Справа № 160/18718/21
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2022-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 вересня 2022 року м. Дніпросправа № 160/18718/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Прокопчук Т.С. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Шлай А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Дніпропетровського обласного центру зайнятості

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2022 року (головуючий суддя: Маковська О.В.), по адміністративній справі № 160/18718/ 21, розглянутої в порядку спрощеного позовного провадження

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТ-ПАРТНЕР ДНІПРО» до Дніпропетровського обласного центру зайнятості про визнання протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ІТ-ПАРТНЕР ДНІПРО» (далі ТОВ«ІТ-ПАРТНЕР ДНІПРО») 11.10.2022 року звернулося до суду з позовом до відповідача Дніпропетровського обласного центру зайнятості (далі Дніпропетровського ОЦЗ), в якій позивач просить визнати протиправними та скасувати накази Дніпропетровського ОЦЗ «Про відмову у наданні допомоги по частковому безробіттю відповідно до ст. 47-1 Закону України «Про зайнятість населення» №45 від 03.03.2021 року, №90 від 08.04.2021 року, №109 від 07.05.2021року, які винесені за результатом розгляду заяв ТОВ «ІТ-ПАРТНЕР ДНІПРО» від 01.03.2021 року; від 07.04.2021року, від 30.04.2021 року, та зобов`язати відповідача повторно розглянути ці заяви позивача про надання коштів для виплати працівникам допомоги по частковому безробіттю на період карантину з урахуванням висновків суду у цій справі та за результатами розгляду прийняти відповідне рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані накази прийняті відповідачем протиправно з порушенням норм чинного законодавства. Позивачем надані усі належні документи та пояснення для отримання допомоги по частковому безробіттю відповідно до ст. 47-1 Закону України «Про зайнятість населення», які відповідачем протиправно не взяті до уваги, та відмовлено у наданні коштів з підстав відсутності бюджетного фінансування.

У відзиві на позов відповідач заперечив проти задоволення заявлених ТОВ«ІТ-ПАРТНЕР ДНІПРО» позовних вимог, просить в позові відмовити з підстав правомірності оскаржених наказів.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.04.2022 року позов задоволено, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача стягнуті судові витрати в сумі 6810,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій апелянт просить рішення скасувати з підстав порушення судом норм матеріального права та в задоволенні позову відмовлено.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач посилається на правомірність прийнятого судом першої інстанції рішення, в зв`язку з чим просить залишити його без змін, а скаргу без задоволення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач три рази направляв заяви до Дніпровського міського центру зайнятості для отримання допомоги по частковому безробіттю на період карантину відповідно до ст. 47-1 Закону України «Про зайнятість населення», в чому ТОВ«ІТ-ПАРТНЕР ДНІПРО» відмовлено у зв`язку з відсутністю кошторисних призначень на підставі наказів Дніпропетровського ОЦЗ №45 від 03.03.2021 року, №90 від 08.04.2021 року, №109 від 07.05.2021року.

Вважаючи спірні накази протиправними, позивач звернувся за захистом порушеного права до суду.

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття визначає Закон України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 № 5067-VI (далі - Закон № 5067-VI).

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» №540 від 30.03.2020року , закон доповнено ст. 47-1 «Допомога по частковому безробіттю на період здійснення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), передбачених карантином, встановленим КМ України», яка діяла на час спірних стосунків, змістом якої зазначено наступне.

1. Допомога по частковому безробіттю надається територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, застрахованим особам у разі втрати ними частини заробітної плати внаслідок вимушеного скорочення передбаченої законодавством тривалості робочого часу у зв`язку із зупиненням (скороченням) діяльності через проведення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), передбачених карантином, встановленим КМ України, за зверненням роботодавця для її виплати працівникам.

Сума допомоги по частковому безробіттю надається роботодавцям із числа суб`єктів малого та середнього підприємництва за період проведення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), передбачених карантином, встановленим КМ України.

Допомога по частковому безробіттю не надається у разі наявності у роботодавця заборгованості з виплати заробітної плати та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, яка виникла протягом п`яти років, що передують року зупинення діяльності.

2. Для отримання допомоги по частковому безробіттю роботодавець має право звернутися до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за місцем реєстрації його як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та подає такі документи:

1) заяву у довільній формі;

2) копію наказу із зазначенням дати початку зупинення (скорочення) виробництва та переліком заходів щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України;

3) відомості про працівників (прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний державний орган і мають відмітку в паспорті), у яких виникло право на допомогу по частковому безробіттю згідно з цією статтею;

4) довідку про відсутність заборгованості з виплати заробітної плати та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що виникла протягом п`яти років, що передують року зупинення (скорочення) виробництва.

3. Право на допомогу по частковому безробіттю відповідно до цієї статті мають застраховані особи, з якими роботодавцем оформлено трудові відносини (крім осіб, які отримують пенсію).

4. Допомога по частковому безробіттю встановлюється за кожну годину, на яку працівникові було скорочено передбачену законодавством тривалість робочого часу, із розрахунку двох третин тарифної ставки (окладу), встановленої працівникові відповідного розряду. Розмір допомоги визначається виходячи з фінансових можливостей Фонду і не може перевищувати розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом.

5. Виплата працівникам допомоги по частковому безробіттю здійснюється роботодавцем з першого дня скорочення тривалості їх робочого часу за рахунок коштів Фонду у межах строку зупинення (скорочення) виробництва, але не більше строку проведення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України.

6. У разі порушення гарантій зайнятості осіб, яким виплачувалася допомога по частковому безробіттю (розірвання трудового договору протягом шести місяців (якщо допомога виплачувалася менше ніж 180 календарних днів, - протягом періоду, що дорівнює періоду виплати допомоги), з дня закінчення виплати допомоги з підстав, передбачених п. 1 ст. 40 (крім повної ліквідації або припинення діяльності роботодавця), п.1ст.36,ч.3 ст.38 Кодексу законів України про працю, кошти повертаються в повному обсязі до Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

7. Роботодавець може звернутися за отриманням коштів для виплати працівникам допомоги по частковому безробіттю протягом 30 календарних днів з дня зупинення (скорочення) виробництва.

Період виплати допомоги по частковому безробіттю у разі, якщо роботодавцем вживалися заходи щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), передбачених карантином, встановленим КМ України, не враховується при розгляді звернення за наступним одержанням допомоги по частковому безробіттю з причин виробничого характеру.

8. Рішення про надання допомоги по частковому безробіттю приймається територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, на регіональному рівні протягом трьох робочих днів з дня подання роботодавцем документів, передбачених цією статтею, до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції за місцем реєстрації як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Постановою КМ України від 22.04.2020 р. №306 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», затверджено Порядок надання та повернення коштів, спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину, у редакції, що діяла до 23.06.2021 року (далі Порядок №306), приписами якого передбачалася виплата службою зайнятості допомоги по частковому безробіттю на період карантину у разі втрати працівниками частини заробітної плати внаслідок вимушеного скорочення тривалості робочого часу у зв`язку із зупиненням (скороченням) діяльності підприємств внаслідок карантину.

За приписами п. 3 , 5 ,9 ,10,12 ,13 Порядку №306, допомога надається центром зайнятості застрахованим особам, зокрема працівникам, з якими роботодавцем оформлено трудові відносини, у разі втрати ними частини заробітної плати або доходу внаслідок вимушеного скорочення передбаченої законодавством тривалості робочого часу у зв`язку із зупиненням (скороченням) діяльності, за зверненням роботодавця або фізичної особи - підприємця, яка є застрахованою особою, для її виплати працівникам, з якими не припинено трудові відносини, або фізичній особі - підприємцю, яка є застрахованою особою та не отримує допомогу як працівник протягом шести місяців, що передують даті зупинення (скорочення) діяльності.

Рішення про надання або відмову в наданні допомоги приймається обласним або Київським міським центром зайнятості протягом трьох робочих днів з дня подання роботодавцем або фізичною особою - підприємцем, яка є застрахованою особою, документів, передбачених пунктом 9 цього Порядку, яке оформляється наказом обласного або Київського міського центру зайнятості, про що протягом трьох робочих днів з дати прийняття такого рішення письмово повідомляє про нього.

У разі коли роботодавцю/фізичній особі - підприємцю, яка є застрахованою особою, відмовлено у наданні допомоги з незалежних від нього причин, він має право повторно звернутися за отриманням коштів для виплати працівникам допомоги в межах строку дії карантину та/або надзвичайної ситуації.

Рішення обласного та Київського міського центру зайнятості про відмову в наданні допомоги може бути оскаржене до Державного центру зайнятості або суду.

В той же час відповідно до п. 20 Порядку № 306, кошти для виплати допомоги не надаються роботодавцям/фізичним особам - підприємцям, які є застрахованими особами, якими не дотримано вимоги ст. 47-1 Закону № 5067-VI та цього Порядку.

Матеріалами справи підтверджено, що ТОВ«ІТ-ПАРТНЕР ДНІПРО» зареєстровано в порядку, встановленому Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» юридичною особою, фінансова звітність подається як суб`єктом малого підприємництва, розмір чистого прибутку за 2020 рік складає 482,5 тис. грн., що підтверджено балансом на 31.12.2020 року, який надано позивачем Дніпропетровському ОЦЗ разом із заявами про надання допомоги по частковому безробіттю.

Наказом ТОВ«ІТ-ПАРТНЕР ДНІПРО»№ 01/ОД від 01.02.2021 року про скорочення діяльності , одного працівника переведено на скорочений робочий день - 10 годин на тиждень з 01.02.2021 року до дати закінчення карантину.

Позивачем при зверненні до відповідача із заявами про надання допомоги по частковому безробіттю, дотримано вимоги ст. 47-1 Закону № 5067-VI та Порядку №306, та з кожною заявою направлений повний перелік документів , в тому числі довідки про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування за останні шість місяців.

Оскільки обов`язок держави здійснити виплати допомоги по частковому безробіттю, на які відповідно до закону мають право певні категорії громадян, не може ставитися в залежність від обсягу кошторисних призначень, зазначена у спірних наказах відмова Дніпропетровського ОЦЗ, який уповноважений державою на здійснення таких виплат, у наданні позивачу такої допомоги з підстав, не передбачених законом через відсутність бюджетного фінансування, суперечить гарантіям держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття.

Стаття 47-1 Закону № 5067-VI діяла на час звернення позивача із відповідними заявами, виключення цієї статті із Закону № 5067-VI з 21.04.2022 року згідно із Законом №2220-1Х від 21.04.2022 року, не позбавляє позивача права на отримання допомоги по частковому безробіттю на період карантину .

В силу викладеного , здійснивши аналіз доказів у справі, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що спірні накази є протиправними з зазначених підстав та правомірно скасував їх.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача правомірно стягнені підтверджені документально витрати на оплату судового збору у сумі 6810,00 грн.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні право-відносини, чи порушено норми процесуального права.

Викладене свідчить, що суд першої інстанції правильно встановив обставини спра-ви, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для скасування судового рі-шення відсутні.

Керуючись ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровського обласного центру зайнятості- залишити без задоволення .

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2022 року по адміністративній справі № № 160/18718/21 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати прийняття, та не підлягає касацій-ному оскарженню згідно п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.С. Прокопчук

суддя О.О. Круговий

суддя А.В. Шлай