Справа № 120/5418/22
Суддя: Шаповалова Тетяна Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

04 жовтня 2022 р. Справа № 120/5418/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шаповалової Тетяни Михайлівни, розглянувши у письмовому проваджені адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2022 ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі відповідач 1), у якому просила:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо не зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 15.10.1991 по 06.07.1994 згідно трудової книжки від 15.09.1979 серії НОМЕР_1 ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до загального стажу періоди роботи період роботи з 15.10.1991 по 06.07.1994

згідно трудової книжки від 15.09.1979 серії НОМЕР_1 ;

???зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 , пенсію за віком та виплатити пенсію з дня звернення із заявою про призначення пенсії, тобто з 20.05.2022, з урахуванням періоду роботи з 15.10.1991 року по 06.07.1994, згідно трудової книжки від 15.09.1979 серії НОМЕР_1 .

Позовні вимоги мотивовані протиправністю дій Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо не зарахування позивачу до страхового стажу періоду роботи з 15.10.1991 по 06.07.1994 згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 15.09.1991 року, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 21.07.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (ст. 263 КАС України). Даною ухвалою також надано відповідачу строк на подання відзиву. Цією ж ухвалою суду витребувано у відповідача рішення № 86 від 27.05.2022 року про відмову ОСОБА_2 у призначенні пенсії та інформацію про те, яким територіальним органом Пенсійного фонду України приймалось рішення № 86 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії .

04.08.2022 представником відповідача1 подано відзив на адміністративний позов, у якому відповідач вказує, що 20.05.2022 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з заявою про призначення пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 27.06.2022 повідомлено позивача, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 86 від 27.05.2022 відмовлено в призначенні пенсії, зокрема й через неможливість зарахування до страхового стажу її періоди трудової діяльності з 15.10.1991 по 06.07.1994 (2 роки 8 місяців 22 дні) згідно трудової книжки від 15.09.1979 серії НОМЕР_1 .

Також відповідач зауважує, що вимоги позивача щодо призначення пенсії за віком та виплати пенсії з дня звернення із заявою про призначення пенсії, тобто з 20.05.2022, з урахуванням періоду роботи з 15.10.1991 по 06.07.1994 згідно трудової книжки від 15.09.1979 серії НОМЕР_1 є безпідставними. Так, при зарахуванні ОСОБА_2 періоду роботи з 15.10.1991 по 06.07.1994 (2 роки 8 місяців 22 дні) до наявного страхового стажу 26 років 1 місяць, що в цілому складе 28 років 9 місяців 22 дні, у позивача буде відсутній необхідний страховий стаж, а саме 29 років, який передбачений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що в свою чергу не дає права на призначення пенсії за віком.

Враховуючи наведене, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою суду від 05.08.2022 року залучено в якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі - Відповідач2).

24.08.2022 представником відповідача2 подано відзив на адміністративний позов, в якому зазначено, що згідно пункту 2.4. Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях від 29.07.1993 р. № 58 ( далі - інструкція) усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди га заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу ( розпорядження). але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення-у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряється печаткою запис про звільнення. а також відомості про нагородження га заохочення.

Пунктом 2.6 Інструкції передбачено: у випадку виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу про нагороди і заохочення та інші виправлення вносяться адміністрацією того підприємства, де було внесено відповідний запис.

Згідно пункту 2.8 Інструкції зазначено, якщо підприємство, яким було внесено неправильний або неточний запис ліквідовано, виправлення правонаступником і засвідчується печаткою, за його відсутності - підприємством, якому було підпорядковано ліквідоване підприємство, архівом.

За наданими позивачем документами та індивідуальними відомостями про застраховану особу страховий стаж, обчислений у відповідності до вимог чинного законодавства, становить 26 років 01 місяць .

До трудового стажу не зарахований період роботи з 15.10.1991 по 06.07.1994, оскільки існує виправлення в даті наказі на звільнення.

Відповідний період можливо зарахувати до страхового стажу після надання уточнюючої довідки та звернення до управління.

Враховуючи вищезазначене, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області, за принципом екстериторіальності, прийнято рішення № 86 віл 27.06.2022 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу.

Враховуючи наведене, відповідач вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, встановив наступне.

20.05.2022 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком.

До заяви додала копії: РНОКПП, паспорта, копію трудової книжки.

За наслідками розгляду заяви, листом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 0200-0215-8/40952 від 27.06.2022 повідомлено позивача про те, що рішенням № 86 від 27.05.2022 відмовлено в призначенні пенсії.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області, за принципом екстериторіальності, прийнято рішення № 86 від 27.06.2022, у якому вказано, що за наданими документами та індивідуальними відомостями про застраховану особу зараховано 26 років 01 місяць страхового стажу, що не дає право на призначення пенсії за віком. За поданими документами зараховано усі періоди трудової діяльності, окрім періоду з 15.10.1991 по 06.07.1994, оскільки наявне виправлення в даті наказу про звільнення.

Відповідний період можливо зарахувати до страхового стажу після надання уточнюючої довідки та звернення до управління.

Також у рішенні вказано, що згідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», позивач матиме право на пенсійну виплату після досягнення 63-річного віку з 19.05.2025, або при набутті необхідного страхового стажу.

Позивач вважає дії відповідача щодо не зарахування до стажу періоду роботи протиправними, а тому звернулася до суду з цим позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно ст. 65 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до зазначених норм Кабінетом Міністрів України 12.08.1993 року прийнято Постанову № 637, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок 637).

Так, пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п. 20 Порядку, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Статтею 1 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що страховий стаж-період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфіковано обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків передбачених цим Законом.

Наказом Міністерства праці України № 58 від 29.07.1993 року затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.

Згідно пункту 1.1. цієї Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки вносяться відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди (п.п.2.2 Інструкції).

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (пункт 2.4. Інструкції).

Пунктом 2.4 Інструкції передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу або звільнення виконуються акуратно. У разі виявлення неправильного або неточного запису виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис, про що окремо зазначається у трудовій книжці.

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис.

Аналогічні вимоги містила Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 року № 162.2.10.

Як встановлено з копії трудової книжки серії НОМЕР_2 від 15.09.1979, виданої на ім`я ОСОБА_3 , 15.10.1991 позивач прийнята на роботу швачкою-мотористкою в Могилів-Подільське Мале Підприємство «Раїса» (наказ № 2 від 16.10.1991, запис № 17);

06.07.1994 позивач звільнена з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України (наказ №4 від 20.07.1994, містить виправлення у даті наказу з « 06» на « 07», запис № 18).

Надаючи оцінку аргументам відповідача щодо неможливості зарахування до стажу періоду роботи у зв`язку із виправленням у трудовій книжці, суд враховує, що відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 року № 301, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

З аналізу вказаних нормативно-правових актів випливає, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з врахуванням такого періоду.

Правова позиція щодо недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 677/277/17.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, судом встановлено, що позивачем вживалися заходи щодо отримання відомостей про спірний період роботи для підтвердження запису в трудовій книжці.

Разом з тим, відповідно до відповіді Архівного відділу Могилів-Подільської міської ради від 04.07.2022 № 08-18/17 на звернення позивача повідомлено, що документи Могилів-Подільського малого підприємства «Раїса» на державне зберігання до архівного відділу Могилів-Подільської міської ради не передавались, тому неможливо підтвердити стаж роботи за 1991-1994 роки по вищевказаному підприємству. Документи про ліквідацію тa реорганізацію вищевказаного підприємства в архівний відділ не надходили.

Таким чином, суд доходить висновку, що виправлення в трудовій книжці є її формальним недоліком, однак не може бути підставою для покладення на позивача тягаря несприятливих наслідків за дії, що вчинені уповноваженими особами підприємства які виконували обов`язки із ведення трудової книжки.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Обираючи належний спосіб захисту прав позивача, суд вважає, що в межах спірних правовідносин права позивача порушуються саме рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 27.06.2022 про відмову в призначенні пенсії, а не діями щодо не зарахування періоду роботи до стажу, як помилково вважає позивач.

А тому суд доходить до висновку про необхідність вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 86 віл 27.06.2022 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

Щодо вимог зобов`язального характеру, то суд зазначає, що такі підлягають частковому задоволенню шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до загального стажу періоди роботи з 15.10.1991 по 06.07.1994 згідно трудової книжки від 15.09.1979 серії НОМЕР_1 та ???зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії з врахуванням спірного періоду стажу, оскільки саме до функцій пенсійного орану відноситься розрахунок стажу та призначення пенсії.

Також суд звертає увагу, що після винесення рішення про відмову у призначенні пенсії відповідно до Порядку Подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області позбавляється технічної можливості доступу до пенсійної справи та виконання рішення суду. Така можливість наявна лише у спеціалістів відділу призначення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області, оскільки звертався позивач саме до даного територіального органу Пенсійного фонду України.

Враховуючи наведене, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч. 3 ст. 139 КАС України).

Таким чином, оскільки позовні вимоги мають немайновий характер, а позов задоволено частково, на користь позивачки належить стягнути половину понесених нею судових витрат зі сплати судового збору, тобто 496,20 грн, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області, адже саме цим органом прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 86 віл 27.06.2022 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до загального стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 15.10.1991 по 06.07.1994 згідно трудової книжки від 15.09.1979 серії НОМЕР_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.05.2022 про призначення пенсії по віку, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496,20 грн (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 )

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, місцезнаходження: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100 )

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (, вулиця Соборності, будинок 66, місто Полтава, Полтавська область, 36034).

Повне судове рішення виготовлено та підписано суддею 04.10.2022 року.

Суддя Шаповалова Тетяна Михайлівна