Справа № 160/9534/22
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2022-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 вересня 2022 року Справа № 160/9534/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Жукової Є.О., -
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників (у письмовому провадженні) в місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради про визнання дій протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.07.2022 р.провадження у справі, псля залишення ухвалою суду від 08.07.2022 р., було відкрито, та ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним.
01.03.2022 року ОСОБА_1 разом з малолітнім сином ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою уникнення негативних наслідків повномасштабного військового вторгнення Російської Федерації в Україну була змушена залишити своє місце проживання у смт. Веселе, Мелітопольського району, Запорізької області, та переміститися до АДРЕСА_1 .
На початку червня позивач дізналася про Рішення №4 від 28.04.2022 року Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради про скасування дії довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Рішення було мотивоване тим, що 15.04.2022 року Лівобережним управлінням соціального захисту населення Дніпровської міської ради було з`ясовано, що Позивач зі своїм малолітнім сином ОСОБА_2 начебто з жовтня 2021 року мешкає в місті Дніпро, дитину Позивач народжувала в КНП «Міська клінічна лікарня №9», свідоцтво про народження дитини було видане Самарським відділом ДРАЦС у місті Дніпро, отримує державну допомогу за адресою: АДРЕСА_1 .
Вказане рішення Позивач вважає незаконним, та таким, що підлягає скасуванню.
19.09.2022 р. представником відповідача, на адресу суду, було подано відзив на позовну заяву, в тексті якого останній просить суд відмовити у задоволенні пред`явлених позовних вимог та зазначає, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 5 квітня 2022 року звернулась до управління з заявами про взяття її та її малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на облік внутрішньо переміщених осіб.
Під час подання заяв на отримання довідок внутрішньо переміщених осіб, позивач зазначила, що разом з дитиною 1 березня 2022 року перемістилась у зв`язку з військовими діями з смт. Веселе, Запорізької області до АДРЕСА_1 .
15 квітня 2022 року позивач звернулась до управління з заявою № 439 про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам та надала пакет документів, передбачених Порядком надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 332 (надалі-Порядок № 332).
Розглянувши отриманий пакет документів, переглянувши автоматизовану інформаційну систему призначення і виплати пенсій і допомог (АСОПД/КОМТЕХ) спеціалістами управління було встановлено, що позивач разом із сином з жовтня 2021 року мешкає в Самарському районі м. Дніпра, народжувала дитину в КНП «Міська клінічна лікарня № 9» Дніпровської міської ради, свідоцтво про народження дитини видано Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), перебуває на обліку в Лівобережному управлінні соціального захисту населення Дніпровської міської ради, як отримувач державної допомоги при народженні дитини за фактичним місцем проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідно до довідки про внесення відомостей до Єдиного Державного демографічного реєстру, паспорт громадянина України ще 1 грудня 2020 року був виданий позивачу Соборним районним відділом у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області.
Тобто переміщення позивача у зв`язку з військовими діями не відбувалось.
Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону (стаття 4 Закону № 1706-VII).
Відповідно до пункту 5 статті 12 Закону № 1706- VII, підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа подала завідомо недостовірні відомості.
Рішення про скасування дії довідки приймається керівником структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання особи та надається внутрішньо переміщеній особі протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення.

Враховуючи вищезазцачене, рішенням управління від 28 квітня 2022 року № 4 було скасовано дію довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб ОСОБА_1 № 1243- та ОСОБА_2 № 1243- від 5 квітня 2022 року про що внесені відомості до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Про прийняте рішення позивач була повідомлена у встановленому законом порядку.

Одночасно, рішенням управління від 25 травня 2022 року позивачу було відмовлено у призначенні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам з 1 березня 2022 року у зв`язку зі скасуванням довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

На підставі викладеного вище, суд розглянув справу відповідно до ст. 262 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, враховуючи строк розгляду справи, передбачений ст.258 КАС України.

Дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, встановив наступне.

ОСОБА_1 є громадянкою України, що підтверджується паспортом № НОМЕР_3 , копія якого міститься в матеріалах справи.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 5 квітня 2022 року звернулась до Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради із заявами про взяття її та її малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на облік внутрішньо переміщених осіб.

В обґрунтування означеної заяви на отримання довідок внутрішньо переміщених осіб зазначено, що разом з дитиною 01 березня 2022 року ОСОБА_1 перемістилась у зв`язку з військовими діями з смт. Веселе, Запорізької області до АДРЕСА_1 .

Позивачу були видані довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 05.04.2022 р. за № 1243- та за № 1243- на ОСОБА_1 та її малолітнього сина - ОСОБА_2 .

15 квітня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до управління із заявою № 439 про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам та надала пакет документів, передбачених Порядком надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 332.

Відповідачем, під час розгляду відповідного пакету документів, переглянувши автоматизовану інформаційну систему призначення і виплати пенсій і допомог (АСОПД/КОМТЕХ) було встановлено, що позивач разом із сином з жовтня 2021 року мешкає в Самарському районі м. Дніпра, народжувала дитину в КНП «Міська клінічна лікарня № 9» Дніпровської міської ради, свідоцтво про народження дитини видано Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), перебуває на обліку в Лівобережному управлінні соціального захисту населення Дніпровської міської ради, як отримувач державної допомоги при народженні дитини за фактичним місцем проживання: АДРЕСА_1 , що підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи.

На підставі означеного вище, Лівобережним управлінням соціального захисту населення Дніпровської міської ради прийнято рішення №4 від 28.04.2022 року про скасування дії довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в обґрунтування якого зазначено, що ОСОБА_3 подала завдомо неправдиві відомості, які вплинули на отримання статусу внутрішньо переміщеної особи.

Одночасно, рішенням Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради № 4 від 25 травня 2022 року позивачу було відмовлено у призначенні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам з 01 березня 2022 року, у зв`язку зі скасуванням довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

ОСОБА_4 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію, призначену відповідно до ЗУ «Про статус народного депутата України».

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

У відповідності до ч. 2ст. 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цієюКонституцієюмежах і відповідно до законів України.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 24 Конституції України гарантується рівність конституційних прав і свобод та рівність всіх громадян перед законом.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробітті з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст.48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб від 20.10.2014 №1706-VII (далі - Закон №1706), внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об`єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Відповідно до частин 1, 2 ст.4 Закону №1706 факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Кожна дитина, у тому числі яка прибула без супроводження батьків, інших законних представників, отримує довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.3 ст.4 Закону №1706).

Відповідно до ч.7, 8, 10 ст.4 Закону №1706 разом із заявою заявник подає документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, або свідоцтво про народження дитини. У разі наявності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або рішення про відмову у видачі довідки з обов`язковим зазначенням підстави відмови, підписане керівником уповноваженого органу, видається заявнику в день подання заяви. У разі відсутності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, заявник надає докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, на день виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення, визначених статтею 1 цього Закону (військовий квиток з відомостями про проходження військової служби, трудова книжка із записами про здійснення трудової діяльності (за наявності), документ, що підтверджує право власності на рухоме або нерухоме майно, свідоцтво про базову загальну середню освіту, атестат про повну загальну середню освіту, документи про професійно-технічну освіту, документ про вищу освіту (науковий ступінь), довідку з місця навчання, рішення районної, районної у місті Києві чи Севастополі державної адміністрації, виконавчого органу міської чи районної у місті ради про влаштування дитини до дитячого закладу, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, встановлення опіки чи піклування, медичні документи, фотографії, відеозаписи тощо). У передбаченому абзацом третім цієї частини випадку уповноважений орган, визначений частиною третьою цієї статті, зобов`язаний розглянути заяву про отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи протягом 15 робочих днів та прийняти рішення про видачу заявнику довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або про відмову у видачі довідки з обов`язковим зазначенням підстави відмови, яке підписується керівником цього органу.

У разі подання заяви законним представником особи додатково подаються: документ, що посвідчує особу законного представника; документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника, крім випадків, коли законними представниками є батьки (усиновлювачі); у разі необхідності - свідоцтво про народження дитини. У разі подання заяви особою, зазначеною в абзацах другому - четвертому частини четвертої цієї статті, додатково подаються: документ, що посвідчує особу заявника; документи, що підтверджують родинні стосунки між дитиною і заявником; документ, що підтверджує повноваження представника органу опіки та піклування або керівника дитячого закладу, закладу охорони здоров`я або закладу соціального захисту дітей, у якому дитина перебуває на повному державному забезпеченні, та документ, що підтверджує факт зарахування дитини до цього закладу.

Заявнику може бути відмовлено у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, якщо: 1) відсутні обставини, що спричинили внутрішнє переміщення, визначені у статті 1 цього Закону; 2) у державних органів наявні відомості про подання завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки; 3) заявник втратив документи, що посвідчують його особу, до їх відновлення; 4) у заявника немає відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, та відсутні докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, визначені частиною сьомою цієї статті; 5) докази, надані заявником для підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, не доводять факту проживання заявника на території зазначеної адміністративно-територіальної одиниці. Особа має право звернутися із заявою повторно, якщо у неї з`явилися підстави, визначені у статті 1 цього Закону, або усунуті підстави для відмови у видачі довідки, передбачені цією статтею, чи оскаржити рішення про відмову у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи до суду.

Отже, з вказаних вище норм Закону №1706 вбачається, що на отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи мають право зокрема особи, які мають відмітку про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус або особи без такої відмітки проте з доказами на підтвердження постійного місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення.

Водночас, абзацом 8 пункту 2 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №509 (далі за текстом Порядок №509), встановлено, що на отримання довідки мають право військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу), які проходили військову службу та мали зареєстроване місце проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 Закону, на дату їх виникнення.

Відповідно до абз.1 п.2 Порядку №509, для отримання довідки повнолітня або неповнолітня внутрішньо переміщена особа звертається особисто, а малолітня дитина, недієздатна особа або особа, дієздатність якої обмежена, - через законного представника із заявою про взяття на облік, форму якої затверджує Мінсоцполітики, до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи).

Тобто, Порядок №509 фактично звужує коло осіб, які мають право на отримання довідки з числа військовослужбовців, у порівнянні із Законом №1706 та встановлює для них обов`язкову наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 Закону, на дату їх виникнення.

При цьому, п.4 Порядку №509 визначено, що під час подання заяви про взяття на облік заявник пред`являє документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, або свідоцтво про народження дитини. У разі відсутності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону, заявник надає докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, на день виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення (військовий квиток з відомостями щодо проходження військової служби; трудова книжка із записами про трудову діяльність; документ, що підтверджує право власності на рухоме або нерухоме майно; свідоцтво про базову загальну середню освіту; атестат про повну загальну середню освіту; документ про професійно-технічну освіту; документ про вищу освіту (науковий ступінь); довідка з місця навчання; рішення районної, районної у мм. Києві чи Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської чи районної у місті ради про влаштування дитини до дитячого закладу, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, встановлення опіки чи піклування; медичні документи; фотографії; відеозаписи тощо).

В той же час суд наголошує, що у абз.1 п.1 Порядку №509 зазначено, що цей Порядок регулює механізм видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (далі - довідка).

Тобто, регулюючи механізм видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи Порядок №509 не може визначати також і нові у порівнянні з Законом №1706 умови видачі такої довідки.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

20.03.2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №332 "Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам", якою затверджено Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Відповідно до п.1 Порядку №332 Цей Порядок визначає механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі - допомога).

Пунктом 2 Порядку №332 передбачено, що допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Російською Федерацією території України, а також території адміністративно-територіальних одиниць, де проводяться бойові дії та що визначені в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми "єПідтримка", затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 р. № 204.

Згідно з п.3 Порядку №332 допомога надається щомісячно з місяця звернення до квітня 2022 р. включно на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах: для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень; для інших осіб - 2000 гривень.

Допомога виплачується за повний місяць незалежно від дати звернення за її наданням.

Допомога внутрішньо переміщеним особам, які звернулися за її наданням до 30 квітня 2022 р. включно, надається починаючи з березня 2022 року.

Допомога на проживання призначається автоматично без подання додаткового звернення внутрішньо переміщеним особам, які станом на 1 березня 2022 р. отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 505 "Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг" (Офіційний вісник України, 2014 р., № 80, ст. 2271). Виплата допомоги внутрішньо переміщеним особам за місяці, у яких вони отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, не здійснюється.

Допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24 лютого 2022 р. у регіонах, що не включені до переліку, зазначеному в абзаці першому пункту 2 цього Порядку, за винятком осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Судом встановлено, що до 24.02.2022 р. ОСОБА_3 , разом з малолітнім сином - ОСОБА_5 , відповідно до довідки №780 від 06.10.2021 р., копія якої міститься в матеріалах справи, проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

В редакції Розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 року №204-р "Про затвердження переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога застрахованим особам в рамках Програми "єПідтримка", на яке міститься посилання в п.2 Порядку №332, станом на початок війни, а отже і до 24.02.2022 року Дніпропетровська область не входила до відповідного переліку.

Дніпропетровська область до вказаного переліку була включена розпорядженням Кабінету Міністрів України від 11.03.2022 №213-р "Про внесення зміни у додаток до розпорядження Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 р. № 204", що свідчить про те, що позивач станом на 24.02.2022 р. обліковувався на території, що не включена до відповідного переліку територій, на яких ведуться бойові дії.

Як було встановлено судом, позивач станом на 24.02.2022 р. не отримувала щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що для отримання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам у відповідності до Порядку №332 позивачем мало бути дотримано дві умови: 1). отримувати щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг станом на 24.02.2022 року; 2). або бути облікованим на території, включеній у Розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 року №204-р "Про затвердження переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога застрахованим особам в рамках Програми "єПідтримка", на яке міститься посилання в п.2 Порядку №332 або переміщеним з такої території.

Позивач не підпадає під вказані умови, оскільки не отримував допомогу з 03.05.2021 року, та не була переміщена з території у відповідності до розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 року №204-р в первісній редакції до змін розпорядженням від 11.03.2022 №213-р.

Таким чином, судом встановлена правомірність прийнятого відповідачем рішення від 28.04.2022 р. №4 «Про скасування дії довідок про взяття на облік ОСОБА_1 та ОСОБА_2 », оскільки до 24.02.2022 р. остання, разом з малолітнім сином ОСОБА_2 не проживала на території, що включена до відповідного переліку територій, на яких ведуться бойові дії.

Відповідна аргументація визначена в листі Міністерства соціальної політики України від 15.06.2022 №1700/0/191-22, в якому вказано, що нормами Порядку визначено, що допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24.02.2022, за винятком осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу. З урахуванням викладеного, якщо внутрішньо переміщена особа не отримувала щомісячну адресну допомогу та не була повторно переміщена після 24.02.2022 р., вона не має права на отримання допомоги відповідно до Порядку.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Позивач вмотивованих доводів на підтвердження позову не надав, натомість, відповідач виконав покладений на нього ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок, а саме довів правомірність свого рішення, чим спростував твердження позивача про порушення його прав та інтересів.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Статтею 139 КАС України, визначено порядок розподілу судових витрат.

Враховуючи відмову у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради про визнання дій протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, суд приходить до висновку про відсутність підстав для присудженні всіх здійснених позивачем документально підтверджених судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради.

Керуючись ст. ст. 242-244, 246, 250, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради про визнання дій протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення суду набирає законної сили відповідно дост.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295,297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.О. Жукова