Справа № 361/2999/17
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2022-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 361/2999/17 Суддя (судді) першої інстанції: Борець Є.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Собківа Я.М.,

суддів: Глущенко Я.Б., Черпіцької Л.Т.,

за участю секретаря: Керімова К.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 червня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Броварської міської ради Київської області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області із заявою про перегляд за виключними обставинами постанови.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 06 червня 2022 року у задоволенні заяви про перегляд постанови за виключними обставинами відмовлено.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду від 06 червня 2022 року та направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд.

28 вересня ОСОБА_1 подав до Шостого апеляційного адміністративного суду заяву про перенесення судового засідання.

Дана заява вмотивована тим, що розгляд його апеляційної скарги призначено на 28.09.2022 року, проте його не було повідомлено жодним належним чином про день, час та місце розгляду апеляційної скарги.

Також, на думку заявника, було підроблено обставини справи, оскільки було призначено судове засідання на 05.10.2022 року, а потім умисно змінено дату на 28.09.2022 року без належного повідомлення позивача.

З приводу даної заяви колегія суддів зазначає наступне.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2022 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду від 06 червня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Броварської міської ради Київської області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії та призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 05 жовтня 2022 року о 14:00 годин.

Надалі, Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2022 року, судом за власної ініціативи було виправлено допущену описку, а саме: виправлено дату та час призначення судового засідання - з помилково зазначеного "на 05 жовтня 2022 р. о 14:00 годин.", на вірне "28 вересня 2022 р. о 15:00 годин".

На електронну адресу, яку ОСОБА_1 зазначив в апеляційній скарзі - ІНФОРМАЦІЯ_1 20.09.2022 року було направлено наступні документи - Ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.09.2022 року та від 07 вересня 2022 року, повістки-повідомлення (із зазначенням дати судового засідання - о 15:00 год "28 вересня 2022 р.), апеляційна скарга та довідка № 02.7-08//4144/2022 від 21.07.2022 року про відсутність фінансування у Шостому апеляційному адміністративному суді на закупівлю знаків поштової оплати (марок) та оплати поштових послуг з відправки поштової кореспонденції.

Таким чином доводи скаржника, що його не було повідомлено належним чином не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ст. 313 КАС України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов`язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.

Разом з тим, судовою колегією враховується, що обов`язковою участь у судовому засіданні учасників справи не визнавалася.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, в травні 2017 року ОСОБА_1 подав до Броварського міськрайонного суду адміністративний позов, в якому він просив визнати протиправними дії Броварської міської ради, що полягали у розгляді заяв позивача в його відсутності, у відмові ОСОБА_1 відвести в його власність земельну ділянку, а також у примушуванні позивача звертатись за відведенням земельної ділянки в його власність на загальних, а не пільгових підставах; зобов`язати Броварську міську раду розглянути заяви ОСОБА_1 від 16 грудня 2016 року, 15 лютого 2017 року та 30 березня 2017 року на сесії органу місцевого самоврядування в присутності позивача з дотриманням вимог, передбачених ст.34 Закону України «Про місцеве самоврядування», ст.ст.13, 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст.20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Конституцією України; а також зобов`язати Броварську міську раду відшкодувати позивачу матеріальні збитки в розмірі 10000 гривень та моральну шкоду в розмірі 10000 гривень.

Постановою Броварського міськрайонного суду від 08 вересня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2017 року та постановою Верховного Суду від 13 серпня 2020 року, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі.

ОСОБА_1 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області із заявою про перегляд за виключними обставинами постанови Броварського міськрайонного суду від 08 вересня 2017 року.

Вказана заява мотивована тим, що рішенням Конституційного Суду України №6-рп/2018 від 17 липня 2018 року були визнані неконституційними обмеження прав та пільг, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а рішенням Конституційного Суду України №3-р/2020 від 27 лютого 2020 року обмеження прав та пільг, передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». А тому, на думку заявника ці обставини є виключними в розумінні п.1 ч.5 ст.361 КАС України. З огляду на що, ОСОБА_1 просив суд скасувати постанову Броварського міськрайонного суду від 08 вересня 2017 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити пред`явлений ним адміністративний позов.

Частиною першою статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з частиною п`ятою статті 361 КАС України підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є: 1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане; 2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено судове рішення; 3) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні цієї справи судом.

Частиною шостою статті 361 КАС України передбачено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Зі змісту постанови Броварського міськрайонного суду від 08 вересня 2017 року, ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2017 року та постанови Верховного Суду від 13 серпня 2020 року вбачається, що, відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні адміністративного позову та залишаючи судові рішення без змін, суди першої, апеляційної та касаційної інстанцій виходили з того, що заяви позивача від 16 грудня 2016 року, 15 лютого 2017 року та 30 березня 2017 року не відповідали вимогам ст.118 ЗК України, оскільки до них не були приєднані ні графічні матеріали з бажаним місцем розташування земельної ділянки, ні проєкт землеустрою щодо відведення цього об`єкта нерухомого майна.

Оскаржувані рішення органу місцевого самоврядування пройшли стадію їх попереднього розгляду на засіданнях постійної земельної комісії та були оприлюднені на офіційному веб-сайті Броварської міської ради, що було підтверджено протоколами земельної комісії від 27 січня 2017 року, 10 березня 2017 року та 21 квітня 2017 року.

Крім того, ОСОБА_1 в телефонному режимі та листами був повідомлений про розгляд усіх трьох заяв як на засіданні постійної земельної комісії, так і на сесії Броварської міської ради.

Таким чином, права позивача бути обізнаним про розгляд його заяв, а також взяти участь в їх вирішенні були забезпечені відповідачем. Натомість, висновки, викладені в рішеннях Конституційного Суду України №6-рп/2018 від 17 липня 2018 року та №3-р/2020 від 27 лютого 2020 року, жодним чином не змінюють наведені обставини.

Зокрема, рішенням Конституційного Суду України №6-рп/2018 від 17 липня 2018 року були визнані такими, що не відповідають Конституції (є неконституційними), ч.3 ст.22, ч.2 ст.24, ч.7 ст.30, ст.53 та ст.60 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Іншим рішенням Конституційного Суду України №3-р/2020 від 27 лютого 2020 року було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення п.26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» БК України в частині, яка передбачала, що норми і положення ст.ст.12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовувались у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Однак при вирішенні адміністративного спору, учасником якого був ОСОБА_1 , суди першої, апеляційної та касаційної інстанцій керувались ст.118 ЗК України, що регулює порядок приватизації громадянами України земельних ділянок, а також Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», що регламентує організаційну діяльність органів місцевого самоврядування. Натомість, ні Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ні Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не застосовувались при вирішенні адміністративного спору.

Навпаки, в п.56 мотивувальної частини постанови Верховного Суду від 13 серпня 2020 року (а.с.102 т.2) наголошено на тому, що поширення на ОСОБА_1 пільг, передбачених Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» абсолютно не змінює процедуру набуття ним земельної ділянки у власність.

Вказані обставини переконливо свідчать про те, що встановлення неконституційності ч.3 ст.22, ч.2 ст.24, ч.7 ст.30, ст.53 та ст.60 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також встановлення неконституційності п.26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» БК України не є виключними обставинами в розумінні п.1 ч.5 ст.361 КАС України для перегляду постанови Броварського міськрайонного суду від 08 вересня 2017 року.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315, частини 1 статті 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 229, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Суддя Глущенко Я.Б.

Суддя Черпіцька Л.Т.

Повний текст постанови виготовлено - 03 жовтня 2022 року.