Справа № 640/22750/21
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Кобаля М.І., Костюк Л.О.,

при секретарі судового засідання Кузьмич М.Б.,

за участі: представників позивача - Волкодава Д.Е., адвоката Боднара М.М.,

представника відповідача Шахрай К.В.,

представника третьої особи - Ременяк С.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 січня 2022 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Тасман» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Державної податкової служби у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 29.03.2021 №, № та №,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Тасман» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - відповідач, апелянт, ГУ ДПС у м. Києві), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 29.03.2021 №, № та №.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 січня 2022 року позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 29.03.2021 № та №; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 29.03.2021 № в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 340 000,00 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, ГУ ДПС у м. Києві подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення винесено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, без урахування суттєвих обставин, що призвело до неправильного вирішення справи.

Зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що суб`єкт господарювання не надав контролюючому органу під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік та походження товарів, а подав лише довідку про розпорядника акцизного складу пального, акцизні склади пального, розташовані на них резервуари пального, витратоміри та рівнеміри від 06.04.2020 №.

Окрім того апелянт зазначив, що не надавалося до перевірки також документів, що підтверджують обладнання та введення в експлуатацію повірку або оцінку відповідності рівнемірів-лічильників та витратомірів-лічильників на резервуарах за адресою: Вінницька обл., Барський р-н, селище Бар, вул. Залізнична. До того ж, в період з 01.04.2020 по 10.02.2021 позивач здійснював роздрібний продаж пального без проведення розрахункових операцій через РРО.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2022 року відкрито апеляційне провадження у справі №640/22750/21, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні.

Від ТОВ «Компанія «Тасман» надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, у якому підтримано позицію, викладену в позовній заяві, позивач вважає рішення суду першої інстанції правильним та законним, проти аргументів апелянта заперечує, вважає їх такими, що повністю повторюють доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, оцінку яким надано судом першої інстанції повно та всебічно.

В судове засідання з`явилися представники сторін, підтримали свої позиції по справі.

Відповідно до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що на підставі направлень на перевірку від 09.02.2021 №345, 346, 347 та відповідно до наказу від 09.02.2021 №332к посадовими особами Головного управління ДПС у Вінницькій області проведено фактичну перевірку ТОВ «Компанія «Тасман» за період з 01.04.2020 по 09.02.2021 за адресою місця здійснення господарської діяльності: Вінницька обл., Барський р-н, селище Бар, вул. Залізнична, 5.

За результатами проведеної перевірки Головним управлінням Державної податкової служби у Вінницькій області складено Акт від 19.02.2021 №02-03-09-01/36336063 «Про результати фактичної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Тасман» за період з 01.04.2020 по 09.02.2021», відповідно до якого контролюючим органом встановлені такі порушення:

- пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України;

- п. 1, п. 2 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг";

- ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спрту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального".

Не погоджуючись з висновками Акту перевірки від 19.02.2021 №02-03-09-01/36336063, позивачем на адресу Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області подані письмові заперечення.

За наслідками розгляду заперечень, відповідно до листа Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області від 02.03.2021 №8205/6/02-32-07-00-10 заперечення ТОВ «Компанія «Тасман» від 03.03.2021 №03/03-21-01 (вх.№7819/6 від 05.03.2021) на акт фактичної перевірки від 19.02.2021 №1652/02-32-09091/36336063 залишено без задоволення.

Разом з тим, висновок Акту фактичної перевірки від 19.02.2021 №1652/02-32-09091/36336063 в частині порушення Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" викладено в такій редакції:

- п.1, п.2 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а саме розрахункові операції при продажу пального непроведенні через реєстратори розрахункових операцій на загальну суму - 15 541 591,73 грн., в тому числі за період з 01.04.20202 по 31.07.2020 3 901 431,25 грн. та з 01.08.2020 по 10.02.2021 - 11 640 160,48 грн.

На підставі Акту перевірки від 19.02.2021 №1652/02-32-09091/36336063 та з урахуванням висновків, викладених у листі від 02.03.2021 №8205/6/02-32-07-00-10, Головним управлінням Державної податкової служби у місті Києві прийнято податкові повідомлення-рішення від 29.03.2021 №, № та №.

Позивачем на адресу Державної податкової служби України подано скаргу на податкові повідомлення-рішення від 29.03.2021 №, № та №, в якій ТОВ «Компанія «Тасман» просило скасувати вказані податкові повідомлення-рішення.

Рішенням Державної податкової служби України від 15.07.2021 №16206/6/99-00-06-03-02-06 податкові повідомлення-рішення від 29.03.2021 № , № залишено без змін; податкове повідомлення-рішення від 29.03.2021 № скасовано в частині 120 000,00 грн. (20 000,00 грн. * 6) застосованих штрафних санкцій за необладнання рівнемірами-лічильниками рівня пального та витратомірами-лічильниками акцизних складів, уніфіковані №№1005781, 1005782 та 1005783, в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу ТОВ «Компанія «Тасман» задоволено частково.

Не погоджуючись із висновками Акту перевірки від 19.02.2021 №1652/02-32-09091/36336063 та прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями від 29.03.2021 №, № та №, позивач звернувся до суду із адміністративним позовом, за результатами розгляду якого судом першої інстанції ухвалено рішення від 31.01.2022.

Переглядаючи зазначене рішення суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до баз даних ЄРПН за період з 01.04.2020 по 10.02.2021 ТОВ "Компанія "Тасман" реалізувало пального на загальну суму 17 399 208,30 грн., в тому числі з 01.04.2020 по 31.07.2020 на суму 4 775 331,95 грн. та з 01.08.2020 по 10.02.2021 на суму 12 623 876,35 грн.

Відповідно до баз даних ЄРАН ТОВ "Компанія "Тасман" виписувало акцизні накладні на реалізацію пального форми "П", в яких в рядку "Напрям використання" зазначається цифра "4".

Відповідно до Акту перевірки від 19.02.2021 №02-03-09-01/36336063 за період з 18.08.2020 по 10.02.2021 повідомлення до органів ДПС про заміну реєстратора розрахункових операцій для внесення змін в додатку до ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним №1900300 від 15.08.2019 ТОВ "Компанія "Тасман" не подавало, що є порушенням порядку роздрібної торгівлі пальним.

Також згідно баз даних АІС "Податковий блок", підсистема "Аналітична система, "Чеки РРО" встановлено, що через РРО зареєстровані ТОВ "Компанія "Тасман" розрахункові операції з реалізації пального не проводились.

Відповідачем встановлено, що в період з 01.04.2020 по 10.02.2021 ТОВ "Компанія "Тасман" здійснювала роздрібну торгівлю пальним без застосування реєстратора розрахункових операцій та без роздрукування відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 19.12.1995 №265/95-ВР (далі - Закон №265/95-ВР), дія якого поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Відповідно до статті 3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані, серед іншого, проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій.

Відповідно до пункту 1.4 постанови НБУ "Про затверження Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті" від 21.01.2004 №22 безготівкові розрахунки - це перерахування певної суми коштів з рахунків платників на рахунки отримувачів коштів, а також перерахування банками за дорученням підприємств і фізичних осіб коштів, унесених ними готівкою в касу банку, на рахунки отримувачів коштів.

Пунктом 12 статті 9 Закону №265/95-ВР реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій, та розрахункові книжки не застосовуються якщо в місці отримання товарів (надання послуг) операції з розрахунків у готівковій формі не здійснюються (склади, місця зберігання товарів, оптова торгівля тощо).

Відтак, у разі якщо в місці отримання товарів розрахунки проводяться у безготівковій формі, а розрахунки у готівковій формі не здійснюються (склади, місця зберігання товарів, оптова торгівля тощо), то РРО/ПРРО не застосовується, але в місці отримання готівкових коштів суб`єкт господарювання зобов`язаний застосовувати РРО або ПРРО, або ж проводити розрахунки у безготівковій формі за продані товари через установи банків.

РРО не застосовується при здійсненні розрахунків у безготівковій формі через установи банку.

Як стверджує позивач, що в період, за який здійснювалась перевірка, реалізація пального проводилась контрагентам-суб`єктам господарювання на підставі договорів поставки виключно за безготівковий розрахунок через банківські установи.

На підтвердження даної позиції позивачем долучено до матеріалів справи копії договорів поставки: від 30.07.2020 №30/07-ЗБ, від 11.09.2020 №11/09-1Б, від 28.01.2020 №28/01-01Б, від 30.04.2020 №30/04-1Б, від 04.09.2020 №04/09-1Б, від 14.09.2020 №14/09-1Б, від 15.01.2020 №15/01-01Б, від 03.02.2020 №03/02-03Б від 27.01.20202 №27/01-01Б, від 02.03.2020 №02/03-03Б, від 02.03.2020 №02/03-03Б, від 13.03.2020 №13/03-1Б, від 11.02.2020 №11/02-01Б, від 24.01.2020 №24/01-01Б, від 25.02.2020 №25/02-01Б, від 28.01.2021 №28/01-1Б, від 27.06.2019 №27/06-01Б, від 10.04.2020 №10/04-1Б, від 28.01.2020 №28/01-02Б, від 24.01.2018 №24/01-2Б, від 29.01.2020 №29/01-01Б, від 13.02.2019 №13/02-2Б, від 22.04.2020 №142.

Як зазначено в договорі від 22.04.2020 №142, укладеного з ДП "Жмеренське лісове господарство", розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються в безготівковому порядку протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту одержання товару на підписання покупцем видаткової покупцем видаткової накладної.

Отже, висновки контролюючого органу про те, що в період з 01.04.2020 по 10.02.2021 ТОВ "Компанія "Тасман" здійснювала роздрібну торгівлю пальним без застосування реєстратора розрахункових операцій та без роздрукування відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій є безпідставними.

Щодо позиції перевіряючого органу про те, відповідно до баз даних ЄРАН ТОВ "Компанія "Тасман" виписувало акцизні накладні на реалізацію пального форми "П", в яких в рядку "Напрям використання " зазначається цифра "4", суд звертає увагу, що позивачем до матеріалів справи долучено копії акцизних накладних від 16.11.2020 №37, від 17.11.2020 №59, від 20.11.2020 №63, від 23.11.2020 №73, від 24.11.2020 №74, від 25.11.2020 №75, від 26.11.2020 №79, від 27.11.2020 №85, від 30.11.2020 №102, від 30.11.2020 №94, від 16.11.2020 №36, від 30.11.2020 №113, від 04.12.2020 №3, від 07.12.2020 №11, від 14.12.2020 №40, від 18.12.2020 №51, від 21.12.2020 №60, від 24.12.2020 №61, від 29.12.2020 №62, від 30.12.2020 №82, від 13.01.2021 №5, 6, від 15.01.2021 №9, №24, від 18.01.2021 №26, від 21.01.2021 №30, від 25.01.2021 №38, від 26.01.2021 №44, №49, від 28.01.2021 №65 та від 29.01.2021 №70.

Квитанціями, які містяться в матеріалах справи, підтверджено подання зазначених акцизних накладних.

Вказані акцизні накладні складені позивачем в період, що перевірявся (з 01.04.2020 по 09.02.2021). У всіх акцизних накладних, без виключення, вказано напрям використання - "0".

Відповідно до пункту 4 розділу II Порядку заповнення акцизної накладної, розрахунку коригування акцизної накладної, заявки на поповнення (коригування) залишку пального, заявки на поповнення (коригування) залишку спирту етилового затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 27 листопада 2020 року № 729, для пального, з яким здійснюються операції, не віднесені до одного з кодів ознаки напряму використання « 1»-« 17», у відповідному рядку зазначається цифра « 0».

Висновки контролюючого органу про те, що ТОВ "Компанія "Тасман" виписувало акцизні накладні на реалізацію пального форми "П", в яких в рядку "Напрям використання " зазначається цифра 4 не підтверджені належними та допустимими доказами, а позивачем на спростування таких доводів надано акцизні накладні, які ним складені під час періоду, що перевірявся.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність відповідних висновків Акту перевірки від 19.02.2021 №02-03-09-01/36336063, а податкове повідомлення-рішення від 29.03.2021 № є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Cтосовно податкового повідомлення-рішення від 29.03.2021 № колегія суддів встановила, що відповідно до Акту перевірки від 19.02.2021 №02-03-09-01/36336063 за результатами проведеної фактичної перевірки не підтверджено обладнання та реєстрацію в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників в кількості 2 од. та рівнемірів-лічильників рівня пального на встановлених в ході фактичної перевірки резервуарах в кількості 18 од., за період з 01.04.2020 по 09.02.2021, чим порушено пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України.

Відповідно до підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану за кодами згідно з УКТ ЗЕД 2711 12 11 00, 2711 12 19 00, 2711 12 91 00, 2711 12 93 00, 2711 12 94 00, 2711 12 97 00, 2711 13 10 00, 2711 13 30 00, 2711 13 91 00, 2711 13 97 00, 2711 14 00 00, 2711 19 00 00, 2901 10 00 10 - також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.

Акцизні склади, на яких здійснюється діяльність з переробки нафти, газового конденсату, природного газу та їх суміші, з очищення коксового газу, з метою вилучення цільових компонентів (сировини), що передбачає повний технологічний цикл їх переробки в готову продукцію (пальне), повинні бути обладнані лише витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску готової підакцизної продукції (пального) наливом з такого акцизного складу.

Акцизні склади, на яких здійснюються виключно зберігання та реалізація пального, що отримується та реалізується виключно у споживчій тарі без зміни розфасовки, а також скрапленого газу природного, бензолу, метанолу, не обладнуються витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати:

а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі;

б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Один акцизний склад може бути зареєстрований виключно одним розпорядником акцизного складу. Один розпорядник акцизного складу може зареєструвати один і більше акцизних складів.

Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.

Згідно з пунктом 128-1.1 статті 128-1 ПК України необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, а також необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового витратоміра-лічильника спирту етилового на місці отримання та відпуску спирту етилового, розташованого на акцизному складі, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник/витратомір-лічильник спирту етилового.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме: з розрахунку фінансових санкцій до податкового повідомлення-рішення від 29.03.2021 №, винесеного на підставі Акту фактичної перевірки від 19.02.2021 №1652/02-32-09-01/36336063, кількісний показник не обладнаних/незареєстрованих витратомірів-лічильників та рівнемірів лічильників становить 23 од.

Натомість, контролюючим органом зазначено про не підтвердження обладнання та реєстрацію в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників в кількості 2 од. та рівнемірів-лічильників рівня пального на встановлених в ході фактичної перевірки резервуарах в кількості 18 од., що в сумі становить 20 од. Тобто, розраховуючи суму штрафних санкцій відповідач зазначив зовсім інший кількісний показник не обладнаних/незареєстрованих витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників, що свідчить про необґрунтованість прийняття податкового повідомлення-рішення від 29.03.2021 № в цій частині.

Щодо доводів контролюючого органу про відсутність документального підтвердження щодо обладнання та достовірності реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у виявлених в ході фактичної перевірки резервуарах за період, який перевірявся, то вказані твердження спростовуються наданими доказами, зокрема, до матеріалів справи долучено:

- декларацію відповідності №03F-20 Магнітострикаційних рівнемірів ALISONIC модифікації DELHI 485 Exd зав.№62, видавник ННЦ "Інституту метрології" від 08.05.2020;

- сертифікат перевірки типу UA.TR113-0463 від 21.12.2019;

- сертифікат відповідності типу UA.TR113-0463/03f-20 від 21.12.2019.

Зазначені рівнеміри встановлені на резервуарах №8, №9, №2.

Також долучено наступні документи:

- копію декларації відповідності №046-20 рівнемірів Visy-Stick Advanced, серійний номер 142328, видавник: ДП "Укрметртестестандарт" від 16.09.2020;

- копію декларації відповідності №011-21 рівнемірів Visy-Stick Advanced, серійний номер 48, видавник: ДП "Укрметртестестандарт" від 31.01.2021.

Зазначені рівнеміри встановлені не резервуари №10, №11, №12, тип РГС - 75.

Як вбачається з сертифікату відповідності типу UA.TR113-0463/03f-20 від 21.12.2019, останній відповідає вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.01.2016 №94.

Декларації відповідності №03F-20, №046-20 та №011-21, сертифікат перевірки типу UA.TR113-0463 від 21.12.2019 також відповідають вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.01.2016 №94.

Згідно з пунктом 9 Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.01.2016 №94 надання на ринку та/або введення в експлуатацію на території України будь-яких засобів вимірювальної техніки, що відповідають вимогам цього Технічного регламенту, не може бути заборонено з причин, які випливають з цього Технічного регламенту.

Під час оскарження висновків Акту перевірки 19.02.2021 №02-03-09-01/36336063 та податкових повідомлень-рішень 29.03.2021 №, № та №, вказані вище документи надавалися позивачем контролюючому органу, про що свідчить перелік додатків, зазначених у скарзі від 30.04.2021 №вих.№/04-01, проте останній не врахував надані позивачем документи.

Окрім того, як зазначено в Акті перевірки 19.02.2021 №02-03-09-01/36336063, в поданій ТОВ "Компанія "Тасман" довідці "Про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі пального (форма J (F) 0210401) від 01.04.2020 № зазначено, що на акцизному складі (уніфікований номер №1005780)" станом на 01.04.2020 на початок та кінець доби рахуються залишки пального в резервуарах:

- уніфікований номер резервуара - №2, бензин А-95 - 45326,72 літрів;

- уніфікований номер резервуара - №8, дизельне пальне - 48057,85 літрів.

Таким чином, перевіряючий орган дійшов висновку, що у вищезазначених резервуарах №2 та №8 станом на 01.04.2020 рахуються залишки пального, встановлення та реєстрація рівнемірів-лічильників на дані резервуари та витратомірів-лічильників повинні були здійсненні підприємством до 01.04.2020.

В ході проведення фактичної перевірки встановлено, що у ТОВ "Компанія "Тасман", що знаходиться за адресою: Вінницька обл., Барський р-н, селище Бар, вул. Залізнична, 5, перебувають у користуванні:

- резервуари горизонтальні стальні (РГС - 75), місткістю 75 м3 в кількості 12 од.;

- автозаправні блок-пункти (АБП - 8), місткістю 8 м3 в кількості 3 од.

Обсяг акцизного складу товариства, до якого входять введені в експлуатацію стаціонарні резервуари, становить 924 куб.м.

Пунктом 12 підрозділу 5 розділу XX ПК України визначено, що розпорядники акцизних складів відповідно до вимог цього Кодексу зобов`язані обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі в такі строки, зокрема, якщо акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, - не пізніше 1 січня 2020 року.

Відповідно до абзацу 3 пункту 18 підрозділу 5 розділу XX ПК України норми пункту 128-1.1 статті 128-1 цього Кодексу застосовуються з 1 квітня 2020 року - до розпорядників акцизних складів, на яких розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів.

Відтак, обґрунтованими є доводи позивача про те, що відсутність рівнемірів-лічильників на резервуари №2 та №8 до 01.04.2020 не породжує для ТОВ «Компанія «Тасман» правових наслідків.

Також податкове повідомлення-рішення від 29.03.2021 №2 було предметом дослідження Державною податковою службою України під час його адміністративного оскарження за наслідками розгляду скарги позивача від 30.04.2021 №30/04-01. Рішенням Державної податкової служби України від 15.07.2021 №16206/6/99-00-06-03-02-06, серед іншого, податкове повідомлення-рішення від 29.03.2021 № скасовано в частині 120 000,00 грн. (20 000,00 грн. * 6) застосованих штрафних санкцій за необладнання рівнемірами-лічильниками рівня пального та витратомірами-лічильниками акцизних складів, уніфіковані №№1005781, 1005782 та 1005783, в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу ТОВ «Компанія «Тасман» задоволено частково.

При цьому, позивачем оскаржується податкове повідомлення-рішення від 29.03.2021 № без урахування висновків, викладених в рішенні від 15.07.2021 №16206/6/99-00-06-03-02-06.

Враховуючи встановлені судом помилкові висновки Акту перевірки від 19.02.2021 №02-03-09-01/36336063, на підставі яких прийнято податкове повідомлення рішення від 29.03.2021 №, беручи до уваги рішення Державної податкової служби України від 15.07.2021 №16206/6/99-00-06-03-02-06, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29.03.2021 № в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 340 000,00 грн.

Стосовно податкового повідомлення-рішення від 29.03.2021 № судова колегія зазначає, що працівниками ГУ ДПС у Вінницькій області 10.02.2021 надано запит від 10.02.2021 №1 про надання документів (копій документів), що належать або пов`язані з предметом фактичної перевірки завідуючому майновим комплексом ТОВ "Компанія "Тасман", від отримання якого останній відмовився.

Пунктом 85.6 статті 85 ПК України визначено, що у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акту в ньому вчиняється відповідний запис.

Однак, в Акті перевірки від 19.02.2021 №02-03-09-01/36336063 відсутня інформація про те, що посадовими особами податкового органу складався акт про відмову від отримання запиту. В матеріалах справи такий акт також відсутній.

Враховуючи відсутність фіксації в Акті перевірки від 19.02.2021 №02-03-09-01/36336063 факту відмови від отримання запиту, висновки Акту перевірки в частині ненадання позивачем переліку документів стосовно періоду, що перевірявся, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29.03.2021 №.

Колегія суддів також зазначає, що доводи апеляційної скарги повторюють аргументи, які надавалися суду першої інстанції під час розгляду справи, у свою чергу судом першої інстанції надано їм належну та обґрунтовану оцінку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частинами першою та другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

У сукупності наведеного, колегія суддів зазначає, що відповідачем в суді першої інстанції та в апеляційному суді не спростовано доводів та аргументів позивача, не надано належних, достатніх та переконливих доказів у підтримку своєї позиції, як і не доведено порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки колегія суддів доводи апеляційної скарги відхиляє, не змінює та не скасовує рішення суду першої інстанції, відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись статтями 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 січня 2022 року у справі №640/22750/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя - доповідач О.М. Кузьмишина

Судді М.І. Кобаль

Л.О. Костюк