Справа № 420/4625/21
Суддя: Левчук О.А.
Дата ухвалення: 2022-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4625/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2022 року Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Левчук О.А.,

за участю секретаря Гур`євої К.І.

представника позивача Поліщука Д.О.

представника відповідача Приймачука С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до суду та просить суд стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості на загальну суму 114381,65 грн. на бюджетний рахунок UA0015600, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, КБК 18010200, отримувач коштів ГУК в Од.обл./отг смт Таїр./18010200.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що ОСОБА_1 є платником податків та перебуває на обліку в ГУ ДПС в Одеській області. Відповідно до розрахунку податкового боргу, довідки-розрахунку заборгованості до бюджету та інтегрованих карток платника податку, податкова заборгованість ОСОБА_1 перед бюджетом по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості загалом становить 114381,65 грн., яка виникла в результаті винесених податкових повідомлень-рішень. Відповідно до вимог ст. 59 ПК України, у зв`язку з несплатою зобов`язання була сформована податкова вимога, яка була направлена на адресу відповідача. Однак, заборгованість відповідачем не сплачено.

Від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив, в якому відповідач вказує, що в матеріалах справи відсутні докази отримання податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги. Крім того, ГУ ДПС в Одеській області було нараховано грошові зобов`язання за період з 2016 року по 2019 рік, чим грубо порушено строк надсилання ППР, який визначений п. 2 ч. 7 ст. 266 ПК України. Твердження позивача про нібито наявність боргу, а також суму його нарахування є необґрунтованими, сума податкового боргу є неузгодженою в розумінні ПК України, а отже підстав для задоволення позовних вимог відсутні. При цьому, визначення суми податкового зобов`язання за 2016 рік є неправомірним, оскільки рішення місцевих рад щодо податку на майно, відмінного від земельної ділянки, прийняті у 2016 році, могли встановлювати плановим періодом лише в 2017 рік. Крім того, в податкових повідомленнях-рішеннях неправильно визначено суми грошового зобов`язання. Таким чином, ГУ ДПС в Одеській області не надано жодних доказів на підтвердження правильності здійснення розрахунку податкового боргу, а ППР та вимога, містять відомості, що суперечать вимогам закону.

Ухвалою суду від 27 травня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

19 липня 2021 року прийнято ухвалу про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 28 липня 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою суду від 05 жовтня 2021 року відмовлено в прийнятті до спільного розгляду зустрічної позовної заяви по справі № 420/4625/21 (вхід. № 37143/21 від 13.07.2021 року).

Ухвалою суду від 10 листопада 2021 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 16 листопада 2021 року зупинено провадження по справі.

Ухвалою суду від 19 липня 2022 року, занесеною до протоколу судового засідання, поновлено провадження по справі.

Ухвалою суду від 19 липня 2022 року витребувано від Головного управління ДПС в Одеській області інформацію та належним чином завірені копії документів, які слугували підставою для прийняття податкових повідомлень-рішень № 0-1553 від 11.06.2019 року, № 0-1553 від 11.06.2019 року, № 0-1553 від 11.06.2019 року, № 0-1553 від 26.03.2020 року, а також облікову картку платника податку ОСОБА_1 та довідку про наявність чи відсутність податкового боргу станом на дату розгляду справи, та зупинено провадження по справі для одержання витребуваних документів.

Ухвалою суду від 27 вересня 2022 року, занесеною до протоколу судового засідання, поновлено провадження по справі.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, просив відмовити в задоволенні позову.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, суд встановив наступне.

11 червня 2019 року ГУ ДФС в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення № 0-1553, яким визначено ОСОБА_1 податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості за 2017 рік у сумі 26795,90 грн., податкове повідомлення-рішення № 0-1553, яким визначено ОСОБА_1 податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості за 2016 рік у сумі 33700,09 грн., податкове повідомлення-рішення № 0-1553, яким визначено ОСОБА_1 податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості за 2018 рік у сумі 26831,78 грн. (а.с. 61 т. 1).

Податкові повідомлення-рішення від 11.06.2019 року № 0-1553, № 0-1553, № 0-1553 направлялись на адресу ОСОБА_1 , проте були повернуті з відміткою «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення» (а.с. 62 т. 1).

26 березня 2020 року ГУ ДПС в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення № 0-1553, яким визначено ОСОБА_1 податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості за 2019 рік у сумі 27053,19 грн. (а.с. 63 т. 1).

Податкове повідомлення-рішення від 26.03.2020 року № 0-1553 направлялось на адресу ОСОБА_1 , проте було повернуто з відміткою «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення» (а.с. 64 т. 1).

Відповідно до п. 58.3 ст. 58 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Згідно ст. 42 ПК України (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). Якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата. У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

З матеріалів справи вбачається, що податкові повідомлення-рішення від 11.06.2019 року № 0-1553, № 0-1553, № 0-1553, від 26.03.2020 року № 0-1553 направлялись на адресу ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , за якою вона зареєстрована з 17.12.2008 року, проте вказані податкові повідомлення-рішення не були вручені адресату з інших причин.

Тобто, в розумінні приписів ст. 42, 58 ПК України податкові повідомлення-рішення від 11.06.2019 року № 0-1553, № 0-1553, № 0-1553, від 26.03.2020 року № 0-1553 вважаються належним чином врученими відповідачу, ОСОБА_1 , а тому посилання представника відповідача на відсутність доказів отримання податкових повідомлень-рішень є неспроможними.

Даних щодо повідомлення ОСОБА_1 контролюючого органу про зміну податкової адреси матеріали справи не містять.

З метою погашення заборгованості податковим органом прийнято податкову вимогу форми «Ф» від 20 січня 2020 року № 3367-53, яка була надіслана на адресу ОСОБА_1 та була отримана 13.04.2020 року, про що свідчить підпис на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 60 т. 1).

Після направлення ОСОБА_1 податкової вимоги форми «Ю» від 20 січня 2020 року № 3367-53, сума податкового боргу змінювалась, але податковий борг не був погашений, у зв`язку з чим податкова вимога додатково відповідачу не надсилалася.

В підпункті 14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 265 ПК України податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Згідно пп. 266.1.1, 266.1.2 п. 266.1 ст. 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб: а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку; б) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом; в) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.

Відповідно до пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно пп. 266.3.1, 266.3.2 п. 266.3 ст. 265 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПК України (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) визначено обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку: а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів «а» або «б» підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку; б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів «а» або «б» підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку; в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту «в» підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку; г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості; ґ) за наявності у власності платника податку об`єкта (об`єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів "а"-"г" цього підпункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об`єкт житлової нерухомості (його частку).

Згідно пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Відповідно до пп. 266.10.1 п. 266.10 ст. 266 ПК України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується а) фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Згідно пп. 266.10.3 п. 266.10 ст. 266 ПК України податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , станом на дату прийняття податкових повідомлень-рішень, на праві власності належали - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 631,4 м.кв.; - квартира за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 115,1 м.кв.; - квартира за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 68,9 кв.м.; - квартира за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 154,4 кв.м. (а.с. 52-63 т. 2).

При цьому, розрахунок податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, нарахованих податковими повідомленнями-рішеннями від 11.06.2019 року № 0-1553, № 0-1553, № 0-1553, від 26.03.2020 року № 0-1553 здійснений ГУ ДПС в Одеській області в автоматичному режимі відповідно до вимог ст. ст. 102, 266 ПК України.

Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача щодо неправомірності визначення суми податкового зобов`язання за 2016 року та неправильності визначення сум грошового зобов`язання за інші роки, оскільки у межах розгляду справи за позовом суб`єкта владних повноважень про стягнення заборгованості суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати правовий аналіз питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань. Оцінка податкового правопорушення, має здійснюватися судом у провадженні за позовом платника податків про оскарження такого акту індивідуальної дії, зокрема податкового повідомлення-рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 04.02.2020 року по справі № 817/4186/13-а, від 21.08.2019 року по справі № 2340/4023/18, від 05.03.2020 року по справі № 804/8630/16.

Також, в постанові від 12 липня 2022 року по справі № 160/7345/20 Верховний Суд зазначив, що у спорах за позовом податкового органу про стягнення з платника податку податкового боргу встановленню та дослідженню підлягає, зокрема, факт узгодженості грошового зобов`язання, а саме факт оскарження платником податку у передбаченому Кодексом порядку (адміністративному та/або судовому) податкового повідомлення-рішення, яким контролюючим органом визначене грошове зобов`язання, чи є останнє узгодженим з огляду на наявність (відсутність) процедури оскарження, факт сплати/несплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання, протягом строків, визначених законодавством, правильність нарахування пені за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань, факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги, дотримання позивачем порядку здійснення цього заходу.

Таким чином, питання правомірності податкових повідомлень-рішень від 11.06.2019 року № 0-1553, № 0-1553, № 0-1553, від 26.03.2020 року № 0-1553 не може бути предметом доказування у межах даного позову, оскільки правомірність вказаних податкових повідомлень-рішень не є предметом позову у цій справі.

В той же час, відповідно до ст. 17 ПК України платник податків має право оскаржувати в порядку, встановленому цим Кодексом, рішення, дії (бездіяльність) контролюючих органів (посадових осіб). Пунктом 56.1 ст. 56 ПКУ встановлено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. Коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених ПКУ або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення (п. 56.2 ст. 56 ПК України).

Однак, будь-яких доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 зверталась щодо оскарження податкових повідомлень-рішень від 11.06.2019 року № 0-1553, № 0-1553, № 0-1553, від 26.03.2020 року № 0-1553 в адміністративному або загальному судовому порядку, та такі податкові повідомлення-рішення були скасовані, відповідачем суду не надано.

Відповідно до п. 20.1.34 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно з п.п. 95.1, 95.2, 95.3 ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Враховуючи, що з дня надіслання контролюючим органом відповідачу податкової вимоги минуло 30 календарних днів, в першу чергу вживаються заходи щодо погашення податкового боргу платника податків за рахунок стягнення коштів, які перебувають у його власності, з рахунків платника податків у банках за рішенням суду.

Згідно даних облікової картки платника податків, довідки про наявність заборгованості, розрахунку заборгованості, відповідачем, ОСОБА_1 , не сплачено заборгованість у розмірі 114381,65 грн. (а.с. 55-59, 82-83 т. 1, а.с. 42-45 т. 2)

Даних щодо сплати відповідачем, ОСОБА_1 , податкової заборгованості на дату розгляду справи суду не надано.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 12, 77, 90, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП 44069166, адреса місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_6 ) про стягнення заборгованості, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму заборгованості по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості на загальну суму 114381,65 грн. (сто чотирнадцять тисяч триста вісімдесят одна гривня 65 копійок) на бюджетний рахунок UA0015600, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, КБК 18010200, отримувач коштів ГУК в Од.обл./отг смт Таїр./18010200.

Рішення може бути оскаржено в порядку та в строки встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 255 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 04 жовтня 2022 року.

Суддя О.А. Левчук