Справа № 300/3483/22
Суддя: Микитюк Р.В.
Дата ухвалення: 2022-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" жовтня 2022 р. справа № 300/3483/22
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Микитюка Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним, скасування рішення про відмову в призначенні пенсії та зобов`язання до вчинення дій, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі також позивач, ОСОБА_1 ), 01.09.2022 звернулася до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі також відповідач, ГУ ПФУ в Полтавській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі також відповідач, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області) про визнання протиправним, скасування рішення про відмову в призначенні пенсії та зобов`язання до вчинення дій.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.09.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.70-71).
Відповідач, ГУ ПФУ в Полтавській області скористалося правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на електронну адресу суду 21.09.2022. Щодо заявлених позовних вимог представник відповідача заперечила з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву, у якому зокрема зазначила, що до страхового стажу не зараховано періоди по догляду за дитиною згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 05.07.2022 та серії НОМЕР_1 від 22.05.2000, у зв`язку з тим, що відсутній штемпель про видачу паспорта, або інформація особи в поданій заяві на призначення пенсії про догляд за дітьми до 3-х річного віку. Також, до пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 19.10.1993 по 30.06.2008 на посаді "розтягувальник шкір та овчин на рами" та з 11.04.2003 на суміжній посаді "шліфувальник шкір" у ВАТ "Івано-Франківське підприємство "Плай" та з 01.07.2008 по 17.09.2008 на посаді "розтягувальник шкір та овчин на рами" у філії "Спілловер Шкіряний завод" ТОВ з II "Спілловер", оскільки заявницею не надано довідки про підтвердження роботи на пільгових умовах. Крім того, зазначила, що позивач не досягла необхідного пенсійного віку визначеного п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Просила відмовити у задоволенні позову (а.с.77-80).
23.09.2022 від відповідача ГУ ПФУ в Івано-Франківській області на адресу суду надійшов відзив на позов (а.с.81-84), в якому просить в задоволенні позову відмовити повністю з підстав, аналогічних до наведених ГУ ПФУ в Полтавській області та вже описаних у цьому рішенні суду вище. У відзиві додатково повідомило, що Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 визнано неконституційними положення ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII. І це рішення не стосується норми статті 114 Закону №1058. Відмовляючи у призначенні позивачці пенсії, відповідач у цій справі керувалось Законом №1058-IV, в редакції Закону №2148-VIII, який на той час був чинним і регулював спірні правовідносини (а.с.81-84).
30.09.2022 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив (а.с.91-96).
Відповідно до частини 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, розгляд яких проводився за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), заявами по суті справи є позов та відзив. Враховуючи, що приписами частини 3 статті 263 КАС України сторони позбавлені права подання відповіді на відзив та заперечення, пояснення, міркування та аргументи, викладені позивачем у відповіді на відзив не можуть бути предметом дослідження судом при розгляді та вирішенні даної справи.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та відзив на позовну заяву, встановив такі обставини.
Відповідно до копії паспорта громадянина України НОМЕР_3 , який міститься у матеріалах справи, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 13-14).
06 липня 2022 року позивач звернулась до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком.
Рішенням ГУ ПФ України в Полтавській області №82 від 14.07.2022 відмовлено гр. ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком, в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Позивач, не погоджуючись із вказаною відмовою звернулася до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує такі нормативно-правові акти.

Підстави надання пенсії особам за віком на пільгових умовах визначені статтею 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Так, відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, зокрема, жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Відповідно до пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, згідно пункту "б" частини 1 статті 13 наведеного Закону пенсія на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи призначається працівникам за наявності трьох обов`язкових умов у сукупності:

- зайняття повний робочий день на відповідних роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України;

- атестація робочих місць;

- досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

В свою чергу, статтю 13 Закону України Про пенсійне забезпечення визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), рішенням Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020. Порядок застосування статті 13 визначає пункт 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020.

Так, відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 встановлено, що застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам;

б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам.

При цьому, Конституційний Суд в пункті 4.1 Рішення № 1-р/2020 від 23.01.2020 зазначив, що статтею 13 Закону № 1788 до внесення змін Законом № 213 було передбачено зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку (60 років для чоловіків і 55 років для жінок) з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 10 років для працівників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, та на 5 років для працівників, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці; зменшення пенсійного віку та стажу для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 5 років.

Отже, у статті 13 Закону № 1788 до внесення змін Законом № 213 встановлено такий пенсійний вік: у пункті „а для чоловіків - 50 років, для жінок - 45 років; у пунктах „б-„з для чоловіків - 55 років, для жінок - 50 років.

У Законі № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, збережено вказану пропорцію щодо зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку без урахування різниці між пенсійним віком для чоловіків і жінок. У частині першій статті 13 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, встановлено однаковий пенсійний вік для чоловіків та жінок, а саме: у пункті „а - 50 років (на 10 років менше, ніж загальний пенсійний вік), у пунктах „б-„з - 55 років (на 5 років менше, ніж загальний пенсійний вік).

Таким чином, статтею 13 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, передбачено поетапне збільшення пенсійного віку та стажу для працівників, зайнятих на роботах, визначених у цих нормах.

Відповідно до пункту 4.4 Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 перевіряючи статтю 13, частину другу статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, на відповідність Конституції України, Конституційний Суд України виходив з такого.

Вказаними положеннями Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років.

Згідно зі статтею 13, частиною другою статті 14, пунктами „б-„г статті 54 Закону № 1788 у редакції до внесення змін Законом № 213 у осіб, які належать до категорій працівників, вказаних у цих нормах, виникли легітимні очікування щодо реалізації права виходу на пенсію. Однак оспорюваними положеннями Закону № 213 змінено нормативне регулювання призначення пенсій таким особам.

Конституційний Суд України, дослідивши правовідносини, пов`язані зі змінами підстав реалізації права на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років, зазначає, що ці зміни вплинули на очікування осіб стосовно настання юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Отже, особи, що належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону № 1788 у редакції до внесення змін Законом № 213. Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Таким чином, стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Окрім цього, суд звертає увагу на те, що у справах Щокін проти України (заяви № 23759/03 та 37943/06, рішення від 14.10.2010) та Серков проти України (заява № 39766/05, рішення від 07.07.2011) Європейський суд з прав людини дійшов висновку що, по-перше, національне законодавство не було чітким та узгодженим та не відповідало вимозі якості закону і не забезпечувало адекватного захисту осіб від свавільного втручання у права заявника; по-друге, національними органами не було дотримано вимоги законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника, коли в його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування; по-третє, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу якості закону. В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

За вказаних обставин, така обов`язкова умова для призначення пенсії на пільгових умовах: необхідний вік та стаж роботи, має застосовуватися в порядку, визначеному пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020, та виходячи з принципу правої визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого статтею 8 Конституції України. Таке застосування судом вищевказаних норм права, усуває колізію в їх застосуванні, у спосіб застосування тієї норми, яка створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення, та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.

Отже, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в оскаржуваному рішенні про відмову в призначенні пенсії від 14.07.2022 № 82 зазначило, що загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає 33 роки 07 місяців 14 днів. Згідно записів трудової книжки позивач працювала на посаді розтягувальника шкір та овчин на рами з 19.10.1993 по 30.06.2008 на ВАТ Івано-Франківське шкіряне підприємство Плай та з 01.07.2008 по 17.09.2008 на ВАТ Спіловер (а.с. 20-21).

Згідно з статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637. Згідно пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно відомостей трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_4 , копія якої наявна в матеріалах справи, суд встановив, що позивач: з 19.10.1993 прийнята на посаду учня розтягувальника шкір та овчин на рами оброблювального цеху хромового потоку №2 в Івано-Франківське виробничо-торгове шкіряне об`єднання (запис №5); з 24.12.1993 присвоєно кваліфікацію і розряд розтягувальника шкір на рами четвертого розряду (запис №6); з 18.07.1994 присвоєно кваліфікацію і розряд розтягувальника шкір та овчин на рами 5 розряду (запис №7); наказом держкомлегтексу України № 107 від 28.02.1994 Івано-Франківське державне шкіряне підприємство перетворене у відкрите акціонерне товариство Івано-Франківське шкіряне підприємство Плай; з 11.04.2003 присвоєно суміжну професію шліфувальника шкір 5 розряду обробного цеху (запис №8); з 30.06.2008 звільнена у зв`язку із переведенням до філії Спіловер Шкіряний завод ТОВ з ІІ Спіловер (запис №9); з 01.07.2008 прийнята по переведенню з ВАТ Плай розтягувальником шкір на рами 5 розряду (запис №10); з 17.09.2008 звільнена за угодою сторін (запис №11) (а.с. 20-21).

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі Списками № 1 та № 2 деталізоване у Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 (надалі Порядок № 383).

Пунктом 3 Порядку № 383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Списки № 1, 2 затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 застосовуються до пільгової роботи до 31 грудня 1991 року; якщо пільгова робота продовжується після 01 січня 1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11 березня 1994 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11 березня 1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16 січня 2003 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162.

Постановою Кабінету Міністрів від 11 березня 1994 року № 162 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" затверджено Список № 2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в якому у розділі XX передбачено професію майстри виробничих дільниць, зайняті у відмочувально-зольних, сиричувальних, підготовки та первинної обробки сировини, дубильно-фарбувально-жирувальних, формалінових цехах (дільницях), в цехах (дільницях) первинної обробки шкіряно-хутрової сировини.

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (надалі Порядок № 637).

В свою чергу, пунктом 1 Порядку № 637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Так, згідно з пунктом 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених положень дає підстави вважати, що право особи на призначення пільгової пенсії згідно зі статтею 13 Закону України Про пенсійне забезпечення має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала на роботах, віднесених до Списків №1 або №2, і необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт за Списком №1 або №2.

Відсутність підтвердження цих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу та призначення пенсії на пільгових умовах.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції в подібних правовідносинах, викладеній в постановах Верховного Суду від 24.04.2018 в справі №164/1993/14-а, від 16.05.2019 в справі № 592/7130/17, від 31.10.2019 в справі № 488/3426/16-а.

Судом встановлено, що позивач під час звернення 06.07.2022 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, надала відповідачу в підтвердження пільгового стажу за період з 19.10.1993 по 30.06.2008 (ВАТ Івано-Франківське підприємство Плай) та з 01.07.2008 по 17.09.2008 (Філія Спілловер шкіряний завод ТОВ з ІІ Спілловер) на посаді розтягувальника шкір та овчин на рами 5 розряду обробного цеху, яка передбачена Списком № 2, окрім трудової книжки НОМЕР_4 також особову картку № НОМЕР_5 у ВАТ "Плай", історичну довідку до фонду №965 щодо ВАТ "Плай", доповнення до історичної довідки фонду №Р-965 щодо ВАТ "Плай" за 1994-2001 роки, доповнення до історичної довідки фонду №Р-1024 щодо ВАТ "Плай" за 2002-2005 роки та за 2006-2008 роки, документів про виконання роботи у ВАТ "Плай", яка дає право на певний вид пенсій, наказів атестації №144 від 29.06.1994, №135 від 21.08.1998, №139 від 30.07.2003, висновків експертиз якості проведення атестацій умов праці робочих місць ВАТ "Плай" №649 від 24.09.2002, №653 від 30.09.2002, №1006 від 11.08.2003, документів про виконання роботи у філії "Спілловер" Шкіряний завод". ТОВ з II "Спілловер", що дає право на певний вид пенсій, наказу атестації №282 від 27.08.2009 та висновок експертизи якості проведення атестацій умов праці робочих місць у філії "Спілловер" Шкіряний завод". ТОВ з II "Спілловер" №4822 від 28.08.2009, а також архівні довідки №35/59-4.01/468, №35/59-4.01/469, №35/59-4.01/470, №35/59-4.01/471 та №35/59-4.01/545 про надані позивачу відпустки, про присвоєння кваліфікації та розряду, про заробітну плату за період 1993-2008 роки (а.с. 25-62).

Таким чином, відповідач протиправно не зарахував позивачу до пільгового стажу роботи за Списком №2 період роботи: з 19.10.1993 по 30.06.2008 на ВАТ Івано-Франківське шкіряне підприємство Плай та з 01.07.2008 по 17.09.2008 на ВАТ Спіловер на посаді розтягальника шкір та овчин на рами.

Оскільки відповідач протиправно не зарахував позивачу до пільгового стажу роботи за Списком №2 спірні періоди роботи, то для ефективного захисту у цій справі слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати позивачу до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 період роботи з 19.10.1993 по 30.06.2008 на ВАТ Івано-Франківське шкіряне підприємство Плай та з 01.07.2008 по 17.09.2008 на ВАТ Спіловер на посаді розтягальника шкір та овчин на рами.

Щодо зобов`язання ГУ ПФУ в Івано-Франківській області зарахувати позивачу до стажу роботи періоду з 25.02.1995 по 25.02.1998 догляду за дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення ним трирічного віку та періоду з 13.05.2000 до 13.05.2002 догляду за дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до досягнення ним дворічного віку, суд зазначає таке.

У відповідності до пункту ж" частини 3 статті 56 Закону №1788 "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Відповідно до п. 11 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що затверджений Постановою КМУ №637 від 12.08.1993, час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми встановлюється на підставі свідоцтва про народження дитини або паспорту (у разі смерті свідоцтва про смерть), документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала.

Будь-яких інших документів для зарахування до стажу роботи часу догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми чинним законодавством не передбачено.

Суд зазначає, що до заяви від 06.07.2022 про призначення пенсії позивачем долучено копії свідоцтв про народження дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.23-24).

Крім того, у зв`язку з тим, що на роботу у ВАТ "Плай" із відпустки по догляду за другим сином ОСОБА_3 позивач вийшла раніше, а саме у травні 2002 року, позивачем долучено архівну довідку від 08.06.2022 за №35/59-4.01/470, видану Архівним відділом Івано-Франківської міської ради. Зазначеною довідкою підтверджено факти приступлення позивачем до виконання трудових обов`язків на підприємстві з травня 2002 та отримання із зазначеного періоду заробітної плати (а.с.59).

Отже, відповідачем безпідставно не зараховано до стажу роботи час догляду за дітьми на підставі свідоцтв про народження дітей, а саме період з 25.02.1995 по 25.02.1998 та з 13.05.2000 до 13.05.2002, а позовна вимога про зобов`язання ГУ ПФУ в Івано-Франківській області зарахувати позивачу до стажу роботи періоду з 25.02.1995 по 25.02.1998 догляду за дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення ним трирічного віку та періоду з 13.05.2000 до 13.05.2002 догляду за дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до досягнення ним дворічного віку підлягає до задоволення.

Згідно з частиною 1 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

В даному випадку із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області 06.07.2022.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Під час розгляду справи відповідачі доводи позивача не спростували.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення, слід визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Полтавській області про відмову в призначенні пенсії №82 від 14.07.2022, зобов`язати ГУ ПФУ в Івано-Франківській області зарахувати позивачу до страхового стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, період роботи: з 19.10.1993 по 30.06.2008 на посаді "розтягувальник шкір та овчин на рами" та з 11.04.2003 на суміжній посаді "шліфувальник шкір" у ВАТ "Івано-Франківське підприємство "Плай"; з 01.07.2008 по 17.09.2008 на посаді "розтягувальник шкір та овчин на рами" у філії "Спілловер Шкіряний завод" ТОВ з II "Спілловер", зобов`язати ГУ ПФУ в Івано-Франківській області зарахувати позивачу до стажу роботи періоду з 25.02.1995 по 25.02.1998 догляду за дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення ним трирічного віку та періоду з 13.05.2000 до 13.05.2002 догляду за дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до досягнення ним дворічного віку та зобов`язати ГУ ПФУ в Івано-Франківській області призначити позивачу з 06.07.2022 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У матеріалах даної справи містяться докази понесення позивачем судових витрат в розмірі 992,40 грн, що підтверджується квитанцією №5182-01-004/С від 01.09.2022 (а.с.1).

Таким чином, підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 992,40 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (, вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36000), Головного управління Пенсійного фонду України (, вул. С. Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) про визнання протиправним, скасування рішення про відмову в призначенні пенсії та зобов`язання до вчинення дій - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №82 від 14.07.2022 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. С. Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) зарахувати ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , АДРЕСА_1 ) до страхового стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, період роботи: з 19.10.1993 по 30.06.2008 на посаді "розтягувальник шкір та овчин на рами" та з 11.04.2003 на суміжній посаді "шліфувальник шкір" у ВАТ "Івано-Франківське підприємство "Плай"; з 01.07.2008 по 17.09.2008 на посаді "розтягувальник шкір та овчин на рами" у філії "Спілловер Шкіряний завод" ТОВ з II "Спілловер", до стажу роботи періоду з 25.02.1995 по 25.02.1998 догляду за дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення ним трирічного віку та періоду з 13.05.2000 до 13.05.2002 догляду за дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , до досягнення ним дворічного віку та призначити ОСОБА_1 з 06.07.2022 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (, вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36000) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, 76018) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /підпис/ Микитюк Р.В.