Справа № 990/47/22
Суддя: Прокопенко Олександр Борисович
Дата ухвалення: 2022-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

29 вересня 2022 року

м. Київ

Справа № 990/47/22

Провадження № 11-104заі22

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Прокопенка О.Б.,

суддів Британчука В. В., Власова Ю. Л., Григор`євої І. В., Гриціва М. І., Гудими Д. А., Єленіної Ж. М., Желєзного І. В., Золотнікова О. С., Пількова К. М., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Сімоненко В. М., Ткача І. В., Ткачука О. С.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу та рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 18 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Верховної Ради України про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

До Великої Палати Верховного Суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на:

- ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 18 серпня 2022 року про закриття провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності Верховної Ради України під час розгляду звернення від 27 серпня 2021 року, яка полягає в невиконанні законного зобов`язання згідно зі статтею 19 Закону України «Про звернення громадян» та ненаданні обґрунтованої відповіді на скаргу від 27 серпня 2021 року;

-рішення цього суду від 18 серпня 2022 року про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання Верховної Ради України повторно провести перевірку та розгляд звернення від 27 серпня 2021 року відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян» з урахуванням необхідності виконання законного зобов`язання, передбаченого статтею 19 Закону України «Про звернення громадян»: на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву, та надання обґрунтованої відповіді за результатом повторного розгляду.

До апеляційної скарги ОСОБА_1 на порушення вимог пункту 1 частини п`ятої статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) не додав документ про сплату судового збору.

Водночас ОСОБА_1 заявив клопотання про звільнення від сплати цього збору, посилаючись на неспроможність його сплати, оскільки він займається безоплатною громадською діяльністю в інтересах суспільства та задля посилення громадянських прав в Україні і його судові позови стосуються такої діяльності; розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача за попередній календарний рік, адже він не отримує пенсію (довідка від ГУ ПФУ в Дніпропетровській області), не має інших доходів, крім компенсації сплаченого судового збору у 2021 році - 3850,8 грн (відомості з державного реєстру фізичних осіб - платників податків від 15 липня 2022 року), всі наявні ресурси витратив на сплату нових судових зборів, проведення громадської діяльності та оплату поштових послуг.

Крім того, не має майнових прав, земельних ділянок, інтелектуальної власності і рухомого майна. Надав копії листа з Державної екологічної інспекції України щодо співпраці та з висловленою подякою, клопотання громадських організацій щодо вирішення проблеми поводження з відходами та неналежного державного контролю у сфері захисту довкілля, витягу з Єдиного державного реєстру транспортних засобів (про відсутність такого у заявника), довідки про склад сім`ї.

Скаржник наполягав саме на звільненні його від сплати судового збору, можливість розстрочення сплати судового збору чи зменшення його розміру заперечував.

Ухвалою судді Великої Палати Верховного Суду від 12 вересня 2022 року наведені доводи ОСОБА_1 щодо наявності передумов для звільнення його від сплати судового збору в цій справі та додані ним матеріали визнано такими, що не дають підстав для висновку про необхідність звільнення скаржника від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на судові рішення, скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків шляхом сплати судового збору (за подання апеляційної скарги на ухвалу суду - 2481 грн, на рішення суду - 3721 грн 50 коп.).

У встановлений судом строк ОСОБА_1 не надіслав суду документ про сплату судового збору, натомість 27 вересня 2022 року надіслав заяву, в якій указує на те, що вимога цього збору унеможливлює реалізацію його права на доступ до правосуддя та наполягає на необхідності повного звільнення його від сплати судового збору з наведених у попередньому клопотанні підстав.

Судом зверталася увага на відсутність у скаржника пільг щодо сплати судового збору, встановлених статтею 5 Закону України «Про судовий збір», а також на те, що питання звільнення від сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду, навіть за наявності однієї з визначених статтею 8 цього Закону.

Так, питання звільнення від сплати судового збору як складової судових витрат, зменшення його розміру, відстрочення чи розстрочення його сплати регулюються частиною першою статті 133 КАС, відповідно до якої суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно з частиною другою статті 132 КАС розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Таким законом є Закон України «Про судовий збір». Відповідно до статті 1 цього Закону судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Питання відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати врегульоване статтею 8 Закону України

«Про судовий збір», норма якої є спеціальною.

Як убачається зі змісту цієї норми, існує три умови, за яких суд, враховуючи майновий стан сторони та за її клопотанням, може відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення (частина перша статті 8 Закону України «Про судовий збір»), зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати (частина друга цієї ж статті):

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Таким чином Законом України «Про судовий збір» визначений перелік осіб, які безумовно звільнені від сплати судового збору у всіх інстанціях у силу закону, який наділяє їх певним статусом, або виходячи із чітко визначеного предмета спору. Цей перелік наведений у статті 5 зазначеного Закону та є вичерпним.

З аналізу ж статті 8 Закону України «Про судовий збір» чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 січня 2021 року у справі № 0940/2276/18.

Наведені у клопотанні ОСОБА_1 доводи щодо наявності передумов для звільнення його від сплати судового збору в цій справі та додані ним матеріали не дають підстав для висновку про необхідність звільнення скаржника від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу та рішення суду.

За статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. І, як уже зазначалося, вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя, яке у розумінні практики Європейського суду з прав людини не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими (рішенням від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (заява № 28249/95)).

Таким чином, оскільки недоліки апеляційної скарги, на які вказано в ухвалі судді Великої Палати Верховного Суду від 12 вересня 2022 року, ОСОБА_1 не усунув, а підстав для задоволення клопотання про звільнення скаржника від сплати судового збору суд не вбачає, то апеляційна скарга відповідно до частини другої статті 298 та пункту 1 частини четвертої статті 169КАС підлягає поверненню скаржнику.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини восьмої статті 169 КАС, положення якої згідно з частиною другою статті 298 КАС застосовуються до апеляційної скарги, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 169, 296, 298 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА :

1. Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

2. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу та рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 18 серпня 2022 року у справі № 990/47/22 позовом ОСОБА_1 до Верховної Ради України про зобов`язання вчинити дії - повернути скаржнику.

3. Матеріали апеляційної скарги разом з копією цієї ухвали надіслати ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. Б. Прокопенко
Судді: В. В. Британчук О. С. Золотніков
Ю. Л. Власов К. М. Пільков
І. В. Григор`єва Л. І. Рогач
М. І. Гриців О. М. Ситнік
Д. А. Гудима В. М. Сімоненко
Ж. М. Єленіна І. В. Ткач
І. В. Желєзний О. С. Ткачук