Справа № 560/12379/21
Суддя: Стеценко С.Г.
Дата ухвалення: 2022-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 жовтня 2022 року

м. Київ

справа №560/12379/21

адміністративне провадження № К/990/25786/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Стеценка С.Г.,

суддів: Мороз Л.Л., Тацій Л.В.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.04.2022 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23.08.2022 у справі № 560/12379/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому позивач просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення №33 від 23.06.2021 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов`язати відповідача зарахувати у страховий стаж періоди навчання та роботи: з 01.09.1979 по 13.09.1981 навчання в ГПТУ № 4; з 16.09.1981 по 11.01.1983 кравцем по шиттю одягу на Рівненській фабриці пошиву і ремонту одягу; з 19.01.1983 по 26.09.1984 слюсарем сантехніком БУ- З «Союзенергожилстрой»; 26.09.1984 по 09.06.1986 газоелектрозварником БУ- З «Союзенергожилстрой»; з 25.06.1986 по 24.06.1990 в МНР газоелектрозварником; з 14.09.1990 по 01.11.199 в БУ-3 ПМСО «Енергожилстрой» електрозварником 5 розряду; 01.11.1993 по 06.12.1993 в БУ-3 ПМСО «Енергожилстрой» кравцем; з 06.12.1993 по 27.04.1998 майстром УПП в БУ-3 ПМСО «Енергожилстрой»; з 28.04.1998 по 12.07.1999 виконання електромонтажних робіт від підприємства Монтажне управління №13 "Електропівденьзахідмонтаж" у відрядженні в Ірані; з 27.07.1999 по 30.11.1999 на посаді техніка-інструктора по монтажу зв`язку ЗАО «Атомстройекспорт» Москва; з 01.12.1999 по 01.04.2006 в ООО корпорація АК «Електросевкавмонтаж» на посаді техніка-інструктора по монтажу зв`язку, доз контролю та пожежній сигналізації; з 01.04.2006 по 03.06.2008 на посаді інженера-енергетика по ГПМ «Електросевкавмонтаж»; з 15.07.2008 по 18.07.2008 електромонтажником 4 розряду в «Електросевкавмонтаж» Московський філіал; з 18.07.2008 по 27.12.2008 на посаді інженера-електрика в «Електросевкавмонтаж» Московський філіал; з 02.11.2009 по 31.08.2012 електромонтажником 4 розряду в приватному підприємстві «Будспецпроект»; з 03.09.2012 по 26.12.2012 на посаді головного інженера в ТОВ «Електроцентромонтаж»; з 11.11.2013 по 26.02.2014 на посаді начальника виробничо-технічного відділу ВАТ Нижегородська інжинірингова компанія «Атоменергопроект» (представництво ВАТ НІАЕП в республіці Беларусь); з 26.02.2014 по 29.05.2015 на посаді ведучого інженера на тому ж підприємстві, яке 07.10.2014 та 11.11.2014 змінювало назву; з 12.01.2015 по 11.01.2020 в ЗАТ "Атомстройекспорт" ведучим спеціалістом, головним спеціалістом, головним енергетиком у філіалі підприємства народної республіці Бангладеш; з 12.01.2020 по 05.05.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.07.2022, в якій скаржник просить їх скасувати, та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.04.2022, яке залишене без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23.08.2022, адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №33 від 23.06.2021 про відмову ОСОБА_1 щодо зарахування до страхового стажу позивача періоду з 30.04.1998 по 30.04.1999 та до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії за Списком №2, періоду роботи з 22.08.1992 по 01.11.1993 на посаді електрозварювальника 5 розряду БУ №3.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період з 30.04.1998 по 30.04.1999 та до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії за Списком №2, періоду роботи з 22.08.1992 по 01.11.1993 на посаді електрозварювальника 5 розряду БУ №3. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, подав касаційну скаргу, у якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права у випадку, якщо судами попередніх інстанцій застосовано норму права без урахування висновку щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у справі колегією суддів встановлено таке.

Предметом оскарження в даній справі є рішення органу Пенсійного фонду України про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують положення статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.

Згідно частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

За змістом пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Таким чином, справа в силу пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України віднесена до справ незначної складності.

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.

Судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), підлягають касаційному оскарженню у виключних випадках, перелік яких передбачений підпунктами а - г пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

На обґрунтування касаційної скарги заявник зазначає, що дана касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Оцінивши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що посилання скаржника на положення підпункту «а» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України є необґрунтованим, оскільки таке посилання має загальний характер та притаманне кожній аналогічній справі.

Скаржником не обґрунтовано, в чому саме полягає фундаментальне значення саме даної справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду, на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.

Касаційна скарга в частині наведених у ній обґрунтувань вимог до суду касаційної інстанції містить посилання на підстави незгоди з рішеннями судів попередніх інстанцій щодо застосування нормативно-правових актів.

Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з встановленими в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами та наданою їм правовою оцінкою не дають підстав для висновку про наявність в даному випадку обставин, наведених у підпункті «а» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Що стосується посилань скаржника на підстави касаційного оскарження судових рішень, передбачені ч. 4 ст. 328 КАС України, Суд зазначає, що оцінка наявності підстав касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України, є вторинною від наявності права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності.

Верховний Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у малозначних справах залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.

Зазначене дає підстави вважати, що за поданою касаційною скаргою оскаржуються судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 257, 328, 333, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.04.2022 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23.08.2022 у справі № 560/12379/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

СуддіС.Г. Стеценко Л.Л. Мороз Л.В. Тацій