Справа № 826/15889/18
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2022-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2022 року

м. Київ

справа №826/15889/18

адміністративне провадження № К/9901/32409/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шишова О.О.,

суддів: Дашутіна І.В., Яковенко М.М.

розглянув у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції справу

за позовом Державного підприємства «Національні інформаційні системи» до Офісу великих платників податків ДФС про скасування податкових повідомлень - рішень, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою Офісу великих платників податків ДПС на постанову постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2020 року та додаткову постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2020 року (постановлену в складі колегії суддів: головуючого судді Мельничука В.П., суддів Лічевецького І.О., Оксененка О.М.)

УСТАНОВИВ;

І. Суть спору

1. Державне підприємство "Національні інформаційні системи" ( далі- позивач, підприємство) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків ДФС ( далі- відповідач, податковий орган), в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 12 вересня 2018 року № , № , № .

2. Обґрунтовуючи позовні вимоги Підприємство зазначило, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 12 вересня 2018 року № , № , № , прийняті на підставі акта перевірки від 15 серпня 2018 року № 2353/28-10-14-06-02/39787008, є протиправними, необґрунтованими та підлягають скасуванню. Так, Позивачем зазначено, що висновок Відповідача щодо порушення Державним підприємством «Національні інформаційні системи» статті 134 Податкового кодексу України та заниження податку на прибуток в розмірі 2 864 417 грн., а також статті 185, 198, 201 Податкового кодексу України та заниження суми податкового зобов`язання в розмірі 4 264 715 грн., статті 176 Податкового кодексу України, є помилковим та не відповідає фактичним обставинам, які виникли в результаті невірного тлумачення норм чинного законодавства України. Зокрема, Позивачем зазначено, що на початку 2017 року Державною аудиторською службою України проводилась перевірка Державного підприємства «Національні інформаційні системи» та відповідно до висновків, викладених в аудиторському звіті за результатами державного фінансового аудиту діяльності Державного підприємства «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України за період з 01 травня 2015 року по 31 березня 2017 року від 27 червня 2017 року № 08-21/7 порушень зі сторони Державного підприємства «Національні інформаційні системи» у розрізі договірних відносин по постачанню бланкової продукції не встановлено.

ІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

3. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 вересня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

5. Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що Позивачем не спростовано встановлені контролюючим органом під час перевірки факти відсутності виробничих можливостей, матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНПРЕС» та подальшого постачання Державному підприємству «Національні інформаційні системи» товару (спеціальних бланків) у кількості 4 599 119 шт. Суд зазначив, що надані Позивачем первинні документи не відображають реальний рух активів при здійсненні господарських взаємовідносин між позивачем та його контрагентом - Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНПРЕС».

6. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2020 року скасовано рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 вересня 2019 року та прийнято нове рішення яким адміністративний позов Державного підприємства "Національні інформаційні системи" до Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задоволено.

6.1. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДФС від 12 вересня 2018 року № , № , № .

7. Скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вказав, що господарські операції позивача із його контрагентами є реальними, підтверджуються належним чином оформленими бухгалтерськими та первинними документами позивача.

8. Додатковою постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2020 року стягнуто судові витрати у вигляді судового збору.

ІІІ. Провадження в суді касаційної інстанції

9. 30 листопада 2020 року податковий орган не погодившись з рішеннями суду апеляційної інстанцій подав касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права щодо задоволення позовних вимог, просить скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2020 року та додаткову постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2020 року у справі №826/15889/18 та залишити в силі рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 вересня 2019 року.

9.1. Підставою для відкриття касаційного провадження у справі №826/15889/18 стало оскарження судових рішень, перелік яких визначений у частині першій статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, з посиланням у касаційній скарзі на пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

9.2. Так, відповідач зазначає, що суд апеляційної інстанції у своєму рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосовано норми права (п. 198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, п. 200.4 ст. 200 ПК України), викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 31.01.2020 по справі №520/10953/18 та від 31.03.2020 по справі №824/434/15-а, що є підставою для касаційного оскарження відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

9.3. Податковий орган указує, що надані позивачем первинні документи не відображають реальний рух активів при здійсненні господарських взаємовідносин між позивачем та йог контрагентом - товариством з обмеженою відповідальністю «ІНПРЕС». Виготовлення складної поліграфічної продукції, такої як спеціальні бланки документів реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, спеціальна бланків свідоцтв про право власності, спеціальних бланків нотаріальних документі! тощо, передбачає наявність виробничих потужностей та спеціальних матеріальних ресурсів, оскільки, вимоги до даної продукції передбачені нормами законодавства України.

9.4. Також зазначає, що первинні документи, які стали підставою для формувань податкового кредиту, виписані контрагентом позивача - товариством з обмежене відповідальністю «ІНПРЕС», який не мав можливості фактично здійснювати відповідь господарські операції, у зв`язку з відсутністю майна та інших матеріальних ресурсів, економічно необхідних для здійснення операцій з купівлі-продажу або надання послуг, не можуть вважатись належно оформленими звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум у звітність із податку на прибуток та податку на додану вартість до податкового кредиту безпідставними.

9.5. Відповідач звертає увагу на те, що саме товарно-транспортна накладна є єдиним юридичним документом, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а отже оприбуткування Позивачем товарів згідно умов договорів не підтверджено відповідними доказами.

10. На адресу Верховного Суду надійшов відзив податкового органу на касаційну скаргу позивача, відповідач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін.

11. 11 лютого 2021 року справа №826/15889/18 надійшла на адресу Верховного Суду.

IV. Установлені судами фактичні обставини справи

12. Суди попередніх інстанцій установили, що Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби було проведено документальну позапланову виїзну перевірку Державного підприємства «Національні інформаційні системи» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства України за період з 01.01.2015 року по 30.11.2017 року, за результатами якої складено акт від 15.08.2018 року № 2353/28-10-14-06-02/39787008.

13. Так, перевіркою встановлено порушення Державним підприємством «Національні інформаційні системи»:

- підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 5 П(С)БО «Дохід», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.11.1999 року № 290, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 2 868417,00 грн., у тому числі за: 2015 рік - 282 869,00 грн., 2016 рік - 88 814,00 грн., ІІІ квартал 2017 року - 1 696 734,00 грн.;

- пункту 185.1 статті 185, пунктів 198.1, 198.2, 198.3 статті 198, статті 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість у сумі 4 264 715,00 грн., в тому числі за: грудень 2015 року - 314 299,00 грн., березень 2016 року - 987 572,00 грн., березень 2017 року - 448 587,00 грн., квітень 2017 року - 179 594 грн., травень 2017 року - 269 389,00 грн., червень 2017 року - 448 998,00 грн., серпень 2017 року - 538 701,00 грн., вересень 2017 року - 538 778,00 грн., листопад 2017 року - 538 799,00 грн.;

- пункту 176.2 «б» статті 176 Податкового кодексу України, в частині неподання, не в повному обсязі, з недостовірними відомостями податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платників податків (форми №1 ДФ).

14. Керуючись положеннями пункту 86.7 статті 87 Податкового кодексу України, Державним підприємством «Національні інформаційні системи» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби листом від 27.08.2018 №3795/17-09 подано заперечення на акт перевірки.

15. Відповідно до листа Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 07.09.2018 року № 37536/10/28-10-14-06-12, за результатами розгляду заперечень Державного підприємства «Національні інформаційні системи» від 27.08.2018 року № 3795/17-09, висновки акта перевірки від 15.08.2018 року № 2353/28-10-14-06-02/39787008 залишено без змін, а заперечення - без задоволення.

16. На підставі акта перевірки від 15.08.2018 року № 2353/28-10-14-06-02/39787008 складено наступні податкові повідомлення-рішення від 12.09.2018 року:

- № , яким установлено порушення пункту 44.1 статті 44, пункту 185.1 статті 185, пунктів 198.1, 198.2, 198.3 статті 198, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України та застосовано штрафні (фінансові) санкції (нараховано пеню) на підставі підпункту 20.1.19 пункту 20.1 статті 20, пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, відповідно до якого, сума грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість збільшена з врахуванням штрафу на 5 330 894,00 грн., із яких 4 264 715,00 грн. - збільшення за податковим зобов`язанням та 1 066 179,00 грн. - штраф;

- № , яким установлено порушення підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, пункту 5 П(С)БО «Дохід», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.11.1999 № 290 та застосовано штрафні (фінансові) санкції (нараховано пеню) на підставі підпункту 20.1.19 пункту 20.1 статті 20, пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, відповідно до якого, сума грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств, що перебувають у державній власності збільшена на суму 2 868 417,00 грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 646 386 грн.;

- № , яким установлено порушення підпункту 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 та пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України та на підставі пункту 54.3.5 пункту 54.3 статті 54, пункту 119.2 статті 119 Податкового кодексу України, застосовано штрафні санкції за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами із доходів платника податків у вигляді заробітної плати у розмірі 510,00 грн.

17. Державне підприємство «Національні інформаційні системи», не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями від 12 вересня 2018 року № , № , № , звернулось до суду з даним адміністративним позовом.

V. Оцінка Верховного Суду

18. Спірним питання у цій справі правомірність формування позивачем податкового кредиту по господарським операціям Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНПРЕС».

19. Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

20. Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, відповідно до частини першої статті 341 КАС України (тут і далі, в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), виходить з такого.

21. Відповідно до п.14.1.181 п.14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

22. За приписами п. 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

23. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту відповідно до п. 198.2 статті 198 Податкового Кодексу України вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

24. Відповідно до п.198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

25. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11статті 201 цього Кодексу (п.198.6 ст.198ПК).

26. Згідно абз. 1 та 2 п. 201.10 статті 201 указаного Кодексу при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

27. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

28. Тобто, з фактом реєстрації контрагентом (продавцем товарів/послуг) податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних у позивача виникло право на включення сум ПДВ до складу податкового кредиту.

29. За приписами п.44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

30. Відповідно до частини 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку. Згідно частини 1 статті 9 вказаного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

31. Тобто, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій (видаткові накладні, акти виконаних робіт та інші).

32. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені (п.5 ст.9 Закону № 996).

33. Згідно пп. 2.1 та пп. 2.4 статті 2 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затв. наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 № 88, зареєстр. в Міністерстві юстиції України 05.06.95 за № 168/704 (далі за текстом - Положення № 88), первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

34. За п.2.5 Положення № 88, документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

35. Отже, первинні документи, зокрема рахунки на оплату, видаткові накладні, податкові накладні, товарно-транспортні накладні, акти здачі-приймання робіт (надання послуг) оформлені відповідно до вимог, встановлених Законом № 996 та Положенням № 88 та складені в момент проведення кожної господарської операції або (якщо це неможливо) безпосередньо після її завершення є підставою для включення даних по проведеним господарським операціям до податкового обліку платника податку.

36. За статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р. № 996-XIV неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції.

37. Перевіряючи реальність господарських операцій позивача з наведеними вище контрагентом на підставі допустимих і належних доказів та правомірність формування витрат за цими операціями, Суд зазначає наступне.

38. Судом апеляційної інстанції було встановлено, що висновки податкового органу ґрунтуються виключно на отриманих з інформаційних баз податкових органів інформації про відсутність у Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНПРЕС» трудових ресурсів для здійснення задокументованої господарської діяльності.

39. Так, у 2015 році відповідальними особами Державного підприємства «Національні інформаційні системи» для належного та безперервного забезпечення замовників спеціальними бланками, було визначено необхідну потребу у кількості таких бланків та передано пропозицію на розгляд комітету конкурсних торгів для опрацювання в законному порядку. Комітетом з конкурсних торгів державного підприємства «Національні інформаційні системи» за результатами проведеного засідання було прийнято рішення про проведення конкурсних торгів на закупівлю послуг з виготовлення спеціальних бланків - 3 лоти. Пропозиція була виставлена на відкриті торги, з зазначенням технічних вимог по процедурі проведення конкурсних торгів відповідно до Закону України «Про здійснення державних закупівель» від 10.04.2014 року № 1197-VI.

40. 12.11.2015 року Державним підприємством «Національні інформаційні системи» було проведено оцінку пропозицій конкурсних торгів (цінових пропозицій). До оцінки допущено 4 учасники. Оцінка пропозицій конкурсних торгів здійснювалась на основі єдиного критерію - ціни. Комітетом із конкурсних торгів державного підприємства «Національні інформаційні системи», що підтверджується Протоколом оцінки пропозицій конкурсних торгів, цінових пропозицій від 12.11.2015 року, по першим двом лотам було встановлено, що найбільш прийнятною виявилась пропозиція від Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНПРЕС».

41. У наданій пропозиції конкурсних торгів Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНПРЕС», було гарантовано технічну спроможність щодо виконання умов торгів, з виготовлення продукції, підтверджено наявність обладнання та матеріально-технічної бази, для належного виконання умов договору, інформація про працівників яких планується залучити до виконання договору та про досвід виконання аналогічних договорів, надано фінансову звітність, яка підтверджує діяльність і фінансову стабільність підприємства, лист-пояснення про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНПРЕС» не внесено до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення і підтверджує не вчинення ним корупційних, або пов`язаних з корупцією правопорушень, про наявність антикорупційної програми та уповноваженої особи з корупційної програми.

42. За результатом проведення процедури відкритих торгів, між Державним підприємством «Національні інформаційні системи» (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНПРЕС» (Виконавець) було укладено наступні типові договори про закупівлю послуг за державні кошти:

- від 30.11.2015 року № СБ-1, пунктом 1.1. якого визначено, що Виконавець зобов`язується надавати Замовнику послуги щодо друкування, інші (послуги виготовлення спеціальних бланків, 18.12.19-90.00), Лот № 1 - Спеціальні банки документів реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, Спеціальні бланки свідоцтв про право власності код ДК 016:2010 - 18.12.1, а Замовник приймати послуги та оплачувати їх вартість;

- від 30.11.2015 року № СБ-2, пунктом 1.1. якого визначено, що Виконавець зобов`язується надавати Замовнику послуги щодо друкування, інші (послуги виготовлення спеціальних бланків, 18.12.19-90.00), Лот № 2 - Спеціальні банки нотаріальних документів код ДК 016:2010 - 18.12.1, а Замовник приймати послуги та оплачувати їх вартість.

43. Відповідно до положень пункту 1.2 названих договорів, Виконавець зобов`язується здійснити виготовлення, доставку та передачу Замовнику поліграфічної продукції, по цінам, в кількості (обсягах) та асортименті, визначених у Специфікації (Додаток № 1), на підставі письмових заявок Замовника (Додаток № 2) та у строки, передбачені умовами цього Договору, а Замовник приймає готову продукцію та сплачує її вартість:

- Договір від 30.11.2015 року № СБ-1: Спеціальних бланків документів реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України (2 600 000 штук), Спеціальних бланків свідоцтв про право власності (1 560 000 комплектів);

- Договір від 30.11.2015 року № СБ-2: Спеціальних бланків нотаріальних документів (15 600 000 штук)

44. Відповідно до пунктів 6.3 названих договорів, надання послуг Виконавцем здійснюється на підставі сканованих копій Заявок Замовника, які подаються Замовником на електронну скриньку Виконавця.

45. Пунктами 6.3., 6.7. - 6.9. договорів визначено, що приймання продукції Замовником здійснюється за видатковою накладною на продукцію. Місце поставки продукції - 04655, м. Київ, вул. Пимоненка Миколи, буд. 13, літ «Б» або інше місце, зазначене у Заявці Замовника. Продукція, що передається за цим Договором, доставляється Виконавцем партіями.

46. Указані зобов`язання щодо виготовлення, доставки та передачі всього об`єму бланків загальною кількістю комплектів/штук - 15 649 118 по даним перевірки, зазначеним в акті перевірки, виконано Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНПРЕС».

47. Зокрема, Позивачем зазначено, що оплата проводилась за послуги по виготовленню 15 649 985 комплектів/штук.

48. Як зазначено вище, відповідно до зазначених Договорів, приймання продукції Замовником здійснюється за видатковою накладною на продукцію.

49. У матеріалах справи містяться видаткові накладні щодо поставки Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНПРЕС» продукції по Договорах від 30.11.2015 року № СБ-1 та № СБ-2. По видатковим накладним, підписаним між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНПРЕС» та Державним підприємством «Національні інформаційні системи» підтверджується поставка: 1) по Договору № СБ-1: 200 000 шт. спеціальних бланків свідоцтв про право власності; 450 000 шт. - спеціальних бланків документів реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України; 2) по Договору № СБ-2: 14 999 985 шт. - спеціальних бланків нотаріальних документів із проведенням оплати придбання вказаних бланків.

50. Крім того, на початок договірних правовідносин між ТОВ «ІНПРЕС» та ДП «НАІС», ТОВ «ІНПРЕС» основним видом діяльності мало за КВЕД- 2010 - друкування іншої продукції.

51. Указана обставина свідчить про належну податкову обачність ДП «НАІС» у момент прийняття тендерної пропозиції ТОВ «ІНПРЕС».

52. У пропозиції конкурсних торгів ТОВ «ІНПРЕС» було гарантовано технічну спроможність щодо виконання умов торгів, з виготовлення продукції, підтверджено довідка про наявність обладнання та матеріально-технічної бази від 04.11.2015 року № 85-1238/31 (а.с. 105 том 1).

53. Також ТОВ «ІНПРЕС» подавалась інформація про працівників яких планується залучити до виконання договору (а.с. 106 том 1) та довідка про досвід виконання аналогічних договорів (а.с. 109 том 1).

54. Відповідно до вимог законодавства ТОВ «ІНПРЕС» була надана фінансова звітність, яка підтверджує діяльність і фінансову стабільність підприємства.

55. Також останнім надано лист-пояснення про те, що ТОВ «ІНПРЕС» внесено до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення. ТОВ «ІНПРЕС» підтверджує не вчинення ним корупційних, або пов`язаних з корупцією правопорушень, про наявність антикорупційної програми та уповноваженої особи з корупційної програми (а.с. 111 том 1).

56. З огляду на аналіз наданих документів та відсутність компрометуючих фактів стосовно добросовісності ТОВ «ІНПРЕС», за результатом проведення процедури відкритих торгів між ДП «НАІС» (Замовник) та ТОВ «ІНПРЕС» (Виконавець), було укладено Договори, предметом яких було надання Замовником послуг щодо друкування, інші (послуги з виготовлення спеціальних бланків) (далі - Послуги).

57. При цьому, відповідно до положень Закону України «Про здійснення державних закупівель» ДП «НАІС» не мало права перевіряти відповідність інформації, викладеної у документації, наданій ТОВ «ІНПРЕС».

58. З огляду на положення частини 5 статті 28 України «Про здійснення державних закупівель» ДП «НАІС» було зобов`язане визначити переможця торгів з числа учасників, пропозиції конкурсних торгів яких не було відхилено згідно з цим Законом (у кількості не менше двох), на основі критеріїв і методики оцінки, зазначених у документації конкурсних торгів.

59. Отже, що ДП «НАІС» проявило належну податкову обачність, проте судом першої інстанції не надано правової оцінки такої поведінки ДП «НАІС».

60. З метою доведення руху активів ДП «НАІС» надано: копії заявок ДП «НАІС» на отримання бланкової продукції по договорах із ТОВ «ІНПРЕС» від 30.11.2015 року № СБ-1 та № СБ-2; копії оборотно-сальдових відомостей по договорах із ТОВ «ІНПРЕС» від 30.11.2015 року № СБ-1 та № СБ-2; копії податкових накладні по договорах із ТОВ «ІНПРЕС» від 30.11.2015 року № СБ-1 та № СБ-2; копії Рахунків-фактур по договорах із ТОВ «ІНПРЕС» від 30.11.2015 року № СБ-1 та № СБ-2; копії платіжних доручень по руху коштів по договорах із ТОВ «ІНПРЕС» від 30.11.2015 року № СБ-1 та № СБ-2.

61. Тобто, вказані документи підтверджують факт надходження бланкової продукції від ТОВ «ІНПРЕС».

62. Щодо доводів податкового органу, що надані Позивачем первинні документи не відображають реальний рух активів при здійсненні господарських взаємовідносин між Позивачем та його контрагентом - Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНПРЕС», Суд зазначає, що останнім не взято до уваги обставину руху активів після їх придбання.

63. Зазначене підтверджується тим, що бланкова продукція зазначена у Реєстрі накладних від ТОВ «ІНПРЕС» до ДП «НАІС», по яких не було підтверджено походження товару (спеціальні бланки) за період з 01.01.2015 року - 31.11.2017 року була реалізована ДП «НАІС», що підтверджується матеріалами справи.

64. Щодо доводів податкового органу, що товарно-транспортні накладні складені з порушенням вимог ст. 8 та ст. 11 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363, суд не приймає до уваги, оскільки товарно-транспортна накладна не є документом первинного бухгалтерського обліку, що підтверджує факт придбання та продажу товару.

65. Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997 року не встановлюють правил податкового обліку валових витрат платників податку, а лише встановлюють права, обов`язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників).

66. При цьому, документи, обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

67. Отже, товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом. З урахуванням наведеного, слід зазначити, що оскільки транспортною документацією підтверджується операція з надання послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару, то за наявності документів, що підтверджують фактичне отримання товару і його використання у власній господарській діяльності, неподання такого документа, як товарно-транспортна накладна, не може свідчити про відсутність реальних господарських операцій, витрати на які позивачем віднесено до складу валових витрат, а відтак, і не може бути єдиною підставою для позбавлення платника податку права на отримання податкового кредиту з податку на додану вартість.

68. Указаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 816/166/15-а.

69. Суд апеляційної інстанції обґрунтовано не взяв до уваги посилання контролюючого органу на недостатність трудових та матеріальних ресурсів для проведення відповідних обсягів робіт контрагентами, оскільки висновки про відсутність достатніх як трудових так і матеріальних ресурсів контролюючим органом здійснено на підставі податкової інформації, що наявна в інформаційно - аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, проте така інформація носить інформативний характер та сформована фактично без дослідження первинних документів податкового обліку.

70. Крім того, можлива відсутність у контрагентів трудових ресурсів та виробничих потужностей для самостійного виконання договірних зобов`язань, не свідчить про неможливість виконати відповідні роботи, послуги чи поставки та не є підставою для виключення з податкового обліку, саме з цих мотивів, витрат на оплату цих товарів (робіт, послуг), у тому числі й по ПДВ.

71. Статтею 61 Конституції України закріплений індивідуальний характер юридичної відповідальності особи, тобто, до відповідальності повинен бути притягнений правопорушник та притягнення до відповідальності добросовісного платника податків суперечить конституційним нормам та нормам чинного законодавства.

72. Податкове законодавство України не ставить право платника податку на додану вартість на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів чи відсутності у контрагентів основних фондів, кваліфікованого персоналу, відсутність за юридичною адресою на момент звірки тощо. В разі порушення контрагентом податкової дисципліни відповідальність та негативні наслідки мають настати саме для цієї особи.

73. Указана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.01.2018 № К/9901/873/18.

74. Доводи податкового органу про те, що директор Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНПРЕС» ОСОБА_1 є учасником кримінальних проваджень і що відносно його контрагентів (за ланцюгом) встановлено відсутність умов для досягнення результатів підприємницької, економічної діяльності, а також з того, що за позивачем обліковувалася заборгованість зі сплати земельного податку, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки до суду першої та апеляційної інстанції, останнім не надано вироку суду, яким би було встановлено фіктивність безпосередньо операцій між позивачем і його контрагентами у межах спірних операцій.

75. Крім того, відповідачем не доведено, що між позивачем та зазначеним контрагентом мали місце злагоджені узгоджені дії, спрямовані на формальне оформлення господарських операцій без їх фактичного вчинення для отримання податкових вигід.

76. Відповідно до частини шостої статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

77. Отже, до винесення вироку в рамках кримінального провадження, протокол допиту досудового розслідування не може вважатись належним доказом в адміністративному судочинстві.

78. Разом з цим, Суд зазначає, що ні на момент проведення податкової перевірки та фіксації її наслідків, ні станом на час розгляду даної справи в суді, інформація стосовно винесення вироку щодо посадових осіб ТОВ «ІНПРЕС» відсутня.

79. Сам факт порушення кримінальної справи та отримання свідчень (пояснень) посадових осіб господарюючих суб`єктів, в рамках такої кримінальної справи, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентами.

80. Указані правові висновки містяться і в постановах Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №2а-9375/11/1370 (адміністративне провадження №К/9901/5919/18), від 13 березня 2018 року у справі №826/13582/13-а (адміністративне провадження №К/9901/19905/18), від 27 березня 2018 року у справі №816/809/17 (адміністративне провадження №К/9901/1349/170).

81. Так, долучені позивачем до матеріалів справи копії належним чином оформлених документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку, містять достатні дані про зміст господарських операцій і їх учасників, підтверджують фактичність здійснення таких операцій.

82. Податковим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не надано достатніх доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

83. Таким чином, відповідною первинною документацією позивачем підтверджено реальність спірних господарських операцій з контрагентом за період, що перевірявся.

84. За таких обставин Верховний Суд погоджується з судом апеляційної інстанції, які дійшли висновку, щодо реальності господарських операцій з надання послуг.

85. Посилання касатора на те, що суд апеляційної інстанції не врахував висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, який викладений у постановах висновок Верховного суду від 31.01.2020 по справі №520/10953/18 та від 31.03.2020 по справі №824/434/15-а, а саме протиправність заниження доходу по господарським операціям з підприємствами, які не підтверджені належними первинними документами, Суд зазначає, що в цій частині доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з оцінкою доказів, які наявні у матеріалах справи. Така перевірка судових рішень знаходиться за межами касаційного перегляду визначеному статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

86. Стосовно додаткової постанови щодо стягнення судового збору за подання адміністративного позову в розмірі 132 693 грн. 11 коп. (сто тридцять дві тисячі шістсот дев`яносто три гривні одинадцять копійок) та за подання апеляційної скарги в розмірі 199 039 грн. 67 коп. (сто дев`яносто дев`ять тисяч тридцять дев`ять гривень шістдесят сім копійок), Суд зазначає наступне.

87. Як убачається з матеріалів справи, Державним підприємством "Національні інформаційні системи" при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір за подання до суду адміністративного позову у розмірі 132 693,11 грн., що підтверджується платіжне № 7624 від 24 вересня 2018 року (а.с. 3 том 1) та 199 039,67 грн. - за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, що підтверджується платіжним дорученням від № 10056 від 22 листопада 2019 року (а.с. 59 том 4). Сплачений судовий збір зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України.

88. Статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

89. Відповідно до частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

90. Отже, судові витрати, понесені позивачем на оплату судового збору на розгляд справи (підтверджених платежів), мають бути присуджені на його користь.

91. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України).

92. Ураховуючи, що суд першої та апеляційної інстанцій прийняли рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду першої та апеляційної інстанцій - без змін.

VII. Судові витрати

93. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.

94. Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 352, 355, 356, 359 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

1. Касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС залишити без задоволення.

2. Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2020 року та додаткову постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2020 року у цій справі залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не може бути оскаржена.

Головуючий О.О. Шишов

Судді І.В. Дашутін

М.М. Яковенко