Справа № 140/4095/22
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2022-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2022 року ЛуцькСправа № 140/4095/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій щодо нездійснення перерахунку виплаченої індексації з 01.03.2018 по день звільнення відповідно абзаців 4, 5 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078; зобов`язання здійснити перерахунок раніше виплаченої індексації з 01.03.2018 по 10.03.2021 з урахуванням абзацу 4, 5 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078; стягнення 134966,75 грн недоплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 10.03.2021; зобов`язання здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 27.08.2015 по 16.12.2020 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 ОК « ІНФОРМАЦІЯ_1 » АДРЕСА_1 . Зазначає, що під час проходження військової служби за період з січня 2016 по день звільнення, йому не була нарахована та не виплачена індексація грошового забезпечення, відповідно до чинного законодавства України, чим було порушено його права. В подальшому позивач звернувся до Волинського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про відновлення його порушених прав. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 21.01.2022 у справі №140/13852/2 його позов був задоволений, визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за спірний період були визнані судом протиправними, а військову частину НОМЕР_1 зобов`язано виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2018.

12.04.2022 здійснено виплату заборгованих коштів індексації грошового забезпечення згідно з рішенням суду в сумі 82370,83 грн. Проте, як було в подальшому встановлено, що при нарахуванні та виплаті йому індексації грошового забезпечення відповідач не захотів здійснити перерахунок виплаченої індексації з березня 2018 по день звільнення.

Позивач вказує, що при здійсненні нарахування індексації грошового забезпечення військовою частиною НОМЕР_1 не було враховано вимоги абзаців 4, 5 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (далі Порядок №1078), що слідує з листа командира в/ч НОМЕР_2 від 23.04.2022 №215/фс та розрахунку суми індексації.

Позивач посилається на те, що у разі перегляду правильно встановленого базового місяця та враховуючи вимоги п.5 Порядку №1078, з 01.03.2018 по день звільнення сума індексації становить 134966,75 грн. В підтвердження обрахованої суми вказує, що відповідно до довідки про грошове забезпечення в березні 2018 року розмір його грошового забезпечення зріс на 611,00 грн (12869,00 грн - 12258,00грн = 611,00 грн). Враховуючи зазначене, сума індексації у березні 2018 року (4258,75 грн) перевищує суму зростання грошового забезпечення у вигляді оплати праці (грошового забезпечення) на суму 3647,75 грн (4258,75 - 611,00 = 3647,75). Відповідно за період з березня 2018 по день звільнення заборгована фіксована сума індексації грошового забезпечення склала 150176,80 грн 2018р. - 3647,75 грн х 10 міс. = 36477,5 грн; 2019р. - 3647,75 грн х 12 міс. = 43773,00 грн; 2020р. - 3647,75 грн х 12 міс. = 43773,00 грн. 2021р. - 3647,75 грн х 3 міс. = 10943,25 грн. Всього 134966,75 грн.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 06.06.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.60).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву (а.с.28-31) відповідач позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що у період з 01.03.2018 по 10.03.2021 індексація грошового забезпечення позивачу відповідачем нараховувалась та виплачувалась. Всього за вказаний період часу було нараховано та виплачено позивачеві 5435 грн 30 коп. індексації грошового забезпечення. Розрахунок індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 10.03.2021 був проведений відповідачем згідно Порядку №1078 із застосуванням базового місяця - березень 2018 року. Вважає, що відповідач нарахував та виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 10.03.2021 у повному обсязі і на даний час заборгованості немає. Крім того, посилається на те, що оскільки на даний час існує спір з приводу наявності (або відсутності) заборгованості відповідача перед позивачем щодо виплати індексації грошового забезпечення за період 01.03.2018 по 10.03.2021, вимога позивача щодо компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, є передчасною та у даному позові задоволенню не підлягає. Крім того, зауважив, що визначення базового місяця для виплати індексації позивачу є дискреційними повноваженнями відповідача.

Інших заяв по суті справи не надходило.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 ОК « ІНФОРМАЦІЯ_1 » АДРЕСА_1 .

Відповідно до наказу тво командира в/ч НОМЕР_1 від 10.03.2021 №50 ОСОБА_1 , помічник командира бригади з фінансово-економічної роботи-начальника фінансово-економічної служби управління бригади, призначений наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 16.12.2020 №448 на посаду заступника начальника відділу фінансового забезпечення сектору соціальних виплат ІНФОРМАЦІЯ_2 , вважається таким, що справи та посаду здав та вибув до нового місця служби м.Луцьк Волинської області. З 10.03.2021 виключений із списків особового складу частини та з усіх видів забезпечення (а.с.14).

Згідно з посвідченням серії НОМЕР_3 від 21.06.2015 ОСОБА_1 є учасником бойових дій (а.с.6).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 21.01.2022 у справі №140/13852/21 позов задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за за період з 01.01.2016 по 01.03.2018, а військову частину НОМЕР_1 було зобов`язано виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2018. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Позивачу було здійснено виплату коштів індексації грошового забезпечення згідно з рішенням суду за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 в сумі 82370,83 грн, що підтверджується листом відповідача від 23.04.2022 №215/фс та розрахунком суми індексації згідно постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.200 №1078 (а.с.16,17).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. У зв`язку з особливим характером військової служби військовослужбовцям надаються передбачені законом пільги, гарантії та компенсації.

Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання служби військовослужбовців, а саме межі реалізації ними своїх службових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством.

При цьому, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо спеціальними нормами не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Спеціальним законом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців є Закон України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII).

Частинами 1-4 статті 9 Закону №2011-XII встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

При цьому, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Абзацом 2 частини 3 статті 9 Закону №2011-ХІІ встановлено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03.07.1991 № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон №1282-ХІІ).

Згідно з статтею 2 Закону №1282-ХІІ, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до статей 4, 6 Закону №1282-ХІІ, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина; індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації визначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 затверджений Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок №1078).

Згідно з пунктом 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка (з 01.01.2016 році - 103 відсотка).

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Відповідно до пункту 2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Згідно з пунктом 4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Згідно з пунктом 5 Порядку №1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

З системного аналізу вказаних норм суд дійшов висновку, що місяць в якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) є базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення військовослужбовців. Разом з тим, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, то базовий період не змінюється, а сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Постановою Кабінету Міністрів України від «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704, яка набрала чинності 01.03.2018, встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців.

Таким чином, з березня 2018 року при виплаті індексації грошового забезпечення базовим місяцем є березень 2018 року.

Як зазначено вище, згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з 01.03.2018 підвищено розміри посадових окладів усіх військовослужбовців, в тому числі і позивача, отже у березні 2018 року індексація доходів не проводиться, а обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації відповідно до вимог п.5 Порядку №1078 здійснюється з наступного місяця.

В свою чергу за офіційними даними Держстату розмір індексів споживчих цін становив: у квітні 2018 року - 100,8; у травні 2018 року - 100,0; у червні 2018 року - 100,0; у липні 2018 року 99,3; у серпні 2018 року - 100,0; у вересні 2018 року - 101,9; у жовтні 2018 року - 101,7, величина індексу споживчих цін за наростаючим підсумком з базового періоду, яким для позивача є березень 2018 року (базовий індекс 100 відсотків) по жовтень 2018 року включно, не перевищила поріг індексації, який встановлений в розмірі 103 відсотків.

Згідно з абзацу 5 пункту 1-1 Порядку №1078 для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Оскільки, лише у листопаді 2018 року індекс споживчих цін за вказаний місяць склав 103,7% (100,8% * 100,0% * 100,0% * 99,3% * 100,0% * 101,9% * 101,7% * 100), право військовослужбовців на отримання індексації грошового забезпечення, з урахуванням приписів абзацу 5 пункту 1-1 Порядку №1078, виникло у грудні 2018 року.

Отже, враховуючи ту обставину, що з квітня 2018 року по жовтень 2018 року величина індексу споживчих цін не перевищувала поріг індексації, тому з березня 2018 року по листопад 2018 року включно підстави для нарахування та виплати індексації відсутні, тому відповідачем правомірно за період з березня 2018 року по вересень 2018 року включно індексація не нараховувалась та не виплачувалась.

Крім того, як вбачається з карток особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 відповідач в період з грудня 2018 року по березень 2021 року провів індексацію грошового забезпечення позивача. При цьому з відзиву слідує, що індексація грошового забезпечення позивача проведена із застосуванням базового місяця березень 2018 року, що також підтверджується розрахунком суми індексації згідно постанови КМУ від 17.07.2003 №1078, яка належить до виплати ОСОБА_1 (а.с.38).

З врахування вищевикладеного, у суду відсутні підстави для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію за вказаний період.

Посилання позивача на той факт, що відповідачем невірно розраховано суму індексації, є необґрунтованим з огляду на наступне.

Так, абзацом 5 пункту 5 Порядку №1078 визначено, що у разі зростання грошового доходу за рахунок інших його складових без підвищення тарифних ставок (посадових окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення грошового доходу. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (посадового окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові грошового доходу, які не мають разового характеру (абзац 5 пункту 5 Порядку №1078).

Як слідує картки нарахувань грошового забезпечення позивача за 2018 рік (а.с.34), з квітня 2018 року його грошовий дохід (складові, що мають постійний характер) зріс таким чином: посадовий оклад з 1075,00 грн до 5220,00 грн, оклад за військове звання з 125,00 грн до 1340,00 грн, надбавка за вислугу років з 360,00 грн до 2624,00 грн, надбавка за виконання особливо важливих завдань з 780,00 грн до 918,40 грн, надбавка за таємність з 161,25 грн до 783,00 грн.

Таким чином, сума підвищення грошового доходу позивача становить 8384,15 грн (10885,40 - 2501,25), що є більшим за суму індексації, виплачену за лютий 2018 року 4258,75 грн (а.с.17).

Відтак, оскільки розмір підвищення грошового доходу позивача перевищував суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, а тому підстави для перерахунку індексації грошового забезпечення відповідно до абзаців 4, 5 пункту 5 Порядку №1078 відсутні.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій