Справа № 560/290/22
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2022-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/290/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Фелонюк Д.Л.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

06 жовтня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 травня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в січні 2022 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (відповідача), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 23 жовтня 2021 року "Про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах за віком згідно з пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за Списком № 2 з 06 жовтня 2021 року.

Хмельницький окружний адміністративний суд рішенням від 13.05.2022 позов задовольнив. Судове рішення мотивоване тим, що професія електрозварника ручного зварювання передбачена у всіх списках № 2, а доводи відповідача про не підтвердження зайнятості позивача на ручному зварюванні є необґрунтованими. Як наслідок, надані документи підтверджують право позивача на врахування періоду роботи на посаді електрозварника ручного зварювання з 27.07.1987 по 31.10.2001 до пільгового стажу, а в відповідачів не було підстав для відмови у зарахування зазначеного періоду роботи до пільгового стажу.

Разом з тим, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах, відповідачами до пільгового стажу за Списком №2 не зарахований період роботи з 01.11.2001 по 27.11.2003, згідно довідки від 29.09.2021 №27, оскільки атестація робочих місць за умовами праці проведена вперше на підприємстві - 28.11.2008, не врахували, що особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць..

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи. Зазначає, що до пільгового стажу позивача не зараховано періоди з 27.07.1987 по 31.10.2001 на посаді електрозварника ручного зварювання, оскільки первинними документами не підтверджується зайнятість позивача на ручному зварюванні, та з 01.11.2001 по 27.11.2002 на посаді електрозварника ручного зварювання, оскільки відсутні документи про проведення в цей період атестації робочих місць.

Вважає, що призначення пенсії на пільгових умовах відноситься виключно до функцій органів Пенсійного фонду України, тому позовна вимога зобов`язального характеру є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно з записами трудової книжки НОМЕР_1 позивач працював:

- з 27.07.1987 по 31.08.1990 на посаді електрозварника в Хмельницькому домобудівному комбінаті;

- з 01.09.1990 по 31.10.2001 на посаді електрозварника ручного зварювання в Хмельницькому домобудівному комбінаті;

- з 01.11.2001 по 30.06.2021 на посаді електрозварника ручного зварювання в ТОВ "Виробничо-комерційний комбінат "Будоснова".

Відповідно до довідки приватного акціонерного товариства "Домобудівний комбінат" від 15.06.2021 №46/а відкрите акціонерне товариство "Домобудівний комбінат" відповідно до рішення комітету економіки Хмельницької області державної адміністрації від 31.05.1994 №142 переіменований шляхом перетворення в процесі приватизації державного комунального підприємства Хмельницького домобудівного комбінату у відкрите акціонерне товариство. Відкрите акціонерне товариство "Домобудівний комбінат" на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 15.04.2011 (протокол №17), яке набуло чинності з 13.05.2011, переіменоване у публічне акціонерне товариство "Домобудівний комбінат". Публічне акціонерне товариство "Домобудівний комбінат" на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 26.04.2017 (протокол №23), яке набуло чинності з 17.05.2017, переіменоване у приватне акціонерне товариство "Домобудівний комбінат".

Позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою від 06.10.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з Списком №2.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 12.10.2021 №90 відмовлено в задоволенні заяви позивача від 06.10.2021 у зв`язку з відсутністю пільгового стажу на роботах з шкідливими і важкими умовами праці за списком №2, а саме 12 років 6 місяців. Зазначено, що пільговий стаж позивача становить 9 років 11 місяців 25 днів. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи:

- з 27.07.1987 по 31.10.2001 згідно пільгової довідки від 15.06.2021 №46 виданої ПАТ "Домобудівний комбінат", оскільки посада зазначена в довідці, не відповідає посаді згідно первинних документів;

- з 01.11.2001 по 27.11.2003 згідно довідки від 29.09.2021 №27, оскільки атестація робочих місць за умовами праці проведена вперше на підприємстві - 28.11.2008.

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою від 19.10.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з Списком №2.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 23.10.2021 №90 відмовлено в задоволенні заяви позивача від 19.10.2021 у зв`язку з відсутністю пільгового стажу на роботах з шкідливими і важкими умовами праці за списком №2, а саме 12 років 6 місяців. Зазначено, що пільговий стаж позивача становить 9 років 11 місяців 25 днів. Вказано про не зарахування до пільгового стажу періодів та підстав для їх не зарахування, аналогічних зазначеним в рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 12.10.2021 №90.

Про результати розгляду заяв позивача повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 24.11.2021.

Позивач, вважаючи порушеними його права, звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Критерії, за якими адміністративний суд перевіряє рішення суб`єктів владних повноважень, визначені у ч. 2 ст. 2 КАС України.

Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, ст. 2 та ч. 4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції щоодо не зарахування до пільгового стажу за Списком №2 позивача періоду його роботи з 27.07.1987 по 31.10.2001 на посаді електрозварника ручного зварювання, оскільки первинними документами не підтверджується зайнятість позивача на ручному зварюванні, колегія суддів зазначає наступне.

Так, статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731 (далі - Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Згідно з пунктом 10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637 (далі - Порядок №637).

Відповідно до пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою від 06.10.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з Списком №2.

На момент звернення з заявою від 06.10.2021 ОСОБА_1 досяг 55-річного віку. Страховий стаж позивача становить 36 років 8 місяців 24 дні.

При цьому, відмова у призначенні пенсії позивачу пов`язана саме з відсутністю необхідного пільгового стажу (12 років 6 місяців), в той час як відповідачами врахована робота за Списком №2, а саме 9 років 11 місяців 25 днів.

Однак, у трудовій книжці НОМЕР_1 зазначено, що ОСОБА_1 з 27.07.1987 по 31.10.2001 працював на посаді (за професією) електрозварника ручного зварювання в Хмельницькому домобудівному комбінаті, який надалі неодноразово переіменовувався.

При цьому, за змістом довідок приватного акціонерного товариства "Домобудівний комбінат" №43/а від 15.06.2021 та №43 від 15.06.2021 позивач працював в Хмельницькому домобудівному комбінаті з 27.07.1987 по 31.10.2001 і виконував роботи електрозварника ручного зварювання в закритих приміщенням, а в наказах по підприємству раніше писали просто електрозварювальник.

Згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній приватного акціонерного товариства "Домобудівний комбінат" від 15.06.2021 позивач працював повний робочий день з 27.07.1987 по 31.10.2001 за посадою електрозварник ручного зварювання, яка передбачена Списком №2, розділ ХХХІІІ, підрозділ "а" код 906, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162.

За приписами пункту 3 Порядку №383 в період роботи позивача необхідно застосовувати Список №2, який був чинний у цей період.

Також слід зазначити, що списки № 1, 2 затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 застосовуються до пільгової роботи до 31 грудня 1991 року; якщо пільгова робота продовжується після 1 січня 1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11 березня 1994 року, - застосовуються списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10; якщо пільгова робота продовжується після 11 березня 1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16 січня 2003 року, - застосовуються списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162.

Зокрема, Розділом XXXII "Загальні професії" списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, передбачалася професія "електрозварювальники і їх підручні".

Розділом XXXIII "Загальні професії" списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10, передбачалася посада за позицією 906 "Електрозварники ручного зварювання".

Постановою Кабінету Міністрів від 11.03.1994 №162 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" затверджено список № 2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в якому у розділі XXXIII "Загальні професії" передбачено професію за кодом №906 "Електрозварники ручного зварювання".

Відповідно до єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника робіт та професій робітників, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і ВЦРПС 16.01.1985 №17/2-54 професія зварника не визначена, як окрема професія, є загальною професією, яка об`єднує назви професій пов`язаних зі зварюванням металів і є загальним поняттям для електрозварника ручного зварювання, електрогазозварника, газозварника і електрозварника на напівавтоматичних і автоматичних машинах. Вказаний нормативно-правовий акт дає підстави для висновку, що професія зварника, електрозварника та газоелектрозварника є тотожною професією, тому не може бути підставою для відмови у зарахуванні до спеціального стажу.

Така правова позиція викладена Верховним Судом неодноразово, у тому числі у постановах від 23.12.2019 у справі №535/103/17, від 26.03.2020 у справі №193/45/17, від 27.03.2020 у справі № 607/1266/17.

Отже, професія електрозварника ручного зварювання передбачена у всіх списках № 2, а доводи відповідача про не підтвердження зайнятості позивача на ручному зварюванні є необґрунтованими. Як наслідок, надані документи підтверджують право позивача на врахування періоду роботи на посаді електрозварника ручного зварювання з 27.07.1987 по 31.10.2001 до пільгового стажу, а в відповідачів не було підстав для відмови у зарахування зазначеного періоду роботи до пільгового стажу.

Разом з тим, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах, відповідачами до пільгового стажу за Списком №2 не зарахований період роботи з 01.11.2001 по 27.11.2003, згідно довідки від 29.09.2021 №27, оскільки атестація робочих місць за умовами праці проведена вперше на підприємстві - 28.11.2008.

Також встановлено, що за змістом довідки товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна компанія "Будоснова" від 04.08.2021 №26 атестація робочих місць, професій та посад працівникам, яким підтверджується право на пільги і компенсації за умовами праці була проведена в 2008 році (наказ №40 від 28.11.2008). Ця атестація проводилася всього один раз.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 (далі - Порядок №442), та Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 №41, передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

За змістом пунктів 8 та 9 Порядку №442 відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінсоцполітики разом з МОЗ. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Зміст наведених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

Разом з тим особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Тобто, на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Зважаючи на правову позицію викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі 520/15025/16-а, особи, які зайняті на роботах з шкідливими та важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця та/чи порушено норми законодавства при її проведенні, у тому числі, але не виключно, оформленні документів щодо неї, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком №2.

Також Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Таким чином, вказані відповідачами підстави для не зарахування до пільгового стажу за Списком №2 позивача періоду роботи з 01.11.2001 по 27.11.2003 у спірному випадку не можуть бути визначальними обставинами, які обумовлюють право позивача на пільгову пенсію.

При цьому, відповідачі не навели заперечень щодо віднесення посади позивача в період з 01.11.2001 по 27.11.2003 до посад, які дають право на віднесення вказаного періоду до пільгового стажу.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів з урахуванням приписів частини 2 статті 9 та пункту 2 частини 2 статті 245 КАС України вважає обґрунтованим рішення суду першої інстанції щодо скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 12.10.2021 №90 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 23.10.2021 №90, якими позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком згідно з пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до пільгового стажу позивача періоди роботи з 27.07.1987 по 31.10.2001 та з 01.11.2001 по 27.11.2003.

Доводи апеляційної скарги щодо втручання судом першої інстанції в дискреційні повноваження органу виконавчої влади колегія суддів вважає помилковими, оскільки повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію.

Також, з урахуванням підпункту 1 частини 1 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та оскільки позивач досяг пенсійного віку 07.07.2021, а звернувся з заявою 06.10.2021, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що пенсія йому має бути призначена з 08.07.2021.

Таким чином, встановивши право позивача на зарахування спірних періодів роботи позивача до стажу, який дає право на призначення пенсії та врахувавши дискреційні повноваження відповідача у питаннях призначення пенсії, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що належним способом захисту порушеного права є саме зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити, здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Крім того, у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 809/1231/16 викладено висновок, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. У разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 травня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.