Справа № 140/3829/19
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2022-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

30 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 140/3829/19

адміністративне провадження № К/990/22545/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Пасічник С.С.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 31.08.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2022 у справі №140/3829/19 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги й рішення про застосування штрафних санкцій,

в с т а н о в и в:

Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Головне управління ДПС у Волинській області, утворене на правах відокремленого підрозділу ДПС України 13.08.2022 звернулось з касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та недотримання норм процесуального права, просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 31.08.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2022 у справі №140/3829/19, ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в повному обсязі.

Також, як убачається зі змісту поданої відповідачем касаційної скарги, останнім, у зв`язку з пропуском процесуального строку на касаційне оскарження судових рішень, заявлено клопотання про його поновлення. Доводи відповідача про поважність причин пропуску строку при поданні касаційної скарги зводяться до того, що Головне управління ДПС у Волинській області, утворене на правах відокремленого підрозділу ДПС України вже зверталось до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою у справі №140/3829/19 раніше, втім Верховний Суд ухвалою, зокрема, від 18.05.2022 подану заявником касаційну скаргу на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 31.08.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2022 на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) повернув особі, яка її подала як таку, що не містила підстав для касаційного оскарження судових рішень.

Відповідач вважає, що приведення касаційної скарги у відповідність до положень КАС України (наведення обґрунтованих підстав касаційного оскарження судових рішень, які на думку скаржника, є достатніми для відкриття провадження у справі) та дотримання процесуальних строків касаційного оскарження при первинному зверненні до Верховного Суду є безмовною підставою для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження та прийняття касаційної скарги до розгляду.

Ухвалою Верховного Суду від 08.09.2022 касаційну скаргу відповідача залишено без руху з мотивів її невідповідності вимогам статті 332 КАС України - касаційна скарга подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, а наведені відповідачем у заяві про поновлення строку на касаційне оскарження підстави визнані судом неповажними; пункту 4 частини другої, частини четвертої статті 330 цього ж Кодексу - відсутність у касаційній скарзі обґрунтованих підстав (підстави) касаційного оскарження судових рішень у даній справі, зазначення яких, у відповідності до вимог частини четвертої статті 328 КАС України, є обов`язковим при поданні касаційної скарги; ненадання документа про сплату судового збору. Цією ж ухвалою відповідачу визначено строк, впродовж якого особа має право надати суду обґрунтовану заяву про поновлення строку на касаційне оскарження вказавши інші підстави на підтвердження поважності причин пропуску такого строку з доданням доказів на їх підтвердження та усунути недоліки касаційної скарги шляхом подання до суду: уточненої касаційної скарги із наведенням у ній підстави (підстав) касаційного оскарження судових рішень у даній справі, зазначення яких, у відповідності до вимог частини четвертої статті 328 КАС України, є обов`язковим при поданні касаційної скарги; документа, що підтверджує сплату судового збору.

Підставою для залишення поданої відповідачем касаційної скарги без руху стало, зокрема, відсутність у заявленому скаржником клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження належного обґрунтування та підтвердження наявності у останнього об`єктивних перешкод, які унеможливили реалізацію права на звернення до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою оформленою у відповідності до положень частини четвертої статті 328 КАС України в межах визначеного положеннями цього Кодексу процесуального строку на касаційне оскарження.

За результатом розгляду заявленого відповідачем клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність у контролюючого органу наміру добросовісної реалізації належного йому права на касаційне оскарження судових рішень з дотриманням строку на касаційне оскарження та забезпечення неухильного виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги.

Вказану ухвалу Верховного Суду вручено представнику заявника 12.09.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду про залишення касаційної скарги без руху, на адресу суду 22.09.2022 надійшло клопотання Головного управління ДПС у Волинській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України в якому останній просить суд: 1) визнати поважними причини пропуску строку на касаційне оскарження та поновити його з подальшим відкриттям провадження у справі; 2) здійснити відстрочення або розстрочення сплати судового збору у цій справі до завершення воєнного стану в Україні. В якості додатків до поданого відповідачем клопотання останнім, крім іншого, долучено уточнену касаційну скаргу на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 31.08.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2022 у справі №140/3829/19.

Разом з тим, розглянувши подане відповідачем клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, Судом встановлено, що обґрунтовуючи поважність підстав пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень, відповідач зазначає причини попуску процесуального строку аналогічні тим, що були наведені контролюючим органом при поданні касаційної скарги, та які судом було визнано неповажними. Інших умотивованих доводів, які б підтверджували поважність підстав пропуску строку касаційного оскарження Головне управління ДПС у Волинській області, утворене на правах відокремленого підрозділу ДПС України не наводить.

Відповідач повторно наголошує, що дотримання процесуальних строків касаційного оскарження при первинному зверненні до Верховного Суду та наведення обґрунтованих й розгорнутих підстав касаційного оскарження судових рішень, які на думку відповідача, є достатніми для відкриття провадження у справі, є безмовною підставою для поновлення пропущеного строку втретє поданої касаційної скарги (з урахуванням реалізації права повторного звернення до закінчення річного строку) та прийняття касаційної скарги до розгляду. Також, обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження відповідач вказує, що проблеми з фінансуванням органів державної податкової служби унеможливили проведення своєчасної сплати судового збору за подання касаційної скарги у цій справі. Просить суд врахувати належну реалізацію контролюючим органом права касаційного оскарження судових рішень та відсутність з його боку зловживання процесуальними правами.

Розглянувши вказане клопотання, Верховний Суд дійшов висновку, що наведені відповідачем підстави для поновлення строку касаційного оскарження не можуть бути визнані поважними, з огляду на наступне.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Аналіз положень статей 5, 13, 328, 329 КАС України дозволяє дійти висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку, яке повинно бути реалізовано у встановлений вказаним кодексом строк.

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту шостого частини п`ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.

У той же час, Верховний Суд звертає увагу, що з урахуванням приписів статті 44 КАС України всі учасники справи мають однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків, а тому маючи намір добросовісної реалізації належного особі права на касаційне оскарження судового рішення, скаржник повинен забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту для чого, як особа, зацікавлена у її поданні, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Так, керуючись частиною п`ятою статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22.12.2005 №3262, згідно з якою судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень з`ясовано, що постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2022 у справі №140/3829/19 була прийнята у порядку письмового провадження. Рішення набрало законної сили 28.03.2022.

Вперше та вдруге подану відповідачем касаційну скаргу Верховний Суд ухвалами від 29.04.2022 та від 18.05.2022 на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України повернув особі, яка її подала як таку, що не містила підстав для касаційного оскарження судових рішень. Верховний Суд зазначив про незмістовність наведеного скаржником обґрунтування підстав для касаційного оскарження судових рішень відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України та роз`яснив скаржнику вимоги щодо форми і змісту касаційної скарги, яким така має відповідати при викладенні підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України, в тому числі, і у випадку подання касаційної скарги на підставі пунктів 1-4 частини четвертої статті 328, частин другої та третьої статті 353 цього Кодексу.

Таким чином, Верховний Суд вважає, що систематичне недотримання скаржником при зверненні до суду з касаційною скаргою, зокрема, положень пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України щодо належного обґрунтування підстав передбачених цим Кодексом для оскарження судових рішень у касаційному порядку, не є поважною причиною пропуску строку касаційного оскарження, оскільки не є такою, що не залежить від волі особи, яка подає касаційну та не надає особі права у будь-який необмежений час після сплину строку касаційного оскарження реалізовувати право на касаційне оскарження.

Як зазначено вище, відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, щодо форми і змісту касаційної скарги. Частиною першою статті 45 КАС України регламентовано, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Приведення касаційної скарги у відповідність з вимогами КАС України, у тому числі й в частині належного викладення підстав для касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України, є процесуальним обов`язком сторони, яка не погоджується з судовими рішеннями.

Суд, не заперечуючи проти права на повторне звернення з касаційною скаргою після її повернення, вважає, що таке право не є абсолютним. Це обґрунтовується змістом частини восьмої статті 169 КАС України, відповідно до якої скаржник має право на повторне звернення з касаційною скаргою, якщо будуть усунуті недоліки касаційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої касаційної скарги і таке звернення відбувається без зайвих зволікань. Також скаржник повинен довести, що повернення вперше поданої касаційної скарги відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення.

Натомість, у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень відповідачем так і не зазначено обставин, які позбавляли його можливості привести свою касаційну скаргу у відповідність із пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України та подати касаційну скаргу з дотриманням визначеного КАС України процесуального строку на касаційне оскарження, а також не надано доказів, які б підтверджували сплату судового збору за подання касаційної скарги у цій справі.

Звертаючись з касаційною скаргою втретє, а також надаючи на виконання вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху редакційні уточнення касаційної скарги з обґрунтовуванням підстав касаційного оскарження судових рішень у даній справі, які на думку скаржника відповідають положенням частини четвертої статті 328 КАС України, скаржник так і не виправив недоліків, які стали підставою для повернення попередньо поданих касаційних скарг заявнику. Зазначене свідчить про формальне ставлення скаржника до оформлення касаційної скарги та ігнорування ним роз`яснень, наданих Верховним Судом.

За змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

У цій справі саме скаржником не було дотримано вимог КАС України, що стало підставою для повернення раніше поданих касаційних скарг у цій справі.

Для приведення касаційної скарги у відповідність із вимогами КАС України у скаржника було достатньо часу. Строк у понад чотири місяці з моменту ухвалення постанови суду апеляційної інстанції і виготовлення її повного тексту є досить тривалим, з урахуванням часу подання касаційної скарги втретє, та не може вважатися розумним й оптимальним для реалізації права на касаційне оскарження судових рішень.

Верховний Суд звертає увагу, що при вирішенні питання про поновлення строку касаційного оскарження, суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку інтервалів часу: з моменту закінчення встановленого статтею 329 КАС України строку касаційного оскарження до дати звернення з касаційною скаргою вперше; з моменту повернення вперше поданої касаційної скарги/відмови у відкритті касаційного провадження за вперше поданою касаційною скаргою до дати повторного звернення з касаційною скаргою і так далі.

Натомість, у клопотанні про поновлення строку касаційного оскарження, яке подано скаржником на виконання вимог ухвали від 08.09.2022 про залишення касаційної скарги без руху, відповідачем так і не наведено жодних обґрунтованих доводів та не надано належних і допустимих доказів на підтвердження наявності у останнього об`єктивних перешкод, які унеможливили реалізацію права на звернення (після постановлення 18.05.2022 Верховним Судом ухвали про повернення касаційної скарги заявнику) до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою оформленою у відповідності до положень статті 330 КАС України в найкоротші строки. У черговому поданні касаційної скарги лише 13.08.2022, тобто майже через три місяці з моменту повернення судом вдруге поданої скаржником касаційної скарги у цій справі, Суд не вбачає наміру добросовісної реалізації належного особі права на касаційне оскарження судових рішень в найкоротші строки та забезпечення неухильного виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги.

Сукупність вищенаведених обставин свідчить про допущення Головним управлінням ДПС у Волинській області, утвореним на правах відокремленого підрозділу ДПС України необґрунтованих зволікань щодо реалізації свого права на касаційне оскарження судових рішень з дотриманням вимог КАС України.

Отже, враховуючи обставини справи, відсутні підстави вважати, що скаржником пропущено строк з поважних причин, оскільки такі не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Суд вважає за необхідне зазначити, що звернення до Верховного Суду з касаційною скаргою це право сторони, а не обов`язок, а тому, якщо особа вважає за необхідне скористатися своїм правом на касаційне оскарження, то реалізація зазначеного права повинна відбуватися із дотриманням порядку та строків встановлених положеннями КАС України. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

З урахуванням вищевикладеного, Верховний Суд не вбачає підстав для визнання, зазначених відповідачем у клопотанні про поновлення строку касаційного оскарження, причин пропуску такого строку поважними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

Також Верховний Суд звертає увагу, що за відсутності підстав для відкриття касаційного провадження у даній справі з причин визнання викладених відповідачем у клопотанні про поновлення строку, надісланого на виконання вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху, неповажними, Суд не оцінює клопотання контролюючого органу про відстрочення або розстрочення сплати судового збору у цій справі з точки зору наведення обґрунтувань необхідності такого відстрочення або розстрочення.

Враховуючи викладене, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 333 КАС України, Суд -

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Волинській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Волинського окружного адміністративного суду від 31.08.2021 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2022 у справі №140/3829/19.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Волинській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 31.08.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2022 у справі №140/3829/19 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги й рішення про застосування штрафних санкцій.

Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді І.Я. Олендер

І.А. Гончарова

С.С. Пасічник