Справа № 460/15587/21
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2022-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 рокуЛьвівСправа № 460/15587/21 пров. № А/857/8609/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А. Р., Кушнерика М. П.,

з участю секретаря судового засідання Єршової Ю. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Рівненської митниці на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2022 року у справі № 460/15587/21 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТОТРАК" до Поліської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування карток відмов, рішень про коригування митної вартості,-

суддя в 1-й інстанції Друзенко Н. В.,

час ухвалення рішення 15.02.2022 року,

місце ухвалення рішення м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення 28.02.2022 року,

в с т а н о в и в:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТОТРАК" звернулося в суд з позовом до відповідача Поліської митниці Держмитслужби, в якому просило визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарі, транспортних засобів комерційного призначення №UA204020/2021/00372 та №UA204020/2021/00373, визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA204020/2021/000022/2 та №UA204020/2021/000023/2 від 19 травня 2021 року.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2022 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарі, транспортних засобів комерційного призначення Поліської митниці Держмитслужби №UA204020/2021/00372 та №UA204020/2021/00373. Визнано протиправними та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів Поліської митниці Держмитслужби №UA204020/2021/000022/2 та №UA204020/2021/000023/2 від 19 травня 2021 року

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що при проведенні контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за митною декларацією встановлено, що у документах, наданих декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товару у відповідності до частини 2 статті 53 МК України виявлені окремі неточності, а саме: митниця володіє інформацією щодо рівнів митної вартості товарів, схожим призначенням, країною виробництва тощо, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів. Зазначає, що позивача зобов`язано надати додаткові документи, а саме: виписку з бухгалтерської документації щодо формування відпускної ціни товару на заявлених комерційних умовах поставки товару або інші документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, у тому числі документи, передбачені ч.18 ст.58 МК України, однак у зв`язку з відсутністю у декларанта документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за основним методом, митну вартість скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості товарів. Звертає увагу, що для визначення митної вартості оцінюваних товарів використано найменшу вартість із альтернативних, згідно з інформацією, наявною у митниці із врахуванням обсягів товарів, згідно з рівнями митної вартості ЄАІС Держмитслужби. Таким чином, вважає, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є такими, що прийняті митним органом в межах повноважень та на підставі чинного законодавства України. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Разом з апеляційною скаргою від скаржника надійшло клопотання про заміну Поліської митниці Держмитслужби () її правонаступником - Рівненською митницею ().

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2022 року задоволено клопотання скаржника про процесуальне правонаступництво та замінено Поліську митницю Держмитслужби () її правонаступником - Рівненською митницею ().

Відзив на апеляційну скаргу позивачем поданий не був. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник відповідача (апелянта) Федченко О. О. у судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким у позові відмовити.

Представник позивача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, а тому суд вважає можливим проведення розгляду справи без участі представника за наявними в справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представника відповідача (апелянта), перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ ОТОТРАК - підприємство, що здійснює свою діяльність у сфері оптової торгівлі деталями та приладдям для автотранспортних засобів (основний КВЕД 45.31). Під час проведення господарської діяльності ТОВ ОТОТРАК здійснює імпорт автомобільних запчастин від заводів виробників, офіційних дистриб`юторів із закордону, зокрема і з Республіки Туреччина.

Так, 21 січня 2020 року між ТОВ ОТОТРАК, як покупцем, та компанією -YUCE PLASTIK SAN.TIC LTD.STI (Туреччина), як продавцем, укладено контракт №OT20-005-YР-U, за умовами якого продавець продає, а покупець купує автозапчастини і комплектуючі до них. Покупець отримує товар партіями в кількостях і за цінами згідно зі специфікацією та комерційними інвойсами, які складаються на кожну партію і є невід`ємною частиною контракту. Продавець зобов`язується поставити товар за умовою згідно зі специфікацією та комерційними інвойсами на партію товару; товар повинен бути поставлений на територію України не пізніше 120 календарних днів з моменту часткової чи 100% передоплати на розрахунковий рахунок продавця (а.с.25-26).

06 травня 2021 року продавцем товару було оформлено на ім`я покупця специфікацію №4V1 на партію товару (ліхтарі, світловідбивачі та деталі до них) на загальну вартість 12239,7 USD; з умовами поставки: FСА- Стамбул, Туреччина та умовами оплати: 100% від вартості інвойсу у термін 20 календарних днів від дати інвойсу (а.с.27-29) та Commercial invoice № IHR013 від 06 травня 2021 року на таку ж партію товару такою ж вартістю (а.с.30-32).

Як встановлено судом, ТОВ ОТОТРАК дотрималось термінів оплати і 09 червня 2021 року сплатило на банківський рахунок продавця 12239,70 USD на виконання умов контракту та інвойсу (а.с.31).

19 травня 2021 року уповноваженою особою ТОВ ОТОТРАК було подано до митного оформлення митну декларацію типу ІМ40ДЕ №UA204020/2021/015484, у графі 31 якої заявлено до митного оформлення товари, зокрема товар №2 Частини обладнання електроосвітлювального для сідлових тягачів: пластикова накладка ліхтаря, арт. YP-149L - 10 шт. пластикова накладка ліхтаря, арт. YP-149R - 10 шт. пластикова накладка ліхтаря, арт. YP-151L - 100 шт. пластикова накладка ліхтаря, арт. YP-151R - 90 шт. скло універсальн. заднього ліхтаря, арт. YP-153 - 50 шт. пластикова накладка ліхтаря , арт. YP-157 - 20 шт. скло заднього ліхтаря, арт. YP-160 - 100 шт. скло заднього 7 функц. ліхтаря, арт. YP-84 - 1000 шт. пластикова накладка ліхтаря, арт. YP-86 - 200 шт за рівнем митної вартості 3,8288 USD/кг., відправник/експортер YUCE PLASTIK SAN.TIC LTD.STI (Туреччина); країна відправлення/експорту зазначена Туреччина; умови поставки FСА ISTANBUL. Вартість товару визначена на рівні 1463,76 USD за методом визначення митної вартості 1 (за ціною договору) (а.с.23-24).

Для митного оформлення відповідачу було подано такі документи: контракт №OT20-005-YP-U від 21 січня 2020 року, специфікація №4V1 від 06 травня 2021 року, Commercial invoice №IHR013 від 06 травня 2021 року, квитанція SWIFT від 09 червня 2021 року, CMR №12345 -CARNET TIR UX83887832, прайс лист до 31 травня 2021 року, відвантажувальна специфікація від 21 січня 2021 року, сертифікат походження товару №0355828, митна декларація країни експортера №21341200ЕХ162255 від 07 травня 2021 року, E-fatura №IHR0013 від 06 травня 2021 року, пакувальний лист від 06 травня 2021 року, договір доручення №19/12/19 щодо надання послуг з декларування товарів від 19 грудня 2019 року, договір доручення №БО7920 Перевезення вантажів в міжнародному і внутрішньому сполучені від 07 вересня 2020 року, рахунок фактура №СФ-0000053 від 18 травня 2021 року (а.с.25-69).

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів за МД №UA204020/2021/015484, відповідачем прийняте Рішення про коригування митної вартості товарів №UA204020/2021/000022/2 від 19 травня 2021 року (а.с.71), відповідно до якого: митну вартість оцінюваних товарів визначено на основі інформації про вартість подібних товарів з розрахунку: Товар №2 (МД від 19 лютого 2021 року № UA500080/2021/002460 - 5,80 USD/кг): Числове значення митної вартості товару становить 60836,7141 UAH або у валюті контракту за курсом валюти Нацбанку України на день подання митної декларації до митного оформлення- 2217,34 USD.

В обґрунтування вказаного рішення (графа 33) зазначено: митна вартість імпортованого товару №2 не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються та за рівнем, визначеним декларантом, у зв`язку з наявністю інформації щодо рівнів митної вартості товарів, схожих призначенням, країною виробництва тощо, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів. Відмовою в наданні усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у 4.2- 4 ст.53 Митного кодексу України та у відповідності до ч.5 ст.54 Митного кодексу України, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями ст.17 угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994 р.

З урахуванням цього, Поліською митницею Держмитслужби винесено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204020/2021/00372, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів за митною декларацією №UA204020/2021/015484 від 19 травня 2021 року (а.с.70). У картці відмови роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а саме: приведення рівня митної вартості у відповідність до рішення про визначення митної вартості.

Відповідно до цього декларантом позивача подано до митного оформлення МД №UA204020/2021/015630, за якою товар випущено у вільний обіг під фінансову гарантію декларанта (а.с.72-74).

Також 16 січня 2020 року між ТОВ ОТОТРАК, як покупцем, та компанією PROPARTS ОTOMOTIV DIS TIKARET A.S. (Туреччина), як продавцем, укладено контракт №OT20-009-PP-U, за умовами якого продавець продає, а покупець купує автозапчастини і комплектуючі до них. Покупець отримує товар партіями в кількостях і за цінами згідно зі специфікаціями та комерційними інвойсами, які складаються на кожну партію і є невід`ємною частиною контракту. Продавець зобов`язується поставити товар за умовою згідно зі специфікаціями та комерційними інвойсами на партію товару; товар повинен бути поставлений на територію України не пізніше 120 календарних днів з моменту часткової чи 100% передоплати на розрахунковий рахунок продавця (а.с.78-79).

07 травня 2021 року продавцем товару було оформлено на ім`я покупця специфікацію №ЗVI на партію товару (комплекти гальмівних колодок) на загальну вартість 19984,90 USD; з умовами поставки: FСА- Стамбул, Туреччина та умовами оплати: 100% від вартості інвойсу у термін 30 календарних днів від дати інвойсу (а.с.80) та Commercial invoice №PRO216 від 07 травня 2021 року на таку ж партію товару такою ж вартістю (а.с.81).

Як встановлено судом, ТОВ ОТОТРАК дотрималось термінів оплати і 07 червня 2021 року сплатило на банківський рахунок продавця 19984,90 USD на виконання умов контракту та інвойсу (а.с.83).

18 жовтня 2021 року уповноваженою особою ТОВ ОТОТРАК було подано до митного оформлення митну декларацію типу ІМ40ДЕ №UA204020/2021/015379 у графі 31 якої заявлено до митного оформлення товари: товар №1 частини гальмівної системи сідлового тягача: комплект гальмівних дискових колодок в асортименті 1038 шт, за рівнем митної вартості 2,207164 USD/кг.; товар №2 - елементи кріплення з недрогоцінних металів, для сідлового тягача: металевий хомут 20 шт, за рівнем митної вартості 0,901170 USD/кг. Відправник/експортер ОTOMOTIV DIS TIKARET A.S. (Туреччина); країна відправлення/експорту зазначена Туреччина; умови поставки FСА ISTANBUL. Вартість товару визначена на рівні 20335,93 та 36,05 USD, відповідно, за методом визначення митної вартості 1 (за ціною договору) (а.с.76-77).

Для митного оформлення відповідачу було подано такі документи: контракт №OT20-009-PP-U від 25 листопада 2020 року, Специфікація №ЗVI від 07 травня 2021 року, Commercial invoice №PRO216 від 07 травня 2021 року, квитанція SWIFT від 07 червня 2021 року, CMR №0111131 CARNET TIR UX83887832; сертифікат походження товару №0295568; відвантажувальна специфікація від 07 травня 2021 року; пакувальний лист від 07 травня 2021 року; митна декларація країни експортера №21341200ЕХ163497 від 07 травня 2021 року, договір доручення №БО7920 Перевезення вантажів в міжнародному і внутрішньому сполучені від 07 вересня 2020 року, рахунок фактура №СФ-0000050 від 18 травня 2021 року, договір доручення №19/12/19 щодо надання послуг з декларування товарів від 19 грудня 2019 року (а.с.78-106).

На вимогу митниці декларантом додатково надано: прайс лист постачальника від 01 травня 2021 року до 31 травня 2021 року та висновок експерта № 1905211 від 19 травня 2021 року (а.с.107-153).

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів за МД №UA204020/2021/015379 відповідачем 19 травня 2021 року прийнят Рішення про коригування митної вартості товарів № UA204020/2021/000023/2 (а.с.155), відповідно до якого: митну вартість оцінюваних товарів визначено на основі інформації про вартість подібних товарів з розрахунку: Товар №1 (МД від 26 лютого 2020 року №UA204020/2020/5914 4,22 USD/кг), товар №2 (МД від 22 лютого 2020 року №UA204020/2020/5314 5,05 USD/кг).

В обґрунтування вказаного рішення (графа 33) зазначено: митна вартість імпортованих товарів №1,2 не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються та за рівнем, визначеним декларантом, у зв`язку з наявністю інформації щодо рівнів митної вартості товарів, схожих призначенням, країною виробництва тощо, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів. Відмовою в наданні усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у 4.2- 4 ст.53 Митного кодексу України та у відповідності до ч.5 ст.54 Митного кодексу України, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями ст.17 угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994 р.

З урахуванням цього Поліською митницею Держмитслужби винесено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204020/2021/00373, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів за митною декларацією №UA204020/2021/015379 від 18 травня 2021 року (а.с.154). У картці відмови роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а саме:приведення рівня митної вартості у відповідність до рішення про визначення митної вартості.

Відповідно до цього декларантом позивача подано до митного оформлення МД №UA204020/2021/015640, за якою товар випущено у вільний обіг під фінансову гарантію декларанта. При цьому, в такій митній декларації, код визначення методу митної вартості в графі 43 - визначено як 1/6, а в графах 47-48 наведено подробиці розрахунків, які свідчать, що позивач не погодився з резервним методом визначення митної вартості і з самою митною вартістю (а.с.156-158).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач під час митного оформлення надав відповідачу усі необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінювані товари та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору, водночас відповідач не довів наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товарів не встановлено, а тому оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів і картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення не відповідають критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим у ч.2 ст.2 КАС України, порушують права та законні інтереси позивача, які підлягають судовому захисту шляхом скасування відповідних рішень суб`єкта владних повноважень.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Положеннями статті 49 МК України передбачено те, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За змістом ч.1,2 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч.2 ст.52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Положення статті 53 МК України визначають перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч.1 ст. 53 МК України).

Згідно з ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Ч.3 ст.53 МК України передбачає, що обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За змістом ч.4 ст.53 МК України у разі, якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно з ч.1 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

За приписами ч.2 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За змістом ч.3 ст.54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до ч.5 ст.54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з положеннями ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм згаданого Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 згаданого Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 згаданого Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 згаданого Кодексу.

Частини 1, 2 ст.55 МК України передбачають, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі неправильно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина 2 статті 54 МК України).

Згідно з положеннями статтей 57, 58 МК України митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

Водночас, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ч.8 ст.57 МК України у разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Разом з тим, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Як зазначено вище, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим, в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

За результатами аналізу вищезазначених положень Митного кодексу України вбачається, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст.58 Митного кодексу України.

З метою усунення розбіжностей у документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з`ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в ч.2 ст.53 Митного кодексу України.

Разом з тим, витребувати необхідно тільки ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Колегія суддів зазначає, що не наведення митним органом в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми, чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, випробовування додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості товарів.

Частиною четвертою статті 54 Митного кодексу України передбачено обов`язок митного органу письмово надавати інформацію декларанту про причини, за яких заявлена ним митна вартість не може бути визначена.

Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195, митним органом при визначенні митної вартості товарів у графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі:

- неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу);

- невірно проведений розрахунок митної вартості;

- невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу;

- надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У графі 33 усіх оскаржуваних позивачем рішень про коригування митної вартості товарів відповідачем не вказано ні про те, що надані декларантом документи містять розбіжності, ні про наявність ознак підробки, ні про те, надані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як правильно зазначено судом першої інстанції, жодних розбіжностей в документах, які подавались позивачем до митного оформлення товару не встановлено. Навпаки усі документи складені належним чином, узгоджуються між собою і відображають усі необхідні показники числових значень митної вартості товару. Більше того, дані про ціну імпортованого товару повністю підтверджені митними деклараціями країни-експортера.

Фактично в основу усіх оскаржуваних рішень покладено лише наявність інформації щодо рівнів митної вартості товарів, схожих призначенням, країною виробництва тощо, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів, тобто в основу покладено той факт, що системі ЄАІС ДФС існує інформація про вищу митну вартість подібних товарів.

Разом з тим, інформація щодо вартості аналогічних чи подібних товарів не може бути самостійною підставою для витребування митним органом додаткових документів з метою підтвердження заявленої митної вартості, якщо при цьому подані до митного оформлення разом з митною декларацією документи не містять розбіжностей, ознак підробки та містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всі відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Крім того, митний орган при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, має діяти у спосіб, визначений Митним кодексом України, а відомості, які містяться в інформаційних системах мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. Такі відомості з об`єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем вартості такого товару згідно з даними інформаційної системи, не є беззаперечним доказом для підтвердження висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують сумнів у правильності визначення митної вартості товару та довести обґрунтованість цього сумніву, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає право вчиняти дії, спрямовані на коригування митної вартості товару.

При цьому, взяті за основу для визначення митної вартості відповідних товарів, імпортованих позивачем і зазначені, як підстава виникнення сумнівів у правильності визначення позивачем митної вартості товару бралися декларації, що оформлялася позивачем ТОВ ОТОРТАК для випущення у вільний обіг товарів у зв`язку з прийняттям відповідачем рішень про коригування та карток відмов, що також були і є предметом судового оскарження.

Як вбачається з матеріалів справи, МД від 26 лютого 2021 року №UA204020/2021/005914 розмитнена з рахуванням картки відмови в прийняті митної декларації, митному оформлена випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204020/2021/00125 та рішення про коригування митної вартості товарів №UA204020/2021/000012/2 від 26 лютого 2021 року, тобто за резервним методом. При цьому, зазначені рішення митного органу визнані протиправними та скасовані вішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року по справі №460/11387/21 (а.с.165-179). МД від 22 лютого 2021 року №UA204020/2021/005314 розмитнена з урахуванням витки відмови в прийняті митної декларації, митному оформлена випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204020/2021/00113 та рішення про коригування митної вартості товарів №UA204020/2021/000010/2 від 22 лютого 2021 року, тобто за резервним методом. Вказані рішення митного органу визнані протиправними та скасовані вішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року по справі № 460/11387/21 (а.с.165-179).

Колегія суддів зазначає, що жодних інших митних декларацій щодо ціни товару, по яких прирівнювалася митна вартість імпортованих позивачем товарів, відповідач суду не надав, що позбавляє суд можливості перевірити обґрунтованість відповідних тверджень суб`єкта владних повноважень.

За змістом п.2, 4 ч.2 ст.55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Відповідно, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митної декларації, яка була взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Разом з тим, як правильно зазначив суд першої інстанції, на підтвердження правомірності коригування митної вартості імпортованих позивачем товарів відповідач у своєму рішенні не наводить порівняння характеристик оцінюваних товарів та характеристик товарів, ціни яких взяті за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення останнім частини другої статті 55 Митного кодексу України щодо обґрунтованості прийнятого рішення.

При цьому, матеріалами справи підтверджується, що в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів митний орган обмежився лише тим, що прирівняв ціни одного товару до інших, відповідач жодним чином не обґрунтував своє рішення (з огляду на дати поставки, кількість, асортимент та умови поставок).

З врахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що спірні рішення відповідача не відповідають ні вимогам законності, ні вимогам обґрунтованості. Поліською митницею Держмитслужби не доведено існування обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товарів у митних деклараціях, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товарів не встановлено.

При цьому, матеріалами справи стверджується, що позивач під час митного оформлення надав відповідачу усі необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінювані товари та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору, разом з тим, Поліською митницею Держмитслужби не доведено існування обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товарів у митних деклараціях, як і не доведено наявності обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом.

Колегія суддів зазначає, шо інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товарів, не встановлено, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованих позивачем товарів та протиправність оскаржуваних рішень про коригування митної вартості і похідних від них рішень карток відмови у прийнятті митної декларації.

Ч.2 ст.57 МК України передбачає, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Відповідно до ч.3-6 ст.57 МК України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. Кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, обидва оскаржуваних рішення про коригування митної вартості товарів не містять опису неможливості застосування методів визначення митної вартості товару почергово, а лише містить загальне формулювання щодо неможливості їх почергового використання. Крім того, стороною відповідача не надано жодного доказу на підтвердження того факту, що зазначена процедура взагалі проводилась та, що ним здійснювався саме послідовний вибір методу.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач під час митного оформлення надав відповідачу усі необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінювані товари та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору, водночас відповідач не довів наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товарів не встановлено, а тому оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів і картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення не відповідають критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим у ч.2 ст.2 КАС України, порушують права та законні інтереси позивача, які підлягають судовому захисту шляхом скасування відповідних рішень суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.139, 242, 243, 250, 295, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Рівненської митниці залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2022 року у справі № 460/15587/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, передбачених ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
М. П. Кушнерик
Повне судове рішення складено 04 жовтня 2022 року.