Справа № 300/2791/21
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2022-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" жовтня 2022 р. справа № 300/2791/21
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі судді Боршовського Т.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) 10.06.2021 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі відповідач, ГУ ПФ України в Івано-Франківській області), в якому просить суд: визнати протиправними дії відповідача щодо перерахунку з 01 квітня 2019 року пенсії, на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 у справі № 300/429/21-а, в розмірі 70% суми грошового забезпечення з обмеженням загального розміру пенсії максимальним розміром; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити, виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 у справі № 300/429/21-а, з 01 квітня 2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за вислугу років в розмірі 89% грошового забезпечення, без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.
Позовні вимоги мотивовано тим, що Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області безпідставно знизило відсотковий розмір пенсії з 89% до 70% грошового забезпечення, що призвело до неправильного визначення розміру пенсії та її виплату позивачу з 01.04.2019 в розмірі нижчому, ніж передбачено законодавством. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки норма щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70 % грошового забезпечення стосуються порядку призначення пенсії, а не перерахунку вже призначеної пенсії, що мало місце у випадку позивача на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 у справі № 300/429/21-а. Щодо обмеження відповідачем максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, то позивач вказав на те, що пенсійний орган помилково застосував норму статті 43 Закону України № 2262-ХІІ, оскільки такі дії не відповідають рішенню Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016.
Ухвалою від 15.06.2021 суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
У відзиві на позовну заяву від 12.07.2021 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області заперечило проти задоволення позову. У відзиві представник відповідача зазначив, що розгляд вимоги позивача має розглядатися не в позовному провадженні, а в порядку судового контролю за виконання судового рішення від 30.03.2021 у справі № 300/429/21 (а.с. 19-23).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.07.2021 закрито провадження у справі № 300/2791/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.07.2021 у справі № 300/2791/21 без змін.
Постановою Верховного Суду від 28.01.2022 задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1 : скасовано ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.07.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2021, а справу направлено на новий розгляд до Івано-Франківського окружного адміністративного суду.
09.02.2022 здійснено автоматизований розподіл адміністративної справи № 300/2791/21.
Ухвалою від 14.02.2022 суд прийняв до провадження вказану адміністративну справу та призначив її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:
На виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.09.2020 року у справі № 300/1975/20, управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області, підготовлено та направлено позивачу, а також до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області довідку від 20.01.2021 року за № 5401-539/5416 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , встановленого за відповідною (аналогічною) посадою (на день звільнення із служби) начальника управління цивільного захисту ГУ МНС, станом на 05.03.2019 року, згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (а.с.10), у якій визначено наступні види грошового забезпечення: посадовий оклад 6630,00 грн.; оклад за військовим званням 1480,00 грн.; надбавка за вислугу років (50%) 4055,00 грн.; надбавка за службу в умовах режимних обмежень (15%) 994,15 грн.; надбавка за особливості проходження служби (50%) 6082,50 грн. преміювання (40%) 2652,00 грн.
ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про перерахунок пенсії з 01.04.2019 року на підставі представленої управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області довідки про розмір грошового забезпечення із зазначеними видами щомісячного додаткового грошового забезпечення, а саме надбавками, доплатами, підвищеннями та преміями.
За результатами розгляду вказаної заяви, відповідач згідно листа за № 428-471/К -02/8-0900/20 від 03.02.2021 року повідомив ОСОБА_1 , що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.09.2020 року у справі № 300/1975/20 на відповідача не було покладено жодних зобов`язань щодо здійснення такого перерахунку пенсії позивача. У Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області немає ні законних підстав, ні відповідних повноважень для проведення перерахунку пенсії позивачу.
Вказані вище обставини встановлені рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.03.2021 у справі № 300/429/21.
30.03.2021 Івано-Франківський окружний адміністративний суд прийняв рішення в справі № 300/429/21, яким:
- визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у проведенні з 01.04.2019 року перерахунку пенсії ОСОБА_1 із врахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, визначених станом на 05.03.2019 року згідно наданої довідки управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області від 20.01.2021 року за № 5402-539/5416;
- зобов`язав Гловне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.04.2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із врахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, визначених станом на 05.03.2019 року відповідно до довідки управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області від 20.01.2021 року за № 5402-539/5416, з урахуванням проведених платежів.
Вказане судове рішення набрало законної сили 30.04.2021.
Не погоджуючись з такими діями відповідача в частині розрахунку пенсії з 01.04.2019, виходячи з 70%, а не з 89% грошового забезпечення, та її обмеженням максимальним розміром, позивач звернувся з цим позовом до суду.
При прийнятті рішення суд керується такими правовими нормами:
Щодо доводів відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду з цим позовом, то суд зазначає таке.
Як встановлено судом відповідач 14.05.2021 здійснив позивачу перерахунок пенсії за вислугу років, на виконання рішення суду 30.03.2021 у справі № 300/429/21, що підтверджується протоколом за пенсійною справою, виходячи з 70% грошового забезпечення за прирівняною посадою (а.с. 11).
Це позов подано до суду 10.06.2021. Тобто в межах шестимісячного строку звернення до суду, передбаченого частиною другою статті 122 КАС України.
Отже, позивачем не пропущений, встановлений частиною другою статті 122 КАС України, строк звернення до суду з цим позовом.
Щодо позовної вимоги по суті позову, то суд зазначає таке.
Положеннями статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначає Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 за №2262-XII (далі - Закон № 2262-XII).
Статтею 63 Закону № 2262-XII визначено підстави для перерахунку раніше призначених пенсій. Так, відповідно до частини 4 цієї статті усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Порядок проведення перерахунку пенсій встановлений постановою Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 від 13.02.2008 № 45 (далі - Порядок № 45 у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Пунктом 1, 2 Порядку № 45 визначено, що пенсії, призначені відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі - Закон), у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. Пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (далі - списки), та надсилає відповідну інформацію Міноборони, МВС, Національній поліції, Мін`юсту, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, ДФС, Управлінню державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, Адміністрації Держприкордонслужби, ДСНС (далі - державні органи).
Головні управління Пенсійного фонду України у десятиденний строк з моменту надходження зазначеного повідомлення складають списки за формою згідно з додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів (далі - уповноважені органи) видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.
На підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України (пункт третій Порядку № 45).
Відповідно до пункту 4 Порядку № 45 перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
30.08.2017 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, відповідно до якої, серед іншого, затвердив тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років.
Згідно з пунктом 2 цієї постанови установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Ця постанова набрала чинності з 01.03.2018.
Вказаною Постановою № 704 значно підвищено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів та додаткових видів грошового забезпечення (їх відсоткове значення) військовослужбовців.
21.02.2018 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб (далі - Постанова № 103). Цією постановою відповідно до частини четвертої статті 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб до 1 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (пункт 1 Постанови № 103).
Повертаючись до фактичних обставин у справі, матеріалами справи засвідчено, що відповідачем на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, який враховується при перерахунку пенсій, за прирівняною (відповідною) посадою до тієї, яку займав позивач на день звільнення, за нормами чинними станом на 01.03.2018, та на підставі Постанови № 103 проведено позивачу перерахунок пенсії з 01.01.2018.
Здійснюючи такий перерахунок пенсії, відповідач застосував максимальну величину для обрахунку - 70% сум грошового забезпечення за прирівняною посадою діючого військовослужбовця. Такі дії Головне управління ПФ України в області обґрунтував тим, що ним застосовано для перерахунку розміру пенсії у відсотках від грошового забезпечення, норму закону, чинну на момент проведення перерахунку пенсії, що в даному випадку становить 70% сум грошового забезпечення, як це передбачено частиною другою статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Так, згідно пункту "а" частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ (в редакції на час призначення позивачу пенсії) особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають на день звільнення зі служби вислугу 20 років і більше.
Відповідно до вимог пункту "а" частини першої статті 13 Закону № 2262-ХІІ (в редакції на час призначення позивачу пенсії) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.
Частиною другою вказаної статті Закону № 2262-ХІІ (в редакції на час призначення позивачу пенсії) загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.
Втім, надалі Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 за № 3668-VI, який набрав чинності з 01.10.2011, внесено зміни до частини другої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", яким встановлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).
В подальшому, Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014 за № 1166-VII, який набрав чинності 01.04.2014, внесено зміни у частину другу статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (на підставі якої позивачеві в квітні 2018 року обраховано спірний розмір пенсії), згідно яких цифрове значення "80" замінено цифрами "70" (максимальний розмір пенсії).
Таким чином, з 01.04.2014 положення частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ щодо визначення граничного розміру пенсії за вислугу років 80% відповідних сум грошового забезпечення втратили чинність у зв`язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 1166-VII, замінивши такий граничний розмір на 70%.
Отже, на момент виникнення спірних правовідносин, максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до коментованої статті, не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення.
Щодо посилання позивача на висновки, викладені Верховним Судом у зразковій справі № 240/5401/18 (Пз/9901/58/18), то вони зроблені щодо обставин перерахунку пенсії, виходячи з сум грошового забезпечення, яке визначено у довідці станом на 01.03.2018, складеної відповідно до положень пунктів 1, 2 Постанов № 103, пункту 5, додатку 2 Порядку № 45, в редакції, які були чинними в період з 01.01.2018 по 05.03.2019.
Складові грошового забезпечення позивача у такій довідці (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років) визначені уповноваженим органом на підставі введеної в дію із 01.03.2018 Постанови № 704.
Так, Постановою № 704 значно підвищено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів та додаткових видів грошового забезпечення (їх відсоткове значення) військовослужбовців, чого не мало місце при призначенні позивачу пенсії. Натомість пенсія позивачу до 01.01.2018 обчислювалася від сум грошового забезпечення, розрахованого відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.11.2007.
Рішенням від 12.12.2018 у справі № 826/3858/18 окружний адміністративний суд м.Києва визнав протиправними та нечинними пункти 1, 2 Постанови № 103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45; це рішення суду набрало законної сили на підставі постанови Шостого апеляційного адміністративного суду - 05.03.2019.

Надалі спірні правовідносини додатково врегульовані правовими висновками, сформованими Верховним Судом у рішенні від 17.12.2019 і Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 24.06.2020 в зразковій справі № 160/8324/19 (адміністративне провадження № Пз/9901/20/19).

У вказаній зразковій справі суд касаційної інстанції, постановляючи рішення у зразковій справі, відновив право колишнього саме військовослужбовця на включення до складу грошового забезпечення, із якого обчислюється пенсія, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення і премії, а також відповідного перерахунку його пенсії з 01.04.2019.

Тому суд у цій справі вважає, що з 01.04.2019 (першого календарного дня місця, що на стає за датою 05.03.2019), за умови ініціювання такого питання позивачем окремо, що мало місце в адміністративній справі (№ 300/4900/21), відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону № 2262-ХІІ виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, та премії, розрахованих згідно з Постановою № 704.

Однак потрібно зважати на те, що військовослужбовці, яким призначається пенсія з 01.01.2018 мають право на отримання пенсії, обрахованої виходячи із розрахункової величини 70% від грошового забезпечення із врахуванням основних і додаткових її видів/складових, оскільки уряд України значно підвищив тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів та додаткових видів грошового забезпечення (їх відсоткове значення) такої категорії посадових осіб.

Разом з тим, в окремих випадках виникають обставини, за яких колишні військовослужбовці, чи прирівняні до них особи, які, покликаючись на висновки, сформовані Верховним Судом у рішенні від 17.12.2019 і Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 24.06.2020 в зразковій справі № 160/8324/19 (адміністративне провадження № Пз/9901/20/19), бажають отримати від уповноважених органів з 05.03.2019 нову довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії із включенням до неї додаткових щомісячних її видів і премії (за складовими та в розмірі, які виплачуються згідно Постанови № 704), а також розраховують на обчислення пенсії із урахуванням такої довідки в значенні, яке є більшим ніж 70% сум грошового забезпечення.

У випадку, який досліджується судом, позивач ставить питання визнання протиправними дій відповідача щодо зменшення відсоткового значення (з 89% до 70%) розміру грошового забезпечення, з якого обраховується пенсія, при здійснення з 01.04.2019 перерахунку його пенсії на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення за показниками станом на 05.03.2019 року.

Відтак, може скластися ситуація (а у досліджуваному випадку вже склалася), за якої колишні військовослужбовці (прирівняні до них категорії осіб), які до звільнення в порівнянні із діючима військовослужбовцями займали одну і ту ж посаду (рівнозначні посади), мають одне і те ж військове звання, одну і ту ж вислугу років, одинакові додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати) та премію, матимуть різний розмір пенсії. Так військовослужбовці, які вийшли на пенсію до 01.01.2018, претендують і вимагають в судовому порядку відсоткове значення, більше ніж 70% (у спірному випадку 89%), хоча їх грошове забезпечення не обчислювалося згідно Постанови № 704, тоді як діючі та колишні військовослужбовці (та прирівняні до них категорії осіб), які отримали право на пенсію після 01.01.2018, та яким грошове забезпечення обчислюється (обчислювалося) у розмірі, передбаченому вказаною постановою Уряду, мають право на обрахунок пенсії, виходячи з 70% їх грошового забезпечення за посадою, з якої вони звільнилися зі служби.

Суд переконаний, що таке правове регулювання спірних відносин є несправедливим по відношенню до колишніх чи діючих військовослужбовців (та прирівняних до них категорії посадових осіб), які отримали/отримують право на пенсію після 01.01.2018, та створює дискримінацію у праві на належне пенсійне забезпечення однієї і тієї ж категорії громадян, які отримують пенсію за вислугою років відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

Визначення різних підходів до порядку обчислення розміру пенсійного забезпечення однієї категорії громадян порушує принцип рівність усіх громадян у своїх правах перед законом, принцип правової визначеності в частині одинакового застосування діючої норми закону на час обрахунку (призначення чи перерахунку пенсії, якщо такий перерахунок здійснюється на тих самих умовах, що й призначення виходячи з грошового забезпечення діючого військовослубовця) пенсії однієї і тієї ж категорії осіб згідно Закону № 2262-ХІІ, внаслідок чого не забезпечується рівне право на соціальних захист, з огляду на положення статей 8, 21, 24, 46 Конституції України.

Таким чином, у колишнього військовослужбовця (чи прирівняної посадової особи), який отримав нову довідку про склад грошового забезпечення для перерахунку пенсії з 01.04.2019 (станом на 05.03.2019 року) на підставі Постанови № 704, відбудуться фактичні зміни у пенсійній справі і відповідно в правовому регулюванні цих відносин, які визначають порядок перерахунку його пенсії, оскільки попередній розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій відповідно до Постанови № 103 взятий станом на 01.03.2018 року.

З урахуванням вказаного відпадуть процесуальні підстави керуватися і застосовувати правову позицію, викладену Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.10.2019, ухваленої у зразковій справі № 240/5401/18 (Пз/9901/58/18), оскільки зміняться фактичні обставини правового регулювання спірних правовідносин з врахуванням висновку, викладеного в іншій постанові Великої Палати Верховного Суду (від 24.06.2020 в зразковій справі № 160/8324/19, адміністративне провадження № Пз/9901/20/19).

Як наслідок, суд вважає за необхідне керуватися висновками Конституційного Суду України, викладеними в рішенні від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99. У вказаному рішенні Конституційний Суд зазначив, що за загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отож, у випадку перерахунку призначеної пенсії колишніх військовослужбовців на підставі оновленої довідки, виданої за показниками станом на 05.03.2019 за правилами Постанови № 704 (із включенням додаткових щомісячних видів грошового забезпечення і премії), таке право може ґрунтуватися лише на положеннях чинного на день звернення із заявою про перерахунок пенсії законодавства та не може бути реалізоване на підставі закону, який втратив чинність.

У подібних правовідносинах Верховний Суд у постанові від 20.01.2021 по справі №640/1744/20 виснував, що право на перерахунок призначеної пенсії може бути реалізовано позивачем на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку (звернення особи у встановленому порядку до відповідного суб`єкта владних повноважень).

Такий підхід до врегулювання спірних правовідносин, на переконання суду у цій справі, є достатньо справедливим.

Аналогічний підхід щодо обчислення розміру пенсії та відсотків від заробітку для нарахування пенсійних виплат при проведенні її перерахунку з посиланням на рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року №1-рп/99, застосований Верховним Судом щодо іншої категорії осіб, виплата пенсій яким здійснюється не із солідарної системи пенсійного фонду, а за рахунок коштів Державного бюджету України.

Зокрема, мова йде про правову позицію суду касаційної інстанції, визначену в:

- постановах від 08.09.2021 (адміністративне провадження № К/9901/13961/20) у справі № 340/3185/19 (http://reestr.court.gov.ua/Review/99458809) та від 20.01.2021 у справі № 640/1744/20 (http://reestr.court.gov.ua/Review/94264232), в яких предмет спору стосувався перерахунку пенсії працівників прокуратури, що вийшли на пенсію при дії положення закону із правом на обрахунок пенсії від заробітку до 90%, а при отриманні нової довідки із значно вищим складом заробітної плати - до 70%;

- постанові від 27.09.2021 (провадження № К/9901/25475/21) у справі № 580/585/21, в якій предметом спору є перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із урахуванням нових довідок про розмір грошового забезпечення (із значно більшим розміром, в порівнянні до такого, який отримувався до набуття права на відставку), на час видачі яких положення спеціального закону про право відповідного обчислення розміру утримання від 80% до 90%, втратило чинність.

Верховний Суд в останніх актуальних коментованих постановах переглядаючи спори про не врахування органами пенсійного фонду при перерахунку пенсії колишніх прокурорських працівників з розрахунку 90 відсотків від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати відповідної посади працівника прокуратури, сформував правовий висновок, за змістом якого право на перерахунок призначеної пенсії може бути реалізовано позивачем на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку (звернення особи у встановленому порядку до відповідного суб`єкта владних повноважень). При цьому не має значення з настанням якої обставини позивач пов`язує право на перерахунок пенсії, Постанови Уряду України № 657 чи №1013, оскільки як було зазначено судом вище, перерахунок призначеної пенсії працівникам органів прокуратури може ґрунтуватися лише на положеннях чинного на день звернення із заявою про перерахунок пенсії законодавства та не може ґрунтуватися на законі, який втратив чинність.

Верховний Суд в складі Судової палати з розгляд справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду в останній актуальних постанові від 21.12.2021 (адміністративне провадження № К/9901/15917/21) у справі № 580/5962/02 (https://reestr.court.gov.ua/Review/102170925) дійшов таких висновків:

"24. Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 №6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до певного юридичного факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

25. Ураховуючи наведене, до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набрання чинності Законом №1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, оскільки застережень щодо застосування норми, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, Закон №1697-VII не містить та не встановлює окремого порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку раніше призначеної пенсії з урахуванням норми Закону №1789-XII, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках та яка діяла на момент призначення пенсії, тобто одночасного застосування норм, які передбачені різними законами."

"27. Ураховуючи наведене, розмір відсотків, який враховується під час перерахунку пенсії має бути співмірним із тим, який застосовується під час призначення пенсії працівникам прокуратури. Встановлення різних підходів до порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку пенсії після набуття чинності Законом №1697-VII порушує справедливий баланс між інтересами працівників прокуратури, яким пенсія призначається відповідно до цього Закону та тими, яким вона була призначена відповідно до Закону №1789-XII, ставить у нерівне становище працівників прокуратури, які отримали право на пенсію відповідно до Закону №1697-VII."

"32. З огляду на наведене, на спірні правовідносини поширюються положення частини другої статті 86 Закону №1697-VII, у силу вимог яких пенсія працівникам прокуратури призначається (перераховується) в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати.

33. Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 у частині здійснення перерахунку пенсії у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.".

Як і у цій адміністративній справі, на час отримання позивачем нової довідки за показниками станом на 05.03.2019 року і звернення її до органу пенсійного фонду за перерахунком пенсії, норми статті 13 Закону № 2262-ХІІ щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років, виходячи з розрахункової величини 90% грошового забезпечення, не були чинними, що кореспондується з цитованими вище висновками Верховного Суду щодо застосування положення статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 за № 1789-ХІІ, які також вже не були чинними на день перерахунку пенсії за новою довідкою.

У відношенні до питання перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, суд касаційної інстанції також надав правову оцінку різним відсотковим значенням суддівської винагороди, які визначалися для суддів у відставці в розмірі від 80% до 90% до 08.06.2016 (при застосуванні суддівської винагороди за правилами Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VI в редакції від 07.07.2010) та від 50% (при застосуванні значно підвищеної суддівської винагороди за правилами Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII в редакції від 02.06.2016).

Зокрема, у коментованій вище постанові Верховного Суду зазначено:

"Отже, оскільки чинним Законом №1402-VIII передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї для нарахування щомісячного грошового утримання, то відсутні правові підстави для обрахунку щомісячного грошового утримання судді одночасно за складовими, які передбачені для різних формул обрахунку грошового утримання (розміру щомісячної суддівської винагороди) за Законом №1402-VIII, а розміру відсотку за Законом № 2453-VI.

Колегія суддів зазначає, що зворотне зумовить неоднакове визначення розміру довічного грошового утримання суддів, що вийшли у відставку відповідно до Закону №2453-VI, та тих, які вийшли або вийдуть у відставку відповідно до Закону №1402-VIII. Вказане призведе до дискримінації останніх та суперечитиме положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів".

У вказаних двох категоріях пенсіонерів (колишніх працівників органів прокуратури і суддів) Верховний суд дійшов єдиного висновку, що у випадку перерахунку призначеної пенсії, таке право може ґрунтуватися лише на положеннях чинного на день звернення із заявою про перерахунок пенсії законодавства та не може бути реалізоване на підставі закону, який втратив чинність. В протилежному - порушуватиметься принцип співмірності в одному періоді часу між правами на пенсію однієї категорії службовців за ідентичними посадам: між особами яким пенсія перераховується, і яким вона призначається вперше.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 (провадження № 14-435цс18) у справі № 755/10947/17 зазначила, що під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду (http://reestr.court.gov.ua/Review/79834955).

У досліджуваному випадку суд керується саме останні правові висновки, визначені Верховним Судом у складі Касаційного адміністративного суду в постановах ухвалених 21.12.2021 (справа № 580/5962/02), 27.09.2021 (справа № 580/585/21), 08.09.2021 (справа № 340/3185/19) і від 20.01.2021 (№ 640/1744/20).

Вказане узгоджується із положеннями частини п`ятої статті 242 КАС України.

Повертаючись до обставин цієї адміністративної справи, суд звертає увагу на те, що позивач в період з 01.01.2018 по день звернення до суду для перерахунку пенсій отримав від уповноваженого органу дві довідки, зокрема:

- довідку про розмір грошового забезпечення відповідно до Постанови № 103 за відповідною (прирівняною) посадою за показниками станом на 01.03.2018 року, в загальній сумі 12165,00 грн.

- довідку про розмір грошового забезпечення, з урахуванням висновків, сформованих у рішенні Верховного суду України від 17.12.2019 у справі № 160/8324/19, станом на 05.03.2019 року (дату набрання чинності рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі № 862/3838/18, яким визнано протиправними та нечинними окремі положення Постанови № 103), на загальну суму 21894,00 грн.

Суд констатує, що розмір нарахуванної позивачу пенсії за вислугою років із застосуванням показника 70% грошового забезпечення (за нормою, чинною на день перерахунку) за даними нової (останньої) довідки, за показниками станом на 05.03.2019 року 18390,96 грн., є значно більшим від розміру пенсії 12992,22 грн., обчисленої в значенні 89 % грошового забезпечення, виходячи із відомостей попередньої довідки, складеної за показниками станом на 01.03.2018 року.

Зважаючи на вказане, суд вважає, що при застосуванні різних відсотків (89% і 70%) із врахуванням різних відомостей довідок уповноваженого органу - станом на 01.03.2018 та 05.03.2019 не відбулося зменшення розміру пенсії позивача. Суд вказує, що в розумінні статті 1 першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини, майном є сума пенсії, виражена в грошовому еквіваленті (в національній валюті гривні), яке вже нарахована або на нарахування якої має право особа, а не розрахункова величина для обчислення пенсії відповідний відсоток від сум грошового забезпечення. Отже, при перерахунку пенсії виходячи з максимальної згідно чинного закону на час перерахунку розрахункової величини - 70% грошового забезпечення за прирівняною посадою до тієї, яку займав позивач на день звільнення, позивачем не порушено принцип правової визначеності як складовий аспект принципу верховенства права, на порушення якого посилався позивач. Отже, при застосуванні до спірних правовідносин при перерахунку пенсії з 01.04.2019 чинної норми статті 13 Закону № 2262-ХІІ, не відбулося звуження вказаного права позивача на мирне володіння майном. Натомість, застосувавши при перерахунку пенсії позивача норми статей 13, 63 Закону № 2262-ХІІ в системному зв`язку, територіальним органом пенсійного фонду дотримано принцип верховенства права, оскільки забезпечено одинаковий підхід для обрахунку розміру пенсії для однієї і тієї ж категорії осіб за однакових умов (від розміру грошового забезпечення діючого військовослужбовця за прирівняною посадою).

Отже, суд переконаний, що в спірному випадку не відбулося звуження права позивача на гарантоване законом справедливе пенсійне забезпечення, зокрема його права на «мирне володіння майном» - отримання пенсії за вислугою років, обрахованої в конкретному грошовому розмірі внаслідок її перерахунку з 01.04.2019.

Цілком ідентичною є остання сформована судова практика із вказаної категорії спорів Восьмого апеляційного адміністративного суду (постанови: від 02.09.2022 у справі № 300/8444/21, від 15.08.2022 у справі № 300/8099/21, від 07.07.2022 у справі № 300/6777/21, від 04.07.2022 у справі № 300/5518/21, від 24.05.2022 у справі № 300/5975/21, від 05.04.2022 у справі № 300/5696/21, від 03.05.2022 у справі 3300/6471/21, за змістом висновків яких позовні вимоги осіб, пенсія яких призначена за правилами Закону № 2262-ХІІ підлягають до задоволенню лише до моменту зміни грошового забезпечення із включенням/урахуванням щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення та/або їх збільшення, тобто до 01.04.2019 (для колишніх військовослужбовців і прирівняних до них осіб), і до 01.12.2019 (для колишніх співробітників органів внутрішніх справ) відповідно. Тобто, Суд апеляційної інстанції в цих адміністративних справах погодився із необхідністю застосування в спірних правовідносинах правила: "нова довідка (із показниками грошового забезпечення діючого військовослужбовця) нове максимальне обмеження по відсотках (відповідно до норми, чинної на час перерахунку пенсії)".

Суд звертає особливу увагу на некоректне покликання позивача на фактичні обставини і висновки, встановлені Верховним Судом у зразковій справі № 240/5401/18 (Пз/9901/58/18), зокрема:

- по перше, із дати ухвалення Верховним Судом (як судом першої інстанції) 04.02.2019 рішень в досліджуваних правовідносинах змінилися спірні фактичні обставини, так як в цій справі і у зразковій справі № 240/5401/18 оскаржуваний перерахунок з 01.01.2018 в першу чергу мав місце відповідно до Постанови № 103 (про що зазначено в мотивувальній і резолютивній частинах таких рішень). Під висновки такої зразкової справи у досліджуваному випадку частково підпадає довідка про розмір грошового забезпечення, оформлена станом на 01.03.2018 року. Втім станом як на 01.04.2019, так і на час вирішення цієї справи, Постанова № 103 вже не діє, тоді як при обчисленні розміру пенсії позивач наполягає на врахуванні вже нової довідки за показниками грошового забезпечення станом на 05.03.2019;

- по друге, хоча і правове регулювання частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ не зазнало змін, проте змінився підхід Верховного Суду до вирішення подібних публічно-правових спорів. Зокрема, касаційний суд застосовує підхід, що розмір відсотків, який враховується під час перерахунку пенсії має бути співмірним із тим, який застосовується під час призначення пенсії. Встановлення різних підходів до порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку пенсії порушує справедливий баланс між інтересами осіб, яким пенсія призначається відповідно до діючої норми закону та тими, яким вона була призначена відповідно до попередньої редакції закону, однак яким пенсія перераховується відповідно до грошового забезпечення діючого військовослужбовця, та норми чинного закону. Така ситуація ставила б у нерівне становище діючих службовців, які отримали право на пенсію відповідно до чинної норми закону, порівняно з особами, які набули таке право до набрання цією нормою чинності, і не відповідала б меті закону щодо рівного права на пенсійне забезпечення однієї і тієї ж категорії осіб, за рівних умов (зокрема, одинакових складових та розміру грошового забезпечення з якого здійснюється обрахунок пенсії). Тобто Верховний Суд змінив принцип тлумачення подібних норм: чинна норма закону щодо обмеження максимального розміру пенсії відповідним розміром відсотків від грошового забезпечення діючого службовця стосується випадків як призначення, так і перерахунку пенсії, з огляду на обставини справи. Суд погоджується з такою позицію щодо принципів тлумачення норма права в спірних правовідносинах. Після перерахунку пенсії позивача її розмір значно збільшився, порівняно з розміром пенсії до перерахунку, тобто не відбулося звуження права позивача на пенсійне забезпечення.

Підсумовуючи, адміністративний позов про визнання протиправними дії відповідача щодо зміни відсоткового значення основної частини пенсії з 89% до 70% за період з 01.04.2019, є необґрунтованим. Натомість дії відповідача відповідають критеріям правомірності, викладеним в частині другій статті 2 КАС України, оскільки грунтуються на відповідній правовій підставі, вчинені добросовісно та з дотриманням принципу рівності перед законом.

Щодо позову в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії з 01.04.2018 без обмеження її максимального розміру, то суд зазначає таке:

Так, законами України, якими затверджено державний бюджет України на 2017, 2018, 2019, 2020 і 2021 роки встановлено наступні розміри прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність: з 01.12.2017 - 1373,00 гривень, з 01.07.2018 - 1435,00 гривень, з 01.12.2018 - 1497,00 гривень, з 01.07.2019 - 1564,00 гривень, з 01.12.2019 - 1638,00 гривень, з 01.07.2020 - 1712,00 гривень, з 01.12.2020 - 1769,00 гривень, з 01.07.2021 - 1854,00 гривень, з 01.12.2021 -1934,00 гривень.

Отже, обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність («максимальний розмір» пенсії), розрахунково складає з 01.01.2018 - 13730,00 грн., з 01.07.2018 - 14350,00 гривень, з 01.12.2018 - 14970,00 гривень, з 01.07.2019 - 15640,00 гривень з 01.12.2019 складає 16380,00 грн., з 01.07.2020 - 17120,00 грн., з 01.12.2020 17690,00 грн., з 01.07.2021 18540,00 грн., з 01.12.2021 19340,00 грн.

Оскільки розмір пенсії позивача (з надбавками) після її перерахунку з 01.04.2019 на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 склав 18390,96 грн., то з 01.04.2019 розмір пенсії позивача перевищує десять прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність (14970 грн.).

Відповідно до частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIII чинній з 01.01.2016 по 20.12.2016) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

Згідно із пунктом другим резолютивної частини рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016, зокрема, частина сьома статті 43 Закону № 2262-XII втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Згодом, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII, який набрав чинності з 01.01.2017, у частині сьомій статті 43 Закону № 2262-XII слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Таким чином, буквальне розуміння змін, внесених Законом № 1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016, дозволяє стверджувати, що у Законі № 2262-XII відсутня частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.

Це означає, що протягом 2017 року стаття 43 Закону №2262-XII не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Отже, внесені Законом № 1774-VІІІ до частини сьомої 43 Закону № 2262-XII, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії) самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Така правова позиція щодо застосування норм права у аналогічних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду від 10.10.2019 у справі № 522/22798/17, від 08.08.2019 у справі № 522/3271/17, від 17.05.2021 у справі № 343/870/17, від 21.12.2021 № 120/3552/21-а, від 26.01.2022 у справі № 569/2950/17.

Що стосується доводів пенсійного органу про те, що останній правомірно здійснює виплату позивачу пенсії з обмеженням її максимальним розміром, оскільки таке обмеження передбачене статтею 2 Закону № 3668-VI, яка є чинною і неконституційною не визнавалася, то суд зазначає таке.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом № 3668-VI, який набрав законної сили 01.10.2011.

Цим Законом № 3668-VI, внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI.

Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 за № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

Водночас положення статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин наявна колізія між Законом № 2262-XII, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, та Законом № 3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13.02.2019, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок про те, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону № 2262-XII, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI.

Такий висновок зроблено судом з огляду на правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 16.12.2021 у справі № 400/2085/19, від 27.01.2022 у справі № 240/7087/20, від 18.05.2022 у справі № 380/12337/20.

Щодо доводів відповідача про те, що спірні правовідносини вже були предметом оцінки Верховного Суду у постанові від 24.06.2020 (справа № 580/234/19), і касаційний суд вже сформував правовий висновок в цій категорії справ, то суд вважає їх помилковими.

Так, у справі № 580/234/19 (справа розглянута у складі палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду) вирішувалося питання перерахунку та виплати пенсії, згідно із пунктом 7 Порядку призначення і виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробувального складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 за № 418 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.08.2005 за № 713). У вказаній справі зазначено, що позивач одержує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» як працівник льотного складу. В контексті правовідносин, що склалися, Верховним Судом зроблено правовий висновок про те, що на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Законом N 3668-VI від 08.07.2011, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений цим Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку. Проте у справі, що розглядається та у справі № 580/234/19 йдеться про застосування формально різних правових актів: Закону № 2262-XII і Закону № 3668-VI, та, відповідно, різних норм матеріального права.

Вказаний висновок суду відповідає правовій позиції, викладеній Верховним Судом в постанові від 18.05.2022 у справі № 380/12337/20.

Отже, за наведеного правового регулювання та встановлених обставин у справі, з огляду на викладені вище правові позиції Верховного Суду, - обмеження відповідачем максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, є протиправним.

Суд вказує, що такий висновок суду першої інстанції щодо цієї позовної вимоги грунтується на висновках Верховного Суду щодо застосування норм права в спірних відносинах, які відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України повинні бути враховані при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Підсумовуючи, суд дійшов висновку визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо обмеження розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, при здійсненні перерахунку пенсії позивача з 01.04.2019 відповідно до довідки управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області від 20.01.2021 року за № 5402-539/5416. Суд вважає, що ефективним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії за вислугу років з 01.04.2019, без обмеження її розміру десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше проведених виплат.

Щодо розподілу судових витрат у справі:

З огляду на часткове задоволення позову, позивачу потрібно відшкодувати за рахунок відповідача судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 496,20 грн. Відповідач не подав суду доказів понесення судових витрат у справі.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, при здійсненні відповідно до довідки управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області від 20.01.2021 року за № 5402-539/5416 перерахунку пенсії з 01.04.2019.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код - 20551088, вулиця Січових Стрільців, 15, місто Івано-Франківськ, 76018) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) пенсії за вислугу років з 01.04.2019, без обмеження її розміру десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше проведених виплат.

Відмовити в задоволенні решти позову.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.