних осіб 18% та військового збору 1,5%) (а.с.188).

Таким чином, на день ухвалення цього рішення, правовідносини між сторонами зазнали відповідних змін.

Так, з огляду на те, що підстава для виплати вихідної допомоги, якою згідно закону, як описано вище, є факт звільнення працівника, оформлений наказом, наразі відпала, правові підстави для нарахування та виплати вихідної допомоги відсутні.

Окрім цього, законом на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

Звертаючись з вимогою про стягнення відшкодування, визначеного виходячи з середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, позивач не врахував наступного.

За змістом ч. 1 ст. 117 КЗпП України обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні припиняється проведенням фактичного розрахунку, тобто, реальним виконанням цього обов`язку. І саме з цією обставиною пов`язаний період, протягом до якого до роботодавця є можливим застосування відповідальності.

З огляду на те, що не тільки відсутні обставини реальної виплати грошової допомоги на користь позивача, а й взагалі на разі встановлена відсутність підстав для її нарахування, позовні вимоги про стягнення середнього заробітку з час затримки її виплати є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Стосовно описаної вище ситуації вказано і в постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 19.07.2022 р., ухваленої за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.05.2022 року у справі №340/1144/22. Так, апеляційний суд в постанові вказав: "Факт звільнення позивача є визначальним та достатнім для вирішення питання щодо виплати вихідної допомоги та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Натомість питання правомірності/протиправності звільнення особи з органів прокуратури жодним чином не впливає на вирішення питання щодо наявності підстав для виплати вихідної допомоги у зв`язку з таким звільненням та вирішення питання про затримку розрахунку".

Тому, з огляду на те, що на день ухвалення даного рішення, позивач не є звільненим, а навпаки є поновленим на посаді та в повному обсязі отримав компенсацію середнього заробітку за час вимушеного прогулу, підстави для виплати вихідної допомоги при звільнені відсутні, натомість факт допущення бездіяльності з боку роботодавця, що полягає у невиплаті вихідної допомоги при звільненні, яка повинна була бути здійснена не пізніше наступного після звільнення дня, суд оцінює як протиправну бездіяльність допущену роботодавцем при звільненні ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Кіровоградської обласної прокуратури щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 вихідної допомоги при звільненні на підставі наказу керівника Кіровоградської обласної прокуратури №97к від 29 квітня 2020 року.

3. В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Копію рішення суду надіслати учасникам справи.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду С.В. Дегтярьова