Справа № 160/12185/22
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2022-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, -
11 серпня 2022 року Військова частина НОМЕР_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому позивач просить суд:
- стягнути з відповідача ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі 2481,00 грн., отримувач - військова частина НОМЕР_3 (Номер банківського рахунку за стандартом ІВАN: НОМЕР_4 , МФО 820172 в ДКСУ м. Київ, ЄДРПОУ НОМЕР_5 , банк отримувача - Державна казначейська служба України, м. Київ).
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що між Державною спеціальною службою транспорту в особі начальника кафедри військової підготовки спеціалістів Державної спеціальної служби транспорту Дніпровського національного університету залізничного транспорту імені академіка В.Лазаряна (далі - кафедра) полковником ОСОБА_2 та курсантом ОСОБА_1 було укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Державній спеціальній службі транспорту курсантом вищого військового навчального закладу військового навчального підрозділу закладу вищої освіти на період навчання. 29.07.2016 наказом начальника кафедри (по стройовій частині) №183 ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу кафедри, на всі види забезпечення та призначено на посаду курсанта. 22.05.2020 курсант ОСОБА_1 звернувся з рапортом до начальника кафедри, в якому висловив намір відрахуватися з кафедри у зв`язку з небажанням продовжувати подальшу службу та навчання. Також вказано про необхідність відповідачу відшкодувати витрати позивача за час навчання ОСОБА_1 у Дніпровському національному університеті залізничного транспорту імені академіка В.Лазаряна у розмірі 37 375,93 грн. З розрахунками коштів на відшкодування витрат, пов`язаних зі своїм утриманням, відповідач був ознайомлений, зауважень не мав, проте зазначену суму коштів останній не відшкодував, що є підставою для звернення до суду із цим позовом та стягнення коштів у примусовому порядку.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.08.2022 року відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Відповідач заяви про визнання позову чи відзив на позовну заяву в строки, передбачені статтею 261 Кодексу адміністративного судочинства України, до суду не надав, про розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін повідомлявся належним чином, шляхом направлення ухвали про відкриття спрощеного провадження в адміністративній справі рекомендованою кореспонденцією.
21.09.2022 року відповідач отримав вказану ухвалу суду, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.
Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 08 грудня 2016 року відповідно до Положення про проходження громадянами України військової служби у Державній спеціальній службі транспорту, затвердженого указом Президента України від 03 лютого 2009 року № 60/2009 року, між Державною спеціальною службою транспорту в особі начальника кафедри військової підготовки спеціалістів Державної спеціальної служби транспорту Дніпровського національного університету залізничного транспорту імені академіка В.Лазаряна (далі - кафедра) полковником ОСОБА_2 , та курсантом ОСОБА_1 було укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Державній спеціальній службі транспорту курсантом вищого військового навчального закладу військового навчального підрозділу закладу вищої освіти на період навчання.
29.07.2016 року наказом начальника кафедри (по стройовій частині) № 183 ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу кафедри, на всі види забезпечення та призначено на посаду курсанта.
22.05.202 року курсант ОСОБА_1 звернувся з рапортом до начальника кафедри, в якому висловив намір відрахуватися з кафедри у зв`язку з небажанням продовжувати подальшу службу та навчання.
Відповідно до пункту 36 Положення про проходження громадянами України військової служби у Державній спеціальній службі транспорту, наказом ректора Дніпровського національного університету залізничного транспорту імені академіка В.Лазаряна від 01.06.2020 року № 188ст, курсанта кафедри ОСОБА_1 відраховано з університету (через небажання продовжувати навчання).
04.06.2020 року відповідно до п.п. «ж» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та відповідно до наказу начальника кафедри (по стройовій частині) № 125, відповідача виключено зі списків особового складу кафедри, знято з усіх видів забезпечення та направлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 для постановки на військовий облік.
Відповідно до довідки-розрахунку про вартість речового майна, що підлягає утриманню, відшкодуванню підлягають витрати у сумі 4606,59 грн. Відповідач з розрахунком був ознайомлений та згодний.
Відповідно до довідки-розрахунку витрат на медичне забезпечення, загальна сума витрат 0 грн. 00 коп.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Положеннями статей 3, 15 Закону України «Про Збройні Сили України» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визначено, що Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України. Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій.
Правовідносини, які виникли між сторонами регламентовані Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ (далі - Закон України № 2232-ХІІ), та Порядком відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 року №964.
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України №2232-ХІІ, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до частини шостої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII, до видів військової служби належить, зокрема, військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів).
Відповідно до ч. 5 ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону.
Згідно з ч. 10 ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 та підпунктів "д", "е", "є", "ж", "з" пункту 2 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.
Механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі визначає Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 року №964 (далі - Порядок № 964).
Відповідно до п.2 цього Порядку, витрати відшкодовуються Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управлінню державної охорони, СБУ та Службі зовнішньої розвідки
Так, згідно з пунктом 3 Порядку №964, відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних із: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.
Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом із Мінфіном, МВС, Управлінням державної охорони, СБУ та Службою зовнішньої розвідки
За приписами пункту 4 Порядку №964, розрахунок фактичних витрат здійснюється закладом вищої освіти згідно з нормами утримання курсантів.
Пунктом 5 Порядку встановлено, що витрати відшкодовуються у повному розмірі, зокрема: курсантами, які вислужили встановлений законодавством строк строкової військової служби до вступу у вищий навчальний заклад, курсантами жіночої статі - за весь період навчання; курсантами, які навчалися понад встановлений законодавством строк строкової військової служби, - за період навчання, що перевищує цей строк; особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення закладу вищої освіти відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 та підпунктів "д", "е", "є", "ж", "з" пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Провійськовий обов`язок і військову службу", - за весь період навчання.
При цьому, пунктом 7 Порядку №964 визначено, що у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.
Відповідно до п.8 Порядку №964, сума відшкодованих витрат зараховується до спеціального фонду державного бюджету і використовується відповідно до кошторису Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управління державної охорони, СБУ та Служби зовнішньої розвідки
При цьому, нормами Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007 року №419/831/240/605/537/219/534 (далі - Порядок розрахунку) закріплено механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі.
Так, розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів, зокрема, з урахуванням витрат на грошове забезпечення; на продовольче забезпечення; на речове забезпечення; на медичне забезпечення; на перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад; на оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.
Згідно з підпунктом 2.1.1 пункту 2.1 Порядку розрахунку, витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання, яке визначається з посадового окладу та додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу та надбавки), передбачених чинним законодавством для цієї категорії військовослужбовців.
Фактичні дані беруться з розрахункових відомостей та інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного грошового забезпечення курсанту.
Витратами на продовольче забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта продовольством згідно з нормами харчування, які провадяться на підставі довідки-розрахунку, складеної начальником продовольчої служби.
Витратами на речове забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта речовим майном згідно з нормами забезпечення та лазне-пральними послугами
Витратами на медичне забезпечення є витрати, пов`язані з наданням медичної допомоги, у тому числі стоматологічної, безпосередньо у ВНЗ, та вартість лікування у військових госпіталях.
До спожитих курсантом вищого навчального закладу комунальних послуг та енергоносіїв належать тепло, гаряча та холодна вода, водовідведення та електроенергія (підпункти 2.1.2, 2.1.4, 2.1.6 пункту 2.1 Порядку).
Як вбачається з матеріалів справи, за відповідачем рахується заборгованість з відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням у Державній спеціальній службі транспорту Дніпровського національного університету залізничного транспорту імені академіка В.Лазаряна, у розмірі 37 375,93 грн., що підтверджується вищезазначеними письмовими доказами, доданими до матеріалів адміністративного позову. Із розрахунками зазначеної суми відповідач був ознайомлений та згодний.
Доказів оскарження встановленої позивачем суми до відшкодування відповідачем не надано.
Доказів того, що відповідач відшкодував витрати, пов`язані з його утриманням під час навчання у вищому навчальному закладі, або розпочав їх відшкодування, до суду не надано, відтак, суд приходить до висновку, що ці витрати підлягають стягненню з відповідача в судовому порядку.
Відповідно до частини першої ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідачем до суду не надано.
За встановлених в цій справі обставин, та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Щодо позовної вимоги про стягнення судового збору, суд зазначає, що відповідно до ч. 2. ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, а тому в даній справі судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник