Справа № 380/10511/22
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2022-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого-судді Мартинюка В.Я.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи у м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Львівської міської ради, в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність щодо неприйняття рішення з питання надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,10 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована на території міста Львів, за рахунок земель комунальної власності, які знаходяться у розпорядженні Львівської міської об`єднаної територіальної громади;

зобов`язати надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,10 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована на території міста Львів, за рахунок земель комунальної власності, які знаходяться у розпорядженні Львівської міської об`єднаної територіальної громади.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що зверталася до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, однак ним не було прийнято жодного рішення щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою. Стверджує, що відповіді відповідача на її запити не відповідають критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості. Зазначає, що у своїй відповіді відповідач посилається на містобудівну документацію без будь-якої конкретики. Положення ч.3 ст.24 Закону України «Про регулювання містобудівної документації» забороняють до затвердження відповідної містобудівної документації саме передачу у власність чи користування земельних ділянок, проте вказана норма не містить заборони у наданні відповідних дозволів на розроблення проектів землеустрою, які є лише початком процедури безоплатної приватизації. У спірних правовідносинах вирішується питання саме про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, надання якого не призводить до автоматичного виділення земельної ділянки особі та є лише однією із стадій реалізації особою права на отримання земельної ділянки. Вказує, що виконала усі необхідні умови для надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки передбачені статтею 118 Земельного кодексу України.

У своїх запереченнях відповідач зазначає, що ним організовано та вчинено дії щодо опрацювання та розгляду клопотання позивача. Він діяв у відповідності до чинного законодавства в межах наданих повноважень, жодних прав позивача не було порушено. Вказує, що Закон №2145-ІХ встановлює абсолютну заборону під час дії воєнного стану на вчинення дій уповноваженими органами виконавчої влади чи місцевого самоврядування стосовно безоплатної передачі земель державної та комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою безоплатної передачі та формування земельної ділянки. На території України діє правовий режим воєнного стану, що унеможливлює надання дозволу на розроблення документації із землеустрою. Отже, клопотання позивача не підлягає розгляду в порядку ст.118 Земельного кодексу України.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що введення воєнного стану не є підставою для не розгляду клопотання з липня 2021 року. Відповідач повинен був розглянути подане клопотання у місячний строк та прийняти рішення. Режим воєнного стану має тимчасовий характер і не звільняє від обов`язку органу місцевого самоврядування виконувати судове рішення і по закінченню дії воєнного стану знімаються усі тимчасово діючі обмеження.

Ухвалою суду від 08.08.2022 року відкрито спрощене позовне провадження.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, судом встановлено такі обставини.

Позивач звернулася до відповідача із клопотанням, в якому просила надати дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,10 га, яка розташована на території міста Львів, за рахунок земель комунальної власності, які знаходяться у розпорядженні Львівської міської об`єднаної територіальної громади згідно з наявною публічною офіційною інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку.

Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради листом №2403 вих.-75440 від 25.08.2021 року на запит адвоката позивача від 12.08.2021 року щодо розгляду її звернення від 01.07.2021 року про відведення земельної ділянки у власність повідомило його, що у зв`язку з утворенням Львівської МТГ, надходженням великої кількості звернень та відпускним періодом працівників управління згадане звернення було помилково розглянуто як звернення однофамільниці і тому позивач не отримала відповіді.

Окрім того, Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради листом №2403 вих.-75126 від 20.08.2021 року на звернення позивача від 30.06.2021 року повідомило її, що для прийняття Львівською міською радою рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки необхідно самостійно визначитись із місцем розташування земельної ділянки, звернутись із відповідним клопотанням на ім`я міського голови та подати необхідні документи. Крім того, вказане звернення було помилково розглянуто як звернення її однофамільниці.

Також Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради листом №2403 вих.-118 від 25.05.2022 року на адвокатський запит адвоката позивача від 16.05.2022 року повідомило їй, що оскільки місце розташування земельної ділянки, про яку йшлося у зверненні позивача, не відповідає вимогам містобудівної документації, проект рішення (ухвали) про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність не готувався і міською радою рішення не приймалося.

Не погодившись із такими відповідями позивач звернулася до суду із даним позовом.

Змістом спірних правовідносин є неприйняття відповідачем рішення з питань надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,10 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Земельні відносини, що виникають при використанні надр, лісів, вод, а також рослинного і тваринного світу, атмосферного повітря, регулюються Земельним кодексом України від 25.10.2001 року №2768-III, з наступними змінами та доповненнями (далі ЗК України).

Відповідно до ч.2 ст.116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно із ч.6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч.7 ст.118 ЗК України).

За змістом положень статті 122 ЗК України вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або в користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Зокрема, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або в користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ст.25 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні від 21.05.1997 № 280/97-ВР, з наступними змінами та доповненнями (далі Закон № 280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Пунктом 34 ч.1 ст.26 Закону № 280/97-ВР встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Судом встановлено, що відповідь на клопотання позивача про надання їй дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність надало Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради.

Вказане сторонами не заперечується.

При цьому, як вбачається із п.34 ч.1 ст.26 Закону № 280/97-ВР, питання з приводу регулювання земельних відносин повинні вирішуватись лише на засіданнях сільських, селищних, міських рад. Жодної іншої альтернативи згадана норма не передбачає.

Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що Управління земельних ресурсів не мало повноважень щодо розгляду клопотання позивача.

Вказане клопотання повинно було розглядатись на пленарному засіданні Львівської міської ради.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що бездіяльність відповідача що неприйняття рішення з приводу надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,10 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд не відповідає критерію правомірності, передбаченому п.1 ч.2 ст.2 КАС України, а тому адміністративний позов у цій частині підлягає задоволенню.

При цьому, судом не може надаватись оцінка мотивам відмови у наданні дозволу, яка допущена неповноважним суб`єктом, а тому аргументи сторін в цій частині до уваги не беруться.

Враховуючи те, що відповідачем було допущено бездіяльність, суд дійшов висновку, що порушене право позивача захистити у спосіб зобов`язуючи відповідача прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою не видається можливим.

Відтак, у задоволенні позову у цій частині належить відмовити.

Як наслідок, суд, враховуючи встановлені обставини, у відповідності до ч.2 ст.9 КАС України, з метою захисту порушеного права, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача протягом місяця з дня набрання рішенням суду законної сили на пленарному засіданні сесії вирішити питання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність позивачу земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,10 га, яка розташована на території міста Львів, за рахунок земель комунальної власності, зазначеної у додатку до клопотання поданому нею.

Що стосується судового збору, то, у відповідності до вимог ст.139 КАС України, такий підлягає стягненню на користь позивача пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 9, 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково та вийти за межі позовних вимог.

Визнати протиправною бездіяльність Львівської міської ради щодо неприйняття рішення з приводу надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,10 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована на території міста Львів, за рахунок земель комунальної власності, які знаходяться у розпорядженні Львівської міської об`єднаної територіальної громади.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Зобов`язати Львівську міську раду (адреса: м.Львів, пл.Ринок, 1; ) протягом місяця з дня набрання даним рішенням законної сили на пленарному засіданні сесії вирішити питання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована на території міста Львів, за рахунок земель комунальної власності, які знаходяться у розпорядженні Львівської міської об`єднаної територіальної громади, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської міської ради (адреса: м.Львів, пл.Ринок, 1; ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський оружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Я.Мартинюк