Справа № 761/4780/20
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2022-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 761/4780/20
У Х В А Л А

06 жовтня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Сорочка Є.О., суддів Коротких А.Ю., Федотова І.В., перевіривши апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 04.02.2021 у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві, заступника начальника Головного управління ДПС у м. Києві Лагутіної Злати Володимирівни про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.08.2022 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 04.02.2021 залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору та встановлено п`ятиденний строк на усунення недоліків з моменту отримання судового рішення.

Вказану ухвалу отримано скаржником 10.08.2022, однак станом на час прийняття цього судового рішення, недоліки апеляційної скарги усунуто не було, судовий збір за її подання у встановленому законом розмірі не сплачено.

Скаржник подав до суду першої інстанції клопотання, у якому наголосив на тому, що судовий збір ним сплачений у належному розмірі з урахуванням того, що ставка судового збору за подання позовної заяви станови 0,2 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому, скаржник послався на практику Верховного Суду, що викладена у постанові від 18.03.2022 по справі №543/775/17.

Проте, суд вважає наведені доводи скаржника помилковими.

При визначенні належного до сплати розміру судового збору у даній справі слід застосовувати пункт 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», який визначає ставки судового збору за подання документів до адміністративного суду, а не пункт 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», який визначає розмір судового збору у випадках, коли постанова про накладення адміністративного стягнення ухвалюється судом.

Регулювання пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» не поширюється на подання позовних заяв та апеляційних скарг в адміністративних справах, а тому його застосування у взаємозв`язку із підпунктом 2 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» є неможливим.

Пункт 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» стосується виключно випадків, коли рішення про притягнення до адміністративної відповідальності приймаються судом (статті 221 та 221-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП)), а не іншими органами. У спірних же правовідносинах постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення прийнято не судом, а поліцейським.

Пункт 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», який визначає ставку судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення слід застосовувати виключно у взаємозв`язку із частиною сьомою статті 283 КУпАП, яка передбачає, що постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

Щодо правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 18.03.2020 по справі № 543/775/17, то суд касаційної інстанції у цьому рішенні вказав, що за подання позовної заяви у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору розмір судового збору складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Водночас, справа, що розглядається, не є справою щодо накладення адміністративного стягнення (глава 22 КУпАП), а є адміністративною справою з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності (накладення адміністративного стягнення) (стаття 286 КАС).

Таким чином, вказаний висновок касаційного суду не підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Крім того, позиції Верховного Суду не мають вищої юридичної сили перед нормами закону.

Колегія суддів наголошує, що залишаючи апеляційну скаргу без руху, суд апеляційної інстанції вказував про необхідність сплати 4767 грн судового збору. Проте, доказів сплати наведеної суми у повному обсязі скаржник у межах встановленого строку не надав.

Згідно частини другої статті 298 КАС до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, згідно з якими апеляційна скарга, недоліки якої у встановлений судом строк усунуто не було, повертається скаржнику.

За таких обставин, апеляційну скаргу необхідно повернути, оскільки скаржником не було усунуто її недоліків.

Щодо клопотання позивача про відмову у відкритті апеляційного провадження, то колегія суддів наголошує на тому, що апеляційну скаргу не залишалося без руху з підстав пропуску строку апеляційного оскарження. При цьому, перевіряючи апеляційну скаргу на відповідність вимогам чинного законодавства суддею-доповідачем не було встановлено обставин відсутності поважних причин пропуску відповідачем строку оскарження (строк пропущений з поважних причин, оскільки оскаржуване рішення не було вручене відповідачу у встановленому порядку, хоч ним вживалися дії щодо його отримання).

Відтак, судом не було встановлено обставин, які б наразі свідчили про існування підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись статтями 34, 169, 248, 256, 298, 299 КАС, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 04.02.2021 повернути особі, яка її подала.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких

Суддя І.В. Федотов