Справа № 380/6604/22
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2022-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/6604/22 пров. № А/857/11217/22
Восьмий апеляційний адміністративний суду складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Довгої О.І., Матковської З.М.,

за участю секретаря Пославського Д.Б.

представника апелянта Івасечко Н.Я.,

представників позивача Семенина В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Львівської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 липня 2022 року (ухвалене головуючим суддею Лунь З.І. у м. Львові) у справі № 380/6604/22 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КПП Центр» до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування картки відмови у прийнятті митної декларації,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив визнати протиправною і скасувати картку відмови за № UA209140/2022/000421 Львівської митниці Державної митної служби України, якою відмовлено в прийнятті митної декларації ТзОВ «КПП ЦЕНТР» за № UA209140/2022/022551 поданої 29.03.2022, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що відмова ґрунтується на інформації щодо не підтвердження походження товару, який імпортувався в межах інших господарських відносин за участі позивача. Оскільки для митного оформлення були надані належним чином оформлені сертифікати з перевезення (походження) товару форми EUR.l, наявність яких є достатньою для підтвердження його походження, а також всі інші необхідні документи, тоді як відповідач не надав докази, які спростовують походження товару, позивач вважає картки відмови протиправними, а відтак такими, що підлягають скасуванню.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12.07.2022 адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправною і скасовано картку відмови за № UA209140/2022/000421 Львівської митниці Державної митної служби України, якою відмовлено в прийнятті митної декларації ТзОВ «КПП ЦЕНТР» за № UA209140/2022/022551 поданої 29.03.2022, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивач подав у встановленому порядку документи, необхідні для підтвердження застосування преференційного режиму до товару, ввезеного згідно із митною декларацією № UA209140/2022/022551, щодо достовірності якого відсутні обґрунтовані сумніви, підтверджені належними доказами, а тому у відповідача були відсутні належні підстави для відмови у митному оформленні за вказаним режимом.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Зокрема в апеляційній скарзі зазначає, що даний імпортер товару неодноразово подавав до митного оформлення документи про преференційне походження товару, які визнавалися митними адміністраціями країни експорту не підтвердженими.

Позивач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та надав пояснення, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги та надав пояснення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представників учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що відповідно до договору купівлі-продажу № 06/20 від 04.05.2020, укладеного між КПП «ЦЕНТР» (покупець )та KI-TRUCK SALE COMPANY Ihor Kulchytskyi (Польща) (продавець) КПП «ЦЕНТР» купив транспортний засіб сідловий тягач DAF CF 85.410 4x2 2011р., бувший у вживанні, VIN: НОМЕР_1 , за ціною 15700 EURO.

Зазначені умови підтверджуються також виставленою покупцю експортною фактурою від 22.02.2022.

29.03.2022 позивач подав відповідачу для митного оформлення транспортного засобу митну декларацію № UA209140/2022/022551, а також додані до неї рахунок-фактуру (інвойс) від 22.02.2022; сертифікат з перевезення (походження) товару EUR.1; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 03.05.2011; калькуляцію транспортних витрат, зовнішньоекономічний договір від 04.05.2020, копію митної декларації країни відправлення № 22PL402010Е256335 від 22.02.2022.

Зазначений транспортний засіб ввезений на митну територію України із застосуванням преференційного режиму в рамках Протоколу 1 «Щодо визначення концепції «Походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» Угоди про асоціацію між Україною з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України від 16.09.2014 № 1678-VII.

Разом з цим, позивачем отримано картку відмови за № UA209140/2022/000421 Львівської митниці Державної митної служби України, якою відмовлено в прийнятті митної декларації ТзОВ «КПП ЦЕНТР» за № UA209140/2022/022551 поданої 29.03.2022, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення з тих причин, що митне оформлення неможливо завершити, оскільки документ про походження визнається непридатним для застосування преференцій (товар №1) відповідно до норм статті 32 Доповнення І «Щодо визначення поняття «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» до Регіональної Конвенції пропан-євро-середземноморські преференційні правила походження в рамках Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами членами з іншої сторони від 27.06.2014, так як декларацію походження видано (складено) експортером, який експортував товари, походження яких не підтверджено митними органами ЄС.

Позивач вважаючи спірну картку відмови протиправною, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 270 Митного кодексу України (далі - МК України) передбачено, що правила оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, митом, крім особливих видів мита, встановлюються цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ст. 271 МК України мито - це загальнодержавний податок, встановлений Податковим кодексом України та цим Кодексом, який нараховується та сплачується відповідно до цього Кодексу, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. В Україні застосовуються такі види мита: 1)ввізне мито; 2)вивізне мито; 3)сезонне мито; особливі види мита: спеціальне, антидемпінгове, компенсаційне, додатковий імпортний збір.

Відповідно до ст. 272 МК України ввізне мито встановлюється на товари, що ввозяться на миту територію України. Встановлення нових та зміна діючих ставок ввізного мита, визначених Митним тарифом України, здійснюється Верховною Радою України шляхом прийняття законів України.

Згідно з ст. 280 МК України в Україні застосовуються такі види ставок мита:

1)адвалерна - у відсотках до встановленої статтею 279 МК України бази оподаткування;

2)специфічна - у грошовому розмірі на одиницю бази оподаткування, встановлену статтею 279 МК України;

3)комбінована, що складається з адвалерної та специфічної ставок мита.

Частинами 4 та 5 ст.280 МК України визначено, що ввізне мито на товари, митне оформлення яких здійснюється в порядку, встановленому для підприємств, нараховується за ставками, встановленими Митним тарифом України.

Ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 281 МК України допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.

Документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Згідно з частинами 1 - 3 ст. 36 МК України країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі.

Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.

Під країною походження товару можуть розумітися група країн, митні союзи країн, регіон чи частина країни, якщо є необхідність їх виділення з метою визначення походження товару.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 44 МК України передбачено, що у разі ввезення товару на митну територію України сертифікат про походження товару подається обов`язково на товари, до яких застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

Законом України від 16.09.2014 № 1678-VII ратифіковано Угоду про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони (далі - Угода про асоціацію, Угода).

Згідно з ч. 1 ст. 16 розділу V «Підтвердження походження» Протоколу І Угоди товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання сертифіката з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку ІІІ до цього Протоколу, як одного з таких документів.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 17 розділу V Протоколу І Угоди, сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами країни експорту на письмову заяву експортера. Експортер, який подає заяву про видачу сертифіката з перевезення товару EUR.1, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів країни експорту, у якій видається сертифікат з перевезення товару EUR.1, надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу. Відповідно до ч. 1 ст. 29 розділу V Протоколу І Угоди, експортер, який подає заяву на отримання сертифіката з перевезення товару EUR.1, повинен зберігати документи, зазначені в статті 17 (3) цього Протоколу, протягом щонайменше трьох років.

Відтак є вірним висновок суду першої інстанції, що сертифікат з перевезення товару EUR.1 та/або сертифікат про походження товару є підставою для застосування до товару тарифної преференції.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 розділу VI «Домовленості про адміністративне співробітництво» Протоколу І Угоди, з метою забезпечення правильного застосування цього Протоколу Європейський Союз і Україна повинні допомагати один одному через компетентні митні адміністрації у перевірці достовірності сертифікатів з перевезення товару EUR.1 або декларацій інвойс та правильності інформації, що міститься в цих документів.

Частинами 1, 3 та 5 ст.32 «Перевірка підтверджень походження» розділу VI Протоколу І Угоди встановлено, що подальші перевірки підтверджень походження мають здійснюватися у довільному порядку або тоді, коли митні органи країни імпорту мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог цього Протоколу. Перевірка має бути здійснена митними органами країни експорту. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь- яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними. Митні органи, на запит яких була здійснена перевірка, мають бути повідомлені про її результати якомога раніше. Ці результати повинні чітко вказувати на те, чи є перевірені документи достовірними та чи розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу або України і відповідають іншим вимогам цього Протоколу.

Згідно з ч. 1 ст. 45 МК України у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, орган доходів і зборів може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

Відтак в силу наведених норм, у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару відповідач мав право звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

Згідно матеріалів справи, позивач подав митному органу пакет документів, які засвідчують походження товару, з поміж іншого, сертифікат з перевезення товару форми EUR.1 № PL/MF/AS 0251299.

Зі змісту картки відмови видно, що причиною відмови у митному оформленні за преференційним режимом слугувало те, що декларацію походження видано (складено) експортером, який експортував товари, походження яких не підтверджено митними органами ЄС. Саме ця обставина викликала сумніви у відповідача щодо застосування преференційного режиму імпортованого товару.

Разом з цим, відповідач не надав доказів звернення до уповноваженого органу Республіки Польща із запитом щодо перевірки сертифікатів з перевезення товару EUR.1. по товару, що ввозився до України по декларації № UA209140/2022/022551 поданої 29.03.2022.

Відтак, відповідач маючи сумніви у походженні товару не вчиняв жодних дій на підтвердження чи спростування їх обґрунтованості, обмежившись лише констатацією того, що декларацію EUR.1 видано експортером, котрий раніше експортував товари, походження яких не підтверджено.

Більше того, апелянт зазначає, що імпортер товару раніше подавав до митного оформлення документи про преференційне походження товару які визнавались митними органами країн експорту не підтвердженими, і як приклад наводиться автомобіль марки RENAULT модель MIDLUM270-16L, експортером якого виступала фірма KI-TRUCK SALE COMPANY Ihor Kulchytskyi, а імпортером ТзОВ «КПП ЦЕНТР».

Однак вірно зазначено у відзиві на апеляційну скаргу, що предметом вказаного позову у цій справі, є транспортний засіб сідловий тягач DAF CF 85.410 4x2 2011року випуску, а не автомобіль марки RENAULT модель MIDLUM270-16L. Тобто, по заявленому в позові автомобілю марки DAF CF 85.410 4x2 2011 року випуску та застосування до нього преференцій, у апелянта не має, і не було доказів не підтвердження преференційного походження товару митними органами країн експорту.

Тому відповідач у своїй апеляції здійснює підміну понять, і покликається на інший автомобіль, а відтак і на інші супровідні документи, які не є предметом цієї судової справи, і не стосуються ні цього автомобіля, ні цих супровідних документів, які є предметом саме цієї судової справи.

Відтак, твердження апелянта про те, що експортер та імпортер є ті ж самі, а товар ідентичний, а відтак начебто можна стверджувати про не підтвердження преференційного походження товару внаслідок начебто не підтвердження митними органами країн експорту, не стосується ні ідентичності товару, оскільки товари є різні, ні заявленого предмету спору, предмет спору різний, не стосується транспортного засобу, які також різні, сідловий тягач DAF CF 85.410 4x2 2011 року випуску, а не автомобіль марки RENAULT модель MIDLUM270-16L, а також різні супровідні документи, сертифікати, тощо.

Крім цього, апелянт зазначає, що ним листом від 26.05.2022 за №7.4-1/13/13/10242 скеровано до Державної митної служби України проект запиту до митних органів Республіки Польща з метою перевірки достовірності сертифіката з перевезення EURO-1, № PL/MF/AS 0251299 від 04.02.2022 і що картка відмови у митному оформленні №UA209140/2022/0004421 апелянт вважає правомірною, а також вважає, що надання тарифних преференцій має розглядатися після отримання результатів перевірки достовірності вищевказаного сертифікату з перевезення.

З цього приводу суд вважає за доцільне в котре зауважити, що ТОВ КПП ЦЕНТР оскаржує картку відмови за № UA209140/2022/000421, а апелянт зазначає картку відмови № UA209140/2022/0004421, яка не є у цій справі предметом оскарження.

Враховуючи наведене вище колегія суддів, поділяє висновок суду першої інстанції, що відповідач під час митного оформлення імпортованого позивачем товару безпосередньо не встановив невідповідності відомостей у наданих для митного оформлення документах, а його сумніви ґрунтувались виключно на інформації щодо іншого товару, що в свою чергу є належною підставою для відмови у митному оформленні за преференційним режимом товару за митною декларацією № UA209140/2022/022551.

Відтак, відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, а тому, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про визнання протиправною і скасування картки відмови за № UA209140/2022/000421, якою відмовлено в прийнятті митної декларації ТзОВ «КПП ЦЕНТР» за № UA209140/2022/022551 поданої 29.03.2022, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 липня 2022 року у справі № 380/6604/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді О. І. Довга
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 05 жовтня 2022 року