Справа № 440/460/22
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2022-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2022 р. Справа № 440/460/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Григорова А.М. , Бартош Н.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротрадиція" на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 17.01.2022, головуючий суддя І інстанції: А.О. Чеснокова, м. Полтава, повний текст складено 17.01.22 по справі № 440/460/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротрадиція"

до Головного управління ДПС у Полтавській області , Державної податкової служби України

про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агротрадиція" звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області, Державної податкової служби України, в якому просить :

визнати протиправними та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН Головного управління ДПС у Полтавській області про відмову в реєстрації податкових накладних в ЄРПН від 12 листопада 2021 року №3367755/39165800 , від 12 листопада 2021 року № 3367754/39165800 та від 09 грудня 2021 року №3496857/391658800;

зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в ЄРПН податкові накладні № 1 від 08 жовтня 2021 року ,№ 2 від 12 жовтня 2021 року та № 1 від 23 листопада 2021 року датою і?х фактичного подання на реєстрацію.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17 січня 2022 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротрадиція" повернуто позивачу. Роз`яснено, що повернення позовноі? заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, вважає , що ухвала суду незаконна і необгрунтована , прийнята при неповному з`ясуванні обставин , що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права . В обґрунтування апеляційної скарги позивачем зазначено, що предметом позову є відмова податкового органу зареєструвати подані Товариством податкові накладні, перелік яких наведено в позовній заяві та які складено на підставі господарських відносин позивача з контрагентами. Скаржник вказує, що відмовив в реєстрації всіх зазначених у позовній заяві податкових накладних один і той самий суб`єкт владних повноважень, з однієї і тої ж підстави, тому вважає, що у позовній заяві заявлено виключно пов`язані між собою вимоги. Так, звертає увагу на те , що в позові оскаржується три рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН Головного управління ДПС у Полтавській області , а не два, про які зазначає суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі. Просить скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 17.01.2022 справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідачі по справі не скористалися правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідно до вимог ст.304 КАС України.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 312 КАС України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 294 КАС України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).

Враховуючи, що нормами КАС України визначено апеляційній перегляд оскаржуваної ухвали в порядку письмового провадження, характер спірних відносин і предмет доказування не є складними і не вимагають проведення судового засідання, апеляційна скарга стосується ухвали суду, винесеної з процесуальних питань, вирішення яких суд першої інстанції здійснював без виклику сторін, заявником не наведено достатніх мотивів для необхідності призначення справи до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні, з огляду на практику Європейського суду з прав людини стосовно доцільності розгляду справи на основі письмових доказів у випадках, коли повинні вирішуватися тільки питання права (рішення від 26 травня 1988 року в справі Екбатані проти Швеції), суд апеляційної інстанції розглядає дану справу в порядку письмового провадження.

Головним управлінням ДПС у Полтавській області та Державною податковою службою України отримано копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду від 12.07.2022 року про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, у т.ч копії апеляційної скарги, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа.

Разом з тим, працівниками УДППЗ "Укрпошта" повернуто поштове відправлення суду, яке надсилалося на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротрадиція", із відмітками «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 251 КАС України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно пунктів 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270, у разі відсутності адресата поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику за закінченням встановленого строку зберігання.

Водночас до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками за закінченням терміну зберігання, адресат вибув, адресат відсутній і т. п., з врахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.10.2018 року у справі №821/818/16, від 16.12.2020 року у справі №120/4080/19-а.

Судом вжито необхідні заходи щодо повідомлення позивача про апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

З огляду на вищевикладене, з урахуванням запровадженого на території України воєнного стану та активними бойовими діями на території Харківської області та безпосередньо у м. Харків, апеляційна скарга Товариств з обмеженою відповідальністю "Агротрадиція" була розглянута 04.10.2022 року.

Згідно з ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 169 КАС України, виходив з недотримання позивачем правил об`єднання позовних вимог, оскільки підставами виникнення спірних правовідносин є різні господарські операції позивача з різними суб`єктами господарювання, які оформлені різними первинними та фінансовими документами.

Також, судом першої інстанції зроблено висновок про те, що позивачем фактично заявлено декілька окремих позовів, що не пов`язані між собою підставами виникнення та поданими доказами, що, в свою чергу, ускладнить їх розгляд в одному провадженні.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції , виходячи з наступного.

Статтями 5 та 160 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси і просити про їх захист шляхом пред`явлення позову. Позов пред`являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції, який має відповідати вимогам встановленим ст. 160, 161 КАС України.

Частиною 1 ст. 171 КАС України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3)відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.6 ч. 4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

В свою чергу ст.172 КАС України встановлює правила об`єднання і роз`єднання позовів.

Так, згідно з ч.1 ст.172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Пунктом 2 ч. 1 ст.172 КАС України передбачено, що суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами одного й того самого позивача до різних відповідачів.

Відповідно до ч. 3 ст.172 КАС України об`єднання справ в одне провадження допускається до початку підготовчого засідання, а у спрощеному позовному провадженні - до початку розгляду справи по суті у кожній із справ.

Згідно з ч.ч. 4-5 ст.172 КАС України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.

Частинами 6-7 ст.172 КАС України встановлено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства.

Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог.

Про об`єднання справ в одне провадження або роз`єднання позовних вимог, про відмову в об`єднанні справ в одне провадження, роз`єднанні позовних вимог суд постановляє ухвалу.

Таким чином, в одному позові можуть бути об`єднані пов`язані між собою позовні вимоги.

У разі об`єднання в одному позові вимог, які не пов`язані між собою, крім випадків, передбачених ч.ч.4-5 ст.172 КАС України, суд має право роз`єднати позовні вимоги.

Водночас, у разі заявлення в одному позові позовних вимог, об`єднання в одне провадження яких не дозволяється ч.ч.4-5 ст.172 КАС України суд постановляє ухвалу про повернення позовної заяви на підставі п.6 ч.4 ст.169 КАС України.

Крім того, порядок розгляду кількох пов`язаних між собою вимог визначений положеннями ст. 21 КАС України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 21 КАС України позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.

Частина 2-4 ст. 21 КАС України визначено, що якщо справа щодо пов`язаних вимог територіально підсудна різним місцевим адміністративним судам, то її розглядає один з цих судів за вибором позивача.

Якщо справа щодо однієї з вимог підсудна окружному адміністративному суду, а щодо іншої вимоги (вимог) - місцевому загальному суду як адміністративному суду, таку справу розглядає окружний адміністративний суд.

Якщо справа щодо однієї з вимог підсудна апеляційному адміністративному суду, а щодо іншої вимоги (вимог) - місцевому адміністративному суду, таку справу розглядає апеляційний адміністративний суд.

У той же час, ч. 4 ст. 21 КАС України визначено, що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Із системного аналізу наведених норм слідує, що чинним процесуальним законодавством передбачена неможливість об`єднання позивачами в одне провадження позовних вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства та за правилами виключної підсудності різним судам.

Інших правил стосовно об`єднання та роз`єднання позовів норми КАС України не містить.

Враховуючи викладене, колегія суддів вказує, що обов`язковою умовою повернення позовної заяви на підставі п. 6 ч. 4 ст. 169 КАС України є порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог та неможливість їх роз`єднання судом у порядку, передбаченому ст. 172 КАС України.

З матеріалів справи встановлено, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротрадиція" стосуються визнання протиправними та скасування рішеннь Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН Головного управління ДПС у Полтавській області про відмову в реєстрації податкових накладних в ЄРПН від 12 листопада 2021 року №3367755/39165800 , від 12 листопада 2021 року № 3367754/39165800 та від 09 грудня 2021 року №3496857/391658800 та зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в ЄРПН податкові накладні № 1 від 08 жовтня 2021 року ,№ 2 від 12 жовтня 2021 року та № 1 від 23 листопада 2021 року датою їх фактичного подання на реєстрацію.

Колегія суддів , дослідивши оскаржувані рішення , дійшла висновку про те, що заявлені позивачем вимоги пов`язані між собою підставою виникнення, оскільки підставою для блокування реєстрації вищезазначених податкових накладних по всім контрагентам є п.8 Критеріїв ризиковості платника податку, а саме у контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначених в поданих для реєстрації ПН/РК.

Отже, у даному випадку позивачем заявлені позовні вимоги, які підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, до одних і тих самих відповідачів, а саме до Головного управління ДПС у Полтавській області щодо скасування рішень, та як наслідок до Державної податкової служби України щодо вчинення дій стосовно реєстрації податкових накладних.

Колегія суддів дійшла висновку, що зі змісту позовних вимог не вбачається підстав, передбачених частинами 4 та 5 статті 172 КАС України, тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог та, як наслідок, повернув позовну заяву позивачеві на підставі п. 6 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Також, колегія суддів зазначає, що висновки суду першої інстанції фактично зводяться до підстав для роз`єднання позовних вимог в окремі провадження відповідно до ч.6 статті 172 КАС.

У свою чергу, наявність підстав для застосування положень статті 172 КАС унеможливлює повернення позовної заяви за п.6 ч.4 статті 169 КАС, оскільки наведена норма містить відповідне виключення.

Однак, суд першої інстанції не скористався процесуальним правом, передбаченим частиною 6 статті 172 КАС України, відповідно до якого суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства.

Таким чином, висновок суду про повернення позовної заяви відповідно до п.6 ч.4 статті 169 КАС є помилковим, оскільки наведені в оскаржуваному рішенні мотиви свідчать про можливість застосування положень ч.6 статті 172 КАС, якою передбачено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства.

Враховуючи вищенаведене, не вирішуючи питання наявності правових підстав для відкриття провадження у справі, колегія суддів вважає, що підстави для повернення позову у зв`язку із порушенням правил об`єднання позовних вимог у даному випадку були відсутні, оскільки суд мав можливість застосувати положення ч.6 статті 172 КАС та роз`єднати позовні вимоги, виділивши їх в самостійні провадження.

За приписами частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

У справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

У рішенні в справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладене та враховуючи те, що згідно зі ст.20 КАС України, заявлені позивачем вимоги підсудні місцевим загальним судам як адміністративними судами і не порушують правил об`єднання позовних вимог, встановлених ч.ч.4-5 ст.172 КАС України, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про можливість застосування п. 6 ч. 4 ст. 169 КАС України та повернення позовної заяви з підстав порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог.

Відповідно до вимог ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно зі ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю підтверджуються встановленими у справі обставинами.

Висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для повернення позову не відповідають встановленим у справі обставинам, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 17.01.2022 по справі № 440/460/22 скасувати.

Справу № 440/460/22 направити до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) А.М. Григоров Н.С. Бартош