Справа № 520/1473/22
Суддя: Севастьяненко К.О.
Дата ухвалення: 2022-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

05 жовтня 2022 року № 520/1473/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Севастьяненко К.О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування " (просп. Ново-Баварський, буд. 118,м. Харків,61019, ) до Харківської митниці Державної митної служби України (вул. Короленка, буд. 16-Б,м. Харків,61003, ) про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №807000/2021/001934/2 від 14.12.2021;

- визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті Митної декларації №UА807170/2021/002404, від 14.12.2021;

- стягнути з Харківської митниці Держмитслужби (, вул. Короленко, буд. 16-Б, м. Харків, 61003) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський завод підйомно-транспортного устаткування» (пр. Ново-Боварський, 118, м. Харків, 61019, ) сплачений судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів №807000/2021/001934/2 від 14.12.2021 та картка відмови в прийнятті Митної декларації №UА807170/2021/002404, від 14.12.2021 прийняті відповідачем необґрунтовано та без дотримання норм чинного законодавства, відтак підлягає скасуванню у судовому порядку. Позивач зазначає, що при здійсненні митного оформлення для підтвердження митної вартості та її визначення за основним методом - ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) було надано усі документи, які передбачені Митним кодексом України.

Ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження.

Відповідач правом надати до суду відзив на позовну заяву не скористався.

Згідно зі статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи.

На підставі Контракту №01/07-2021 від 26.07.2021р. та додатків до нього (Специфікації № 8 від 20.10.2021р.), інших товаросупровідних документів та документів на перевезення позивачем здійснювався імпорт товару, а саме: поковка колеса КР-05964 - 3 шт.; поковка колеса КТ1727.04.001зак160/102 - 2шт.; поковка колеса КМ5612.02.161зак.250/215 - 8шт.; поковка колеса У02.80.301 1342/21 - 2 шт.

Умовами Контракту, в якому позивач є покупцем, а продавцем - ТОВ «ТЕХЕКСПОРТ ПЛЮС», визначено, що продавець зобов`язується передати у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити продукцію виробнично-технічного в порядку, викладеному у цьому Контракті (п 1.1. Контракту).

Номенклатура, кількість, ціна за одиницю товару та загальна вартість узгоджується сторонами в специфікаціях, які додаються до Контракту та складають його невід`ємну частину (п. 1.2. Контракту).

Продавець поставляє покупцю товар на наступних умовах: DAP м. Харків, (п. 5.1. Контракту та п. З Специфікації № 8 від 20.10.2021р.).

Ціна на товар приймається на умовах, викладених в Специфікаціях та загальна вартість Контракту складається з загальної вартості, вказаної в Специфікаціях (пп. 2.1. - 2.2. Контракту). Специфікацією № 8 від 20.10.2021р. погоджена умова 100% оплати товару протягом 14 днів по факту поставки товару покупцю.

Товар був ввезений партією, для митного оформлення позивачем була складена митна декларація за №UA807170/2021/082672 з визначенням митної вартості товару у відповідності до вимог Митного кодексу України.

З матеріалів спарви судом встановлено, що на підтвердження митної вартості товару позивачем були подані документи, в тому числі: обов`язкові документи, передбачені ч. 2 ст. 53 МК України:

- за кодом d0271 - пакувальний лист № 1 від 09.12 2021р.:

- за кодом 0380 - рахунок-фактуру № 40 від 09 12.2021 р..

- за кодом d0730- СМР А № 310137;

- за кодом 0862 - декларація походження товарів (рахунок-фактуру № 40 від 09.12.2021 р.);

- за кодом d 4100 - контракт № 01/07-2021 від 26.07.2021р.

- за кодом d4103 - доповнення до контракту № 01/07-2021 від 26.07.2021р.- специфікація №8 від 20.10.2021р.;

- за кодом m5509 - повідомлення про перетин кордону від 10.12.2021 р.;

- за кодом d 9610 - декларація на товари № 10131010/091221/3020703.

Під час контролю митної вартості товару за декларацією за № UA807170/2021/082672 від 11.12.2021 відповідачем надані запити від 13.12.2021. в яких з посиланням на надання недостовірних документів щодо складової митної вартості та спрацювання системи АСАУР, позивачу запропоновано надати пояснення та додаткові документи.

У відповідь на запити відповідача ТОВ «ХЗПТУ» надало скан-копію рахунку фактури на придбання товару у виробника (УП-2483) та комерційну пропозицію, які підтверджували заявлену ціну товару.

В результаті відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №807000/2021/001934/2 від 14.12.2021 (надалі також оскаржуване рішення); митна вартість товарів збільшена.

Також, на підставі прийнятого рішення про коригування відповідачем була оформлена картка відмови в прийнятті Митної декларації №UA807170/2021/002404, від 14 12.2021 (надалі також оскаржувана картка).

З метою уникнення простою транспорту та виробничою необхідністю позивач оформив товар за ціною, визначеною митним органом, оформивши Митну декларацію №UA807170/2021/083323, та за якою випустив товар у вільний обіг під гарантію за ст. 55 Митного кодексу України

Позивач 23.12.2021 звернувся до відповідача з запитом про надання письмової інформації про причини, за яких заявлена митна вартість не може бути визнана, просив надати відповідь, у яких саме документах міститься недостовірність, розбіжності або не містяться відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості.

На вищевказані запити відповідач надав 30.12.2021р. інформацію про підстави корегування митної вартості товарів

Позивач не погоджується з визначеною відповідачем митною вартістю, вважає, що такі дії відповідача порушують йог оправа виходячи з наступного.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 7 Митного кодексу України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з ч. 1 ст. 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в раз електронного декларування з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України).

Згідно з положеннями ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стаття 50 Митного кодексу України вказує, що відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно з ч. 2 ст. VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинне базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

За правилами статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

При цьому, згідно з ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірну відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документальне підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

У свою чергу, ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України передбачає, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості

До того ж. ч. 2 ст. 54 Митного кодексу України наголошується, що контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частин першій статті 58 цього Кодексу

Частинами 1. 2 статті 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З аналізу вищенаведених положень вбачається, що Кодекс містить вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення

Разом з тим, ч. З ст. 53 Митного кодексу України містить застереження, за яким у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

В силу положень ч. 5 ст. 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих. що зазначені в цій статті

Дана норма кореспондується з положеннями ч. З ст. 318 Митного кодексу України, якою встановлено те, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6 2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15 лютого 2011 року за № 3018Л/І "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства

Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.

Частиною 6 ст. 54 Митного Кодексу України вичерпно визначені підстави, за яких митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості: 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначена митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачень частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів встановлено, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості

Дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості таобов`язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості

При цьому, законом чітко окреслено умову, за наявності якої у митного органу виникає право назастосування таких повноважень, як витребування додаткових документів, а саме наявність обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари

Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом впевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

Таким чином, з викладених правових норм вбачається, що єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у статті 53 Митного кодексу України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4)обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.

Слід зазначити, що аналіз норм Митного кодексу України дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але це повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Так, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Цей висновок суду, відповідає правовій позиції в подібних правовідносинах, викладеній в постановах Верховного Суду від 20.02 2018 в справі №809/1884/16 та Верховного Суду України від 31.03.2015 в справі №21-127а15 та від 02.06.2015 в справі №21-498а15.

Як зазначено вище, позивачем до митного органу для підтвердження заявленої митної вартості товару подані: пакувальний лист № 1 від 09.12.2021 р.; рахунок-фактуру № 40 від 09.12.2021 р., СМР А № 310137; декларація походження товарів (рахунок-фактуру № 40 від 09.12.2021р.); контракт № 01/07-2021 від 26.07.2021р.; доповнення до контракту № 01/07-2021 від 26.07.2021р. - специфікація №8 від 20.10.2021р.; повідомлення про перетин кордону від 10.12.2021р.; декларація на товари № 10131010/091221/3020703.

Вищевказані документи не містять жодних розбіжностей щодо кількості, найменування, якості, ціни задекларованого позивачем товару, тобто що такі документи містять всі реквізити, необхідні для ідентифікації придбаного позивачем товару та його ціни.

Отже, позивачем при здійсненні імпортування товарів на митну територію України, на підтвердження заявленої ним митної вартості на підставі положень контракту було надано повний пакет документів, у відповідності до переліку, закріпленого статтею 53 Митного кодексу України, а тому не можна погодитися з висновками відповідача, що використані декларантом відомості при визначенні митної вартості товару не підтверджені документально або не визначені кількісно і недостовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою, оскільки даний висновок спростовується доданими до цієї позовної заяви письмовими доказами.

Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 19.12.2019 у справі № 810/5295/15, від 06 02.2020 у справі № 540/2219/18.

Що стосується визначення контролюючим органом митної вартості товару за другорядним методом (резервний метод), як зазначено в рішенні про коригування митної вартості товарів №807000/2021/001934/2 від 14.12.2021. звертаємо увагу Суду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів: в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

При цьому, згідно частини 2 зазначеної статті, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частина 3 статті 57 Митного кодексу України визначає, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частин 4 - 8 статті 57 Митного кодексу України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

За приписами частини 1 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно частин 2, 3 статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини 1 статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 59 Митного Кодексу України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник.

Ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари У разі відсутності такого продажу використовується вартість операції з ідентичними товарами, що продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена (частини 4, 5 стаття 59 Митного Кодексу України).

Згідно частини 7 статті 59 МК України у разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо ідентичних товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість.

Також, вважаємо за необхідне врахувати правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 21.12.2018 у справі №815/228/17: наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильності її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку (в протиріччя цього, відповідач посилався саме на це, ухвалюючи оскаржуване рішення).

Слід зазначити, що посилання відповідача на різні умови поставки товару, зазначені в комерційній пропозиції та митній декларації (при тому, що однакові умови поставки зазначені у відповідних документах - контракті, специфікації, СМР, митній декларації, тощо) та на різний код товару країни відправника та митній декларації (при тому, що код товару, зазначений в декларації на товари (РФ) по своєму значенню відповідає коду товару, вказаному в митній декларації (Україна)) як на підстави коригування митної вартості є хибними.

Щодо невідповідності коду товару, зазначеному в у митній декларації країни відправника коду товару, зазначеному в митній декларації, яка подавалася Позивачем (митна декларація за № ЦА 807170/2021/082672 - надалі також «декларація Позивача»).

Так, в декларації країни відправника значився код товару (ТН ВЄД) - . В декларації позивача був зазначений код товару (УКТ ЗЕД) - . При цьому, УКТ ЗЕД містить визначення вказаного коду - Інші вироби з чорних металів, ковані (останні дві цифри - 00 містять вказівку, що товар є саме кованим виробом).

З цього приводу, суд зазначає, що УКТ ЗЕД, затверджений ЗУ «Про митний тариф України» не містить подальшого дроблення (поділу) на товари, які є кованими, тобто розділ завершується саме цим кодом. Застосування таких кодів передбачено законодавством України.

В свою чергу, код товару країни відправника (ТН ВЄД) містить визначення - Вироби з чорних металів ковані інші. Слід зазначити, що останні дві цифри (09) - вказують, що товар є кованим виробом з чорних металів іншим). При цьому. У варіанті визначення коду товару країни відправника визначення товару кованим виробом з чорних металів не є завершенням розділу, оскільки має поділ на визначення 02 та 09 - в обох випадках інші. Застосування такого коду (такої системи кодів - ТН ВЄД) для країни відправника передбачено Рішенням Зборів євразійської економічної комісії від 14.09.2021р., оскільки країна відправник є членом вказаної економічної комісії.

Отже, застосування країною відправником та Україною (позивачем при розмитненні товару) відповідних кодів є вимогами своїх країн, та в обох випадках визначило товар як інші вироби з чорних металів ковані - з різною послідовністю слів, однак однаковими за змістом. Це, в свою чергу свідчить про необґрунтованість посилання Відповідача на неоднаковість кодів - як на підставу корегування митної вартості товару в оскаржуваному рішенні.

Стосовно доводів відповідача про різні умови постачання товару в митній декларації та комерційній пропозиції, суд зазначає наступне.

Відповідно до глав 53 ЦК України пропозиція щодо укладання договору є лише етапом, який передує укладанню, і умови пропозиції (комерційної пропозиції) можуть відрізнятися від умов укладеного договору. Правова природа комерційної пропозиції - оферта - волевиявлення однієї із потенційних сторін майбутнього договору. При цьому, саме договір несе права та обов`язки сторін щодо предмету договору, розміру і строків оплати, щодо умов поставки (ст. 640-642 ЦК України). Тобто, саме укладений договір - контракт № 01/07-2021 від 26.07.2021р. та його додатки (Специфікації) є документом, який регулює умови поставки товару - DAP м. Харків та саме на таких умовах була визначена ціна товару, яка в подальшому зазначалася як митна вартість в декларації позивача.

Суд зауважує, що однакові умови поставки зазначені у всіх відповідних документах - контракті, специфікації, СМР, митній декларації, тобто сторони договору орієнтувалися саме на такі умови поставки визначаючи митну вартість.

Таким чином, суд вважає,що посилання відповідача на розбіжність умов поставки в комерційній пропозиції і митній декларації як на підставу для корегування митної вартості є таким, що суперечить законодавству України та не відповідає дійсним обставинам справи.

Щодо документів, які підтверджують сплату за товар, митна вартість якого зазначалася в декларації позивача, суд зазначає наступне

Так, судом встановлено, що контракт № 01/07-2021 від 26.07.2021р. у своїй специфікації № 8 від 20.10.2021 містить умови оплати поставленого товару - 14 днів по факту поставки. Отже, при визначенні митної вартості товару в декларації позивача, поставка товару ще не була сплачена.

В подальшому на виконання умов контракту 24.12.2021 на користь постачальника позивач сплатив вартість товару, щодо якого була подана відповідна митна декларація, що підтверджується копією заяви № 47 від 24.12.2021р. на купівлю іноземної валюти та платіжним дорученням 71 від 24.12.2021.

Верховний Суд сформував правову позицію, зазначивши, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено Також слід урахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню постанови від 21.02.2018 у справі №820/17417/14, від 04 09.2018 у справі №818/1186/17).

З урахуванням наведеного, слід зробити беззаперечний висновок, що у відповідача були в наявності усі документи для визначення митної вартості за ціною договору щодо товару, який імпортується позивачем. Отже, висновки Слобожанської митниці Держмитслужби про неможливість визначення митної вартості за першим основним методом - за ціною контракту в оскаржуваному рішенні є помилковими. А отже, оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки суперечить принципам, зазначеним в п.8 Митного Кодексу України.

При цьому, повноваження митниці щодо витребування додаткових документів для перевірки правильності визначення митної вартості товару можуть бути реалізовані за наявності обґрунтованих підстав для сумніву у правильності митної оцінки товару.

Ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Картка відмови в прийнятті митної декларації №UA807170/2021/002404, від 14.12.2021, як документ, що був прийнятий на підставі протиправного рішення про коригування митної вартості товарів №807000/2021/001934/2 від 14.12.2021, також є протиправним та підлягає скасуванню (відповідно до ч.9, 10 ст. 264 Митного кодексу України).

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розподіл судових витрат здійснюється на підставі ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 241-246, 255, 257-258, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування " (просп. Ново-Баварський, буд. 118,м. Харків,61019, ) до Харківської митниці Державної митної служби України (вул. Короленка, буд. 16-Б,м. Харків,61003, ) про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №807000/2021/001934/2 від 14.12.2021.

Визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті Митної декларації №UА807170/2021/002404, від 14.12.2021.

Стягнути з Харківської митниці Держмитслужби (, вул. Короленко, буд. 16-Б, м. Харків, 61003) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський завод підйомно-транспортного устаткування» (пр. Ново-Боварський, 118, м. Харків, 61019, ) сплачений судовий збір у розмірі 4962 (чотири тисячі дев`ятсот шістдесят дві) грн 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення складено 05.10.2022 року.

Суддя К.О. Севастьяненко