Справа № 826/16478/15
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2022-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 826/16478/15

касаційне провадження № К/9901/38146/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Бившевої Л.І.,

суддів: Гончарової І.А., Хохуляка В.В.,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області, як відокремленого підрозділу ДПС України (далі - Управління) на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.01.2017 (суддя Данилишин В.М.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2017 (головуючий суддя - Карпушова О.В., судді - Епель О.В., Кобаль М.І.) у справі за позовом Державної податкової інспекції у місті Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області (далі - Інспекція), правонаступником якої є Головне управління ДПС у Полтавській області, як відокремлений підрозділ ДПС України, до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (далі - Товариство), третя особа - Міжрегіональне головне управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників (далі - Офіс), про зупинення видаткових операцій,

У С Т А Н О В И В:

У серпні 2015 року Інспекція звернулась до суду із позовом до Товариства, у якому просила зупинити видаткові операції на рахунках Товариства до дня складення акту опису майна платника податків у податкову заставу податковим керуючим або акта про відсутність майна, що може бути описане у податкову заставу, або погашення податкового боргу у повному обсязі.

На обґрунтування зазначених позовних вимог Інспекція послалася на те, що на дату подання вказаного позову до суду у Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз», яке є філією (структурним підрозділом) Товариства, обліковується податковий борг у розмірі 21467947,81 грн., який виник у результаті несплати самостійно задекларованих податкових зобов`язань з податку на прибуток за 2014 рік у сумі 22112027,00 грн. (який був зменшений на суму наявної у платника податків переплати у розмірі 644079,19 грн.). З метою погашення податкового боргу до Товариства контролюючим органом були застосовані заходи по погашенню податкового боргу, а саме: сформована та направлена податкова вимога № 1721-25 від 06.04.2015 на суму 21467947,81 грн., яка разом з листом про виділення активів у податкову заставу від 07.04.2015 № 5568/10/16-01-25-02-30 та рішенням про опис майна у податкову заставу від 07.04.2015 № 5566/10/16-01-25-02-30 були направлені поштою та вручені Товариству 10.04.2015. Оскільки Товариством не були надані активи для опису та внесення в податкову заставу, 07.08.2015 податковим керуючим ОСОБА_1 (призначена наказом Інспекції від 23.072015 № 64 «Про призначення податкових керуючих») був здійснений вихід за податковою адресою структурного підрозділу Товариства - Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» з метою опису активів у податкову заставу. Разом з цим, структурним підрозділом Товариства - Нафтогазовидобувним управлінням «Полтаванафтогаз» було відмовлено в описі майна у податкову заставу, внаслідок чого податковим керуючим були складені акт відмови платника від опису майна у податкову заставу від 07.08.2015 № 002 та акт перешкоджання платником податків виконанню повноважень податковим керуючим від 07.08.2015 № 002. Вказані обставини слугували підставою для звернення контролюючого органу до суду із даним позовом у відповідності до положень пункту 89.4 статті 89 Податкового кодексу України.

Окружний адміністративний суд міста Києва постановою від 10.01.2017, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2017, у задоволенні позову відмовив.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суди виходили з того, що у контролюючого органу були відсутні підстави для звернення до суду із позовом про зупинення видаткових операцій, оскільки Окружний адміністративний суд міста Києва постановою від 30.11.2015 у справі № 826/16673/15, яка набрала законної сили, було визнано протиправною та скасовано податкову вимогу № 1721-25 від 06.04.2015, визнано протиправними та скасовано з дати їх прийняття накази Інспекції «Про призначення податкових керуючих» від 06.04.2015 № 33 та від 23.07.2015 № 64 в частині, що стосується призначення податкового керуючого щодо Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» Товариства, визнано протиправним та скасовано рішення Інспекції від 07.04.2015 № 5566/10/16-01-25-02-30 «Про опис майна у податкову заставу».

Інспекція оскаржила рішення судів першої та апеляційної інстанцій до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 13.11.2017 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою та витребував матеріали справи із суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник посилається на те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені із порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки суди попередніх інстанцій безпідставно послалися на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.11.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16.06.2016 у справі № 826/16673/15, оскільки станом на 08.06.2017 зазначена справа перебуває на стадії касаційного оскарження та остаточне рішення у ній не прийнято, тоді як висновки, які встановлені у цій справі судами попередніх інстанцій, не відповідають нормам чинного законодавства.

У запереченні на касаційну скаргу Товариство просить суд відмовити у задоволенні касаційної скарги, а рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 03.10.2022 прийняв касаційну скаргу Інспекції до провадження, визнав за можливе проведення попереднього розгляду і призначив попередній розгляд справи на 04.10.2022.

У відповідності до положень частини першої статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15.12.2017) у справі здійснено заміну Інспекції її процесуальним правонаступником - Управлінням, що підтверджується постановами Кабінету Міністрів України від 28.03.2018 № 296, від 06.03.2019 № 227 та від 30.09.2020 № 893.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи та, враховуючи межі касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

У справі, що розглядається, суди попередніх інстанцій встановили, що відповідно до довідки про взяття на облік платника податків від 01.04.2011 №360/29-019 Товариство було взяте на облік в органах державної податкової служби 28.11.1997 за №182.

Нафтогазовидобувне управління «Полтаванафтогаз» (ідентифікаційний код 22525915) Товариства () за організаційно-правовою формою є філією (інший відокремлений підрозділ) без права юридичної особи, головне підприємство - Товариство.

Місцезнаходженням Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» є адреса: м. Полтава, вул. Монастирська, 12. Структурний підрозділ (філія) зареєстроване як платник податків та перебуває на обліку в Інспекції.

На час звернення позивача до суду у Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» Товариства обраховується податковий борг у загальному розмірі 21467947,81 грн., який виник в результаті несплати самостійно задекларованих податкових зобов`язань з податку на прибуток згідно уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань щодо сплати консолідованого податку на прибуток підприємства за 2014 рік №, який поданий Товариством за Нафтогазовидобувне управління «Полтаванафтогаз» 30.03.2015, згідно якого було задеклароване податкове зобов`язання в сумі 22112027,00 грн. З урахуванням наявної переплати у розмірі 644079,19 грн. податковий борг склав 21467947,81 грн.

З метою погашення податкового боргу до Товариства контролюючим органом були застосовані заходи погашення податкового боргу, а саме: сформована податкова вимога №1721-25 від 06.04.2015 на суму 21467947, 81 грн., яка разом з листом про виділення активів у податкову заставу від 07.04.2015 №5568/10/16-01-25-02-30 та рішенням про опис майна у податкову заставу від 07.04.2015 №5566/10/16-01-25-02-30 були надіслані поштою та вручені Товариству 10.04.2015.

Оскільки Товариством не були виділені активи для опису та внесення в податкову заставу, 07.08.2015 податковим керуючим ОСОБА_1 (призначена згідно наказу Інспекції від 23.07.2015 №64 «Про призначення податкових керуючих» на час перебування на лікарняному ОСОБА_2 ) був здійснений вихід за податковою адресою структурного підрозділу Товариства - Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» з метою опису активів в податкову заставу, проте структурним підрозділом Товариства було відмовлено в описі майна у податкову заставу, з огляду на що податковим керуючим були складені акт відмови платника податків від опису майна в податкову заставу від 17.08.2015 №002 та акт перешкоджання платником податків виконанню повноважень податковим керуючим від 07.08.2015 №002.

З огляду на викладені обставини, Інспекція звернулась до суду із даним позовом.

В свою чергу, Товариство оскаржило у судовому порядку податкову вимогу № 1721-25 від 06.04.2015, накази Інспекції «Про призначення податкових керуючих» від 06.04.2015 № 33 та від 23.07.2015 № 64 в частині, що стосується призначення податкового керуючого щодо Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» Товариства, та рішення Інспекції від 07.04.2015 № 5566/10/16-01-25-02-30 «Про опис майна у податкову заставу.

Окружний адміністративний суд міста Києва постановою від 30.11.2015 у справі № 826/16673/15, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16.06.2016 позов Товариства задовольнив повністю: визнав протиправною та скасував податкову вимогу № 1721-25 від 06.04.2015; визнав протиправними та скасував з дати їх прийняття накази Інспекції «Про призначення податкових керуючих» від 06.04.2015 № 33 та від 23.07.2015 № 64 в частині, що стосується призначення податкового керуючого щодо Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» Товариства; визнав протиправним та скасував рішення Інспекції від 07.04.2015 № 5566/10/16-01-25-02-30 «Про опис майна у податкову заставу».

Відповідно до частини 1 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15.12.2017), суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Підпунктом 20.1.31 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках такого платника податків у банках та інших фінансових установах (крім операцій з видачі заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску, а також визначених контролюючим органом грошових зобов`язань платника податків, погашення податкового боргу), у тому числі при недопущенні посадових осіб контролюючих органів до обстеження територій та приміщень.

Згідно з абзацами 1, 2 пункту 89.4 статті 89 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі якщо платник податків не допускає податкового керуючого для здійснення опису майна такого платника податків у податкову заставу та/або не подає документів, необхідних для такого опису, податковий керуючий складає акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу. Контролюючий орган звертається до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків, заборону відчуження таким платником податків майна та зобов`язання такого платника податків допустити податкового керуючого для опису майна у податкову заставу.

Разом з цим, зупинення видаткових операцій на банківських рахунках платника податків як захід примусу можливе у разі, коли відмова платника податків у допуску податкового керуючого до виконання його повноважень не була обумовлена відсутністю законних підстав для здійснення податковим керуючим таких повноважень.

З огляду на викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність у контролюючого органу повноважень на звернення до суду із позовом про зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків, оскільки судами попередніх інстанцій у справі № 826/16673/15 було належним чином досліджено обставини недопуску податкового керуючого до виконання його повноважень, з огляду на відсутність у податкового керуючого відповідних підстав, визначених Податковим кодексом України.

При цьому, Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду зазначає, що постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.11.2015 та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 16.06.2016 у справі № 826/16673/15 були залишені без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.04.2017 (К/800/19339/16).

Таким чином, доводи скаржника, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків, наведених у постанові Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.01.2017 та ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2017, оскільки суди попередніх інстанцій правильно застосували норми матеріального права до встановлених у справі правовідносин, а тому у задоволенні касаційної скарги слід відмовити.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15.12.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15.12.2017) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ч.1 ст. 52, п.1 ч.1 ст. 349, ст. 350, ч.ч. 1, 5 ст. 355, ст.ст. 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області, як відокремленого підрозділу ДПС України, залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.01.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2017 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддіЛ.І. Бившева І.А. Гончарова В.В. Хохуляк