Справа № 380/5215/22
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2022-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/5215/22 пров. № А/857/10335/22

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Кузьмича С.М., Хобор Р.Б.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Львівського державного університету внутрішніх справ на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.06.2022 року (рішення ухвалене у м. Львові судом у складі головуючого судді Сасевича О.М.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівського державного університету внутрішніх справ про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2022 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Львівського державного університету внутрішніх справ про визнання протиправною бездіяльність Львівського державного університету внутрішніх справ щодо нездійснення перерахунку та виплати позивачу ( ОСОБА_1 ) повного розміру заробітної плати (грошового забезпечення) із урахуванням: доплати за науковий ступінь кандидата юридичних наук у розмірі 15% посадового окладу із урахуванням раніше отриманої доплати за науковий ступінь кандидата юридичних наук у розмірі 5% посадового окладу за період із 01.04.2016 р. по теперішній час; доплати за вчене звання доцента у розмірі 20% посадового окладу за період із 01.04.2016 р. по 28.09.2017 р. та 25% посадового окладу за період з 28.09.2017 р. по теперішній час, із урахуванням раніше отриманої доплати за вчене звання доцента у розмірі 5% посадового окладу; надбавки за вислугу науково-педагогічного працівника у розмірі 20% посадового окладу за період із 01.04.2016 р. по теперішній час, зобов`язання Львівський державний університет внутрішніх справ здійснити перерахунок та виплату позивачу ( ОСОБА_1 ) повної суми недоотриманої заробітної плати (грошового забезпечення) із урахуванням: доплати за науковий ступінь кандидата юридичних наук у розмірі 15% посадового окладу із урахуванням раніше отриманої доплати за науковий ступінь кандидата юридичних наук у розмірі 5% посадового окладу за період із 01.04.2016 р. по теперішній час із одночасною компенсацією при виплаті сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004; доплати за вчене звання доцента у розмірі 20% посадового окладу за період із 01.04.2016 р. по 28.09.2017 р. та 25% посадового окладу за період з 28.09.2017 р. по теперішній час, із урахуванням раніше отриманої доплати за вчене звання доцента у розмірі 5% посадового окладу, із одночасною компенсацією при виплаті сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004; надбавки за вислугу науково-педагогічного працівника у розмірі 20% посадового окладу за період із 01.04.2016 р. по теперішній час із одночасною компенсацією при виплаті сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004, зобов`язання Львівський державний університет внутрішніх справ внести зміни у відповідні організаційно-розпорядчі та фінансові документи закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання щодо нарахування і виплати заробітної плати (грошового забезпечення) позивачу ( ОСОБА_1 ) у повному обсязі із врахуванням доплати за науковий ступінь кандидата юридичних наук у розмірі 15% посадового окладу; доплати за вчене звання доцента у розмірі 25% посадового окладу; надбавки за вислугу науково-педагогічного працівника у розмірі 20% посадового окладу, із одночасною компенсацією при виплаті сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що з 01.04.2016 року і по тепер позивачу виплачують заробітну плату (грошове забезпечення) в неповному обсязі за рахунок безпідставного не нарахування обов`язкових доплат (як основних складових заробітної плати науково-педагогічного працівника) у встановленому чинним законодавством розмірі, а саме: всупереч положень Закону України «Про вищу освіту» щомісячні надбавки за науковий ступінь кандидата наук та за вчене звання доцента позивачу виплачується у розмірі 5% посадового окладу, замість законодавчо встановленої щомісячної надбавки за науковий ступінь кандидата наук у розмірі 15% посадового окладу, законодавчо встановленої щомісячної надбавки за вчене звання доцента у розмірі 25% посадового окладу. Позивач також вказав, що йому, як професору кафедри оперативно-розшукової діяльності, який станом на квітень 2016 р. мав вислугу науково-педагогічного працівника більше 10 років (менше 20 років), взагалі не виплачують надбавку за вислугу років науково-педагогічного працівника у розмірі 20% посадового окладу. Вважає, що відповідачем було протиправно відмовлено йому у нарахуванні та виплаті відповідних грошових надбавок, а відтак він звернувся до суду з метою їх виплати із одночасною компенсацією при виплаті сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 44 від 15.01.2004 року. Просила позов задоволити.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07.06.2022 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Львівського державного університету внутрішніх справ щодо нездійснення перерахунку та виплати розміру заробітної плати (грошового забезпечення) ОСОБА_1 із урахуванням: доплати за науковий ступінь кандидата юридичних наук у розмірі 15% посадового окладу за період із 01.04.2016 року; доплати за вчене звання доцента у розмірі 20% посадового окладу за період із 01.04.2016 року по 28.09.2017 року та 25% розміру посадового окладу за період з 28.09.2017 року; надбавки за вислугу років науково-педагогічного працівника у розмірі 20% посадового окладу за період із 01.04.2016 року. Зобов`язано Львівський державний університет внутрішніх справ здійснити перерахунок та виплату заробітної плати (грошового забезпечення) ОСОБА_1 із урахуванням: доплати за науковий ступінь кандидата юридичних наук у розмірі 15% посадового окладу за період із 01.04.2016 року із одночасною компенсацією при виплаті сум податку з доходів фізичних осіб та з урахуванням вже виплачених сум; доплати за вчене звання доцента у розмірі 20% посадового окладу за період із 01.04.2016 року по 28.09.2017 року та 25% розміру посадового окладу за період з 28.09.2017 року із одночасною компенсацією при виплаті сум податку з доходів фізичних осіб та з урахуванням вже виплачених сум; надбавки за вислугу років науково-педагогічного працівника у розмірі 20% посадового окладу за період із 01.04.2016 року із одночасною компенсацією при виплаті сум податку з доходів фізичних осіб та з урахуванням вже виплачених сум. Зобов`язано Львівський державний університет внутрішніх справ внести зміни у відповідні організаційно-розпорядчі та фінансові документи закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання щодо нарахування і виплати заробітної плати (грошового забезпечення) ОСОБА_1 із врахуванням доплати за науковий ступінь кандидата юридичних наук у розмірі 15% посадового окладу; доплати за вчене звання доцента у розмірі 25% посадового окладу; надбавки за вислугу років науково-педагогічного працівника у розмірі 20% посадового окладу.

Рішення суду першої інстанції оскаржив Львівський державний університет внутрішніх справ. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід задоволити з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції ототожнює поняття заробітної плати та грошового забезпечення і помилково зроблено висновок, що позивач в першу чергу науково-педагогічний працівник, а не поліцейський, що в свою чергу призвело до помилкових висновків суду, що пріоритетним по відношенню до підполковника поліції ОСОБА_1 є Закон України «Про вищу освіту» (далі - Закон № 1556-VII) а не Закон України «Про Національну поліцію».

Проте судова колегія апеляційного суду не погоджується з даним висновком з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно наказу Управління МВС України у Львівській області №288 о/с від 15.08.2006 року (по особовому складу) капітана міліції ОСОБА_1 /М-087055/, увільнивши його від посади оперуповноваженого відділу боротьби з організованими групами та злочинними організаціями в сфері економіки управління по боротьбі з організованою злочинністю УМВСУ, з 16 серпня 2006 року було відряджено в розпорядження Львівського державного університету внутрішніх справ.

Рішенням спеціалізованої вченої ради Львівського національного університету імені Івана Франка, на підставі прилюдного захисту дисертації, ОСОБА_1 присуджено науковий ступінь кандидата юридичних наук, що підтверджується копією диплому кандидата наук серії НОМЕР_1 (рішення президії Вищої атестаційної комісії України від 09 листопада 2006 року).

Рішенням атестаційної колегії Міністерства освіти і науки України від 23.12.2008 року ОСОБА_1 присвоєно вчене звання доцента кафедри оперативно-розшукової діяльності, що підтверджується копією атестата доцента серії 12ДЦ №021159.

Згідно розрахункових листів про нарахування заробітної плати позивачу за період з грудня 2015 року по березень 2016 року здійснювалась доплата за науковий ступінь в розмірі 15% від посадового окладу, за вчене звання в розмірі 25% від посадового окладу, а також надбавка за вислугу науково-педагогічного працівника в розмірі 10% від посадового окладу.

Відповідно до розрахункових листів про нарахування заробітної плати позивачу за період з квітня 2016 року по січень 2022 року здійснювалась доплата за науковий ступінь в розмірі 15% від посадового окладу, за вчене звання в розмірі 25% від посадового окладу. Надбавка за вислугу років науково-педагогічного працівника не здійснювалась.

Позивач 17.01.2022 року подав на адресу Львівського державного університету внутрішніх справ рапорт про перерахунок та виплату йому з 04.03.2016 року щомісячної надбавки за науковий ступінь кандидата наук у розмірі 15% від посадового окладу, щомісячної надбавки за вчене звання доцента у розмірі 25% від посадового окладу та щомісячної надбавки за вислугу науково-педагогічного працівника.

17.02.2022 року відповідач листом №19/307 повідомив позивача, що нарахування та виплата грошового забезпечення здійснюється відповідно до вимог чинного законодавства, а відтак підстав для його перерахунку та виплати з урахуванням надбавок за наукову ступінь кандидата наук та вчене звання доцента немає.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо не перерахунку його грошового забезпечення з урахуванням відповідних надбавок позивач звернувся до суду.

Закон №1556-VII встановлює основні правові, організаційні, фінансові засади функціонування системи вищої освіти, створює умови для посилення співпраці державних органів і бізнесу з закладами вищої освіти на принципах автономії закладів вищої освіти, поєднання освіти з наукою та виробництвом з метою підготовки конкурентоспроможного людського капіталу для високотехнологічного та інноваційного розвитку країни, самореалізацїї особистості, забезпечення потреб суспільства, ринку праці та держави у кваліфікованих фахівцях.

Водночас основні засади соціального захисту поліцейського в тому числі і щодо виплати грошового забезпечення визначені Законом України «Про Національну поліцію».

Відповідно до ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Поліцейські, відряджені до інших органів державної влади, установ, організацій та прикомандировані відповідно до цього Закону, отримують грошове забезпечення, враховуючи посадовий оклад за посадою, яку вони займають в органі, установі чи організації, до якої вони відряджені, а також інші види грошового забезпечення, визначені цим Законом.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Грошове забезпечення позивача як відрядженого поліцейського, визначається відповідно до норм Закону України «Про Національну поліцію», постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.2015 № 910 «Про грошове забезпечення поліцейських, відряджених до державних органів, установ та організацій» (далі - Постанова № 910), постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі - Постанова № 988) та наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 «Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських» (далі - Порядок № 260).

Згідно п. 1 Постанови № 910 (в редакції Постанови КМУ № 278 від 25.03.2016., застосовується з 01.04.2016) установлено, що поліцейським, відрядженим до державних органів, установ та організацій, виплачується грошове забезпечення, виходячи з посадових окладів за посадами, які зазначені особи займають у державних органах, установах та організаціях, до яких вони відряджені, та інші види грошового забезпечення, визначені законодавством для поліцейських.

Згідно пп. 5, 6 п. 5 Постанови № 988 та пп. 9, 10 розділу 2 Порядку № 260 доплату за науковий ступінь кандидата або доктора наук з відповідної спеціальності, якщо діяльність за профілем відповідає науковому ступеню, - у розмірі відповідно 5 і 10 відсотків посадового окладу; доплату за вчене звання у разі, коли особа займає посаду, що пов`язана з педагогічною або науковою діяльністю, і має вчене звання доцента (старшого наукового співробітника), - у розмірі 5, професора - 10 відсотків посадового окладу.

Доплата за науковий ступінь та вчене звання поліцейським виплачується на підставі наказу по особовому складу.

Наказом ЛДУВС від 21.04.2016 № 217 о/с з 01.04.2016 позивачу встановлено доплату за науковий ступінь кандидата наук та вчене звання доцента по 5% посадового окладу відповідно.

Норми та положення Закону України «Про національну поліцію», та постанов № 910 та № 988 є спеціальними щодо спірних правовідносин і ними врегульовано питання щодо розміру доплати за вчене звання і науковий ступінь поліцейського.

Відтак, ЛДУВС у відповідності до чинного Порядку № 260 цілком обґрунтовано та правомірно нараховувались та виплачувались позивачу в спірному періоді надбавки за науковий ступінь та вчене звання в розмірах по 5%.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що положення постанов КМУ та наказу МВС України в спірних правовідносинах ЛДУВС не повинні були застосовуватись. Однак ЛДУВС, як суб`єкт владних повноважень по відношенню до позивача, зобов`язаний в силу ст. 19 Конституції України діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, оскільки за умови чинності наказу МВС України від 06.04.2016 № 260, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799, ЛДУВС, як державна установа, не може діяти всупереч останньому.

Суд же першої інстанції при розгляді питання щодо грошового забезпечення, безпідставно та необґрунтовано надає перевагу ст. 50 Закону «Про вищу освіту» та застосовує її до спірних правовідносин, а не ст. 94 Закону «Про Національну поліцію», яка безпосередньо регулює питання виплати грошового забезпечення поліцейським, у т.ч. відрядженим. Адже предметом спору є виплата саме грошового забезпечення (що підтверджується позивачем у позовній заяві та судом першої інстанції у судовому рішенні), а не заробітної плати, так як позивач являється поліцейським, який відряджений до державної установи та призначений на посаду, яка може бути заміщена поліцейським. У трудовій книжці ОСОБА_1 також буде внесено записи про прийняття на службу до поліції та звільнення зі служби в поліції з посиланням на дату та номер відповідного наказу, а не запис про прийняття на роботу на посаду професора кафедри (Наказ Міністерства внутрішніх справ України 12.05.2016 № 377 «Про затвердження Порядку формування та ведення особових справ поліцейських»).

Відповідно до ст. 14.1.195 Податкового кодексу України працівник - фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію згідно з укладеним з роботодавцем трудовим договором (контрактом) відповідно до закону.

Згідно ч. 11 ст. 55 Закону України «Про вищу освіту» під час заміщення вакантних посад науково-педагогічних працівників - завідувачів (начальників) кафедр, професорів, доцентів, старших викладачів, викладачів укладенню трудового договору (контракту) передує конкурсний відбір, порядок проведення якого затверджується вченою радою закладу вищої освіти.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно ч. 1 ст. 71 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські за їхньою згодою можуть бути відряджені до органів державної влади, установ та організацій із залишенням на службі в поліції, але зі звільненням із займаної посади з подальшим призначенням на посади відповідно до переліку посад, які можуть бути заміщені поліцейськими в державних органах, установах та організаціях, що затверджується Президентом України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 не проходив конкурсний відбір на заміщення вакантної посади науково-педагогічного працівника відповідно до Закону України «Про вищу освіту», а був призначений на посаду науково-педагогічного працівника, яка може бути заміщена поліцейським відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», що знову ж таки підтверджує, що профільним, спеціальним законом є Закон України «Про Національну поліцію», яким в свою чергу визначено, що поліцейські, відряджені до інших органів державної влади, установ, організацій та прикомандировані відповідно до цього Закону, отримують грошове забезпечення, враховуючи посадовий оклад за посадою, яку вони займають в органі, установі чи організації, до якої вони відряджені, а також інші види грошового забезпечення, визначені цим Законом (ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію»).

Приймаючи до уваги вищенаведене, у даному випадку суд першої інстанції мав застосовувати спеціальне законодавство, оскільки позивач являється спеціальним суб`єктом.

Відтак, суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального права, застосувавши закон, який не підлягає застосуванню, і не застосувавши закон який застосуванню підлягає.

Задовольняючи позовні вимоги судом першої інстанції не взято до уваги, що згідно п. 11 розділу 1 Порядку № 260 грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.

Виплата одноразових додаткових видів грошового забезпечення здійснюється, якщо звернення про їх отримання надійшли до закінчення трьох років з дня виникнення права на їх отримання.

Також, позивачу відповідно до пп. 5, 6 п. 5 Постанови № 988 встановлено доплату за науковий ступінь кандидата наук та вчене звання доцента по 5% посадового окладу відповідно, про що видано наказ ЛДУВС від 21.04.2016 № 217 о/с з 01.04.2016 як передбачено п.п. 9, 10 розділу 2 Порядку № 260.

Якщо позивач не погоджувався з розміром даних доплат він мав право та міг оскаржити даний наказ ЛДУВС при цьому оскаржуючи дії ЛДУВС. оскільки саме цим наказом встановлені оспорювані доплати. Проте, на даний час наказ ЛДУВС від 21.04.2016 № 217 о/с позивачем не оскаржено, він залишається чинним, що свідчить про підміну понять дії та бездіяльності, з метою уникнення порушення строків звернення до суду оскаржуючи наказ про встановлення даних доплат, що в свою чергу свідчить про не з`ясуванням судом першої інстанції усіх обставин справи.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» від 06 вересня 2012 року № 5207-УІ вважається непрямою дискримінацією - ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Позивач перебуває на службі в Національній поліції та відряджений до державної установи (заклад вищої освіти зі специфічними умовами навчання), де призначений на посаду, яка може бути заміщена поліцейським, отримує відповідні основні та додаткові види грошового забезпечення, у т.ч. надбавка за спеціальне звання, надбавку за вислугу років (на даний час 50%), надбавку за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці (15%), які б ним не отримувалися в разі працевлаштування науково-педагогічним працівником в навчальному закладі іншого виду або в такому ж навчальному закладі будучи не атестованим, тобто не проходячи публічної служби.

При цьому, профільним законом є Закон України «Про Національну поліцію», яким прямо визначено, що порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України (ч. 2 ст. 94 цього Закону), а порядок виплати грошового забезпечення визначено наказом МВС України від 06.04.2016 № 260.

Позивач в період з 07.11.2015 по 04.03.2016 працював в ЛДУВС науково- педагогічним працівником і йому виплачувались доплати за науковий ступінь кандидата наук та вчене звання доцента по 15% та 25% посадового окладу відповідно, а також надбавка за педагогічний стаж (на той період) 10% відповідно до Закону України «Про вищу освіту», як цивільній особі.

Після прийняття наказу ЛДУВС від 04.03.2016 № 106 о/с, яким позивача прийнято на публічну службу та присвоєння останньому спеціального звання «підполковник поліції», на позивача став розповсюджуватись профільний закон - Закон України «Про Національну поліцію», яким врегульовано питання вищезазначених доплат в розмірі по 5% за науковий ступінь кандидата наук та вчене звання доцента відповідно. При цьому, незважаючи, що доплати за науковий ступінь кандидата наук та вчене звання доцента для атестованих працівників є меншими ніж визначено для науково-педагогічних працівників, грошове забезпечення ОСОБА_1 збільшилось в порівнянні з його зарплатою як науково-педагогічного працівника.

В період з листопада 2016 по червень 2017 позивач працював по сумісництву науково-педагогічним працівником в ЛДУВС і йому виплачувались доплати як цивільному викладачу за науковий ступінь кандидата наук та вчене звання доцента по 15% та 25% відповідно до профільного закону для науково-педагогічних працівників - Закону України «Про вищу освіту».

Задовольняючи позовні вимоги, судом першої інстанції зобов`язано ЛДУВС здійснити перерахунок та виплату заробітної плати (грошового забезпечення) з урахуванням надбавки за вислугу років науково-педагогічного працівника у розмірі 20% посадового окладу за період із 01.04.2016 року із одночасною компенсацією при виплаті сум податку з доходів фізичних осіб та з урахуванням вже виплачених сум.

Як вже зазначалось вище, профільним законом для атестованих працівників є Закон України «Про Національну поліцію», яким встановлено грошове забезпечення поліцейських та його складові.

Надбавка за вислугу років науково-педагогічного працівника у розмірі 20% в грошовому забезпеченні не передбачена, проте позивач як атестований працівник отримує надбавку за вислугу років в розмірі до 50% від посадового окладу та надбавки за спеціальне звання. Повертаючись до висновків суду першої інстанції, щодо дискримінації науково-педагогічного працівника звертаємо увагу, що позивач будучи цивільним працівником не міг би отримувати надбавку за вислугу років в розмірі до 50%. Враховуючи резолютивну частину рішення, щодо стосується «здійснити перерахунок та виплату надбавок із одночасною компенсацією при виплаті сум податку з доходів фізичних осіб та з урахуванням вже виплачених сум», беручи до уваги думку суду першої інстанції, що профільним законодавством по відношенню до позивача є Закон України «Про вищу освіту», яким не передбачено надбавки за вислугу років, позивачу необхідно відшкодувати один з видів надбавки, а саме надбавку за вислугу років, оскільки отримання одночасно двох таких надбавок законодавством не передбачено, різниця в сумі між якими за спірний період складає орієнтовно 255000 грн. з урахуванням виплати встановленої рішенням першої інстанції надбавки 20% надбавки за вислугу років науково-педагогічного працівника.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги являються суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування обставин справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також наявна невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Львівського державного університету внутрішніх справ задоволити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.06.2022 року у справі № 380/5215/22 скасувати та прийняти нову постанову якою у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді С. М. Кузьмич
Р. Б. Хобор