Справа № 120/2583/21-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2022-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/2583/21-а

Головуючий у 1-й інстанції: Комар П. А.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

04 жовтня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 13 липня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач в березні 2021 року звернувся із позовом до Вінницького окружного адміністративного суду в якому просив:

- визнати відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у здісненні перерахунку пенсії позивачу з 01.11.2011 у відповідності до ст. 50, ч. 4 ст. 54, 67, 71 Закону України "Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в редакції, яка діяла до 28.12.2007, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 1986 році, першої категорії, інваліду війни 2 групи, в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком - основна державна пенсія та щомісячна додаткова пенсія, за шкоду заподіяну здоров`ю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, - протиправною;

- визнати відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у здійсненні перерахунку пенсії позивачу з 26.04.2019 та з 02.07.2019 на підставі норм прямої дії ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та норми Конституції України, як норм прямої дії, - протиправною;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок пенсії позивачу з 02.11. 2011 у відповідності до ст. 50, ч. 4 ст. 54, 67, 71 Закону України "Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в редакції, яка діяла до 28.12.2007, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 1986 році, першої категорії, інваліду війни 2 групи, здійснивши виплату сум пенсій з урахуванням проведених раніше виплат, врахувавши при цьому, що розмір державної пенсії позивача не може бути нижчим восьми мінімальних пенсій за віком, а розмір щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, становить 75% мінімальної пенсії за віком, застосувавши при цьому показник мінімальної пенсії за віком, передбаченої ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок пенсії позивачу з 26.04.2019 та з 02.07.2019 на підставі норм прямої дії ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та норми Конституції України, як норм прямої дії, врахувавши при цьому, що позивач не мав статусу військовозобов`язаного, призваного на військові збори по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, тому перерахунок пенсії по ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не підпадає під дію пункту 9-1 постанови КМУ від 23.11.2011 №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зі змінами постанов КМУ №851 від 15.11.2017 та №543 від 26.06.2019 за формулою, так як позивач не виявив бажання на здійснення перерахунку пенсії за формулою;

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у здійсненні перерахунку пенсії позивачу з врахуванням постанови КМУ №894 від 13.07.2004 "Про підвищення розмірів пенсій, призначених відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та постанови КМУ №1293 від 27.12.2005 "Про збільшення розмірів пенсій деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 14.07.2004 перерахувати державну пенсію позивачу, яку збільшити на 12% згідно постанови КМУ №894 від 13.07.2004 "Про підвищення розмірів пенсій, призначених відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та збільшити розмір державної пенсії з 01.01.2006 в 3,5 рази відповідно до постанови КМУ №1293 від 27.12.2005 "Про збільшення розмірів пенсій деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" до моменту втрати чинності вказаних постанов КМУ, з урахуванням виплачених сум пенсій;

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у здійсненні перерахунку пенсії позивачу з 01.01.2020 та з 01.01.2021 у відповідності до ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та у відповідності до рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18.06.2019 у справі №802/1252/18-а у зв`язку з ростом розміру мінімальної заробітної плати встановленої законом на 01.01.2020 та на 01.01.2021;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок пенсії позивачу з 02.01.2020 та з 02.01.2021 на підставі норм прямої дії ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та норми Конституції України, як норм прямої дії.

ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 13.07.2022 позовну заяву ОСОБА_1 разом з доданими до неї матеріалами повернув особі, яка її подала.

Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що позивач не виконав вимоги ухвали суду і не виправив недоліки позовної заяви.

Зокрема, позивач не виконав вимоги ухвали від 06.06.2022 в частині необхідності надати до суду оригінал позовної заяви з додатками, а також примірник позову для відповідача. При цьому зазначив, що оригінал позовної заяви з усіма доданими до неї матеріалами долучено ним до апеляційної скарги від 14.05.2021, а тому такі документи суду необхідно шукати у Вінницькому окружному адміністративному суді.

Крім того, позивач своєчасно не скористався своїм правом на звернення до суду за захистом, а звернувся до суду лише 26.03.2021, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення.

ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що суд першої інстанції не врахував та не спростував, що позивачем до Вінницького окружного адміністративного суду 26.03.2021 подано оригінал позовної заяви та її копія для відповідача із додатками для суду та відповідача і які знаходяться в матеріалах адміністративної справи.

Разом з цим суд вказує, що позивачем додано оригінал позовної заяви, її копію з додатками до апеляційної скарги, водночас суд знову зобов`язує позивача надати 2 оригінал позовної заяви від 26.03.2021 з її копією для відповідача та додатками для суду і відповідача, при цьому суд першої інстанції не посилається на відповідну статтю КАС України, яка б зобов`язувала позивача це зробити.

Крім того, стосовно строку звернення до суду суд посилається на правову позицію викладену в постановах Верховного Суду від 08.08.2019 у справі № 813/5002/17 та від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19 та від 24.12.2018 № 510/1286/16-а, при цьому безпідставно не надає правової оцінки при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, та не враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду України від 13.04.2010 № 10/85, від 24.04.2018 № 646/6250/17, від 19.03.2019 № 806/1952/18, при цьому у всіх ухвалах суду не зазначає, чому одні постанови Верховного Суду беруться до уваги судом першої інстанції, а інші перечисленні позивачем постанови Верховного Суду з посиланням на правову позицію Конституційного Суду України у справі 806/1952/18 відкидаються судом першої інстанції.

ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Відповідач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04.08.2022 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обґрунтованого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 26.04.2021 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повернуто особі, яка її подала.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23.07.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 26.04.2021 без змін.

Постановою Верховного Суду від 04.05.2022 ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 26.04.2021 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23.07.2021 скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 06.06.2022 позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу у 10-денний термін з дня отримання даної ухвали усунути зазначені в мотивувальній частині ухвали суду недоліки, а також надати до суду оригінал позовної заяви з доданими до неї матеріалами та примірник позовної заяви з додатками для відповідача.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 20.06.2022 продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви та запропоновано позивачу у 10-денний термін з дня отримання даної ухвали усунути зазначені в мотивувальній частині ухвали суду недоліки.

13.06.2022 позивачем подано заяву про усунення недоліків, у якій заявлено клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду та зазначено, що оригінал позовної заяви подано разом з апеляційною скаргою до Вінницького окружного адміністративного суду та міститься в матеріалах адміністративної справи та позивачу не надавалась. При потребі позивач може надати копію апеляційної скарги від 14.05.2021 з відміткою Вінницького окружного адміністративного суду від 14.05.2021 про її прийняття.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 13.07.2022 позовну заяву ОСОБА_1 разом з доданими до неї матеріалами повернув особі, яка її подала.

VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист визначеним законом шляхом.

Згідно ч. 1 статті 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 статті 171 КАС України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Частиною 1 ст. 169 КАС України вказано, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Вимоги до позовної заяви та доданих до неї документів визначені у статтях 160 і 161 цього КАС України.

Згідно із п. 1 частини четвертої ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Приймаючи ухвалу про повернення позовної заяви суд першої інстанції виходив з того, що позивач у встановлений строк не виконав вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На думку колегії суддів, зазначений висновок суду є наслідком неповного з`ясування судом обставин справи та неналежного застосування норм процесуального права.

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу (ч. 3 ст. 169 КАС України).

Так, 13.06.2022 позивачем подано заяву про усунення недоліків, у якій заявлено клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовною заявою, при цьому позивач просить врахувати правову позицію Верховного Суду викладені в постановах від 13.04.2010 № 10/85, від 24.04.2018 № 646/6250/17, від 19.03.2019 № 806/1952/18, де зокрема ВС зазначив, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає та виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатою сум пенсій за минулий час, у тому числі будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком.

Разом з тим, зазначено, що оригінал позовної заяви з її копією для відповідача та доданими матеріалами позивач подав до апеляційної скарги (14.05.2021) і вона міститься в матеріалах адміністративної справи та позивачу не надавалась. При потребі позивач може надати копію апеляційної скарги від 14.05.2021 з відміткою Вінницького окружного адміністративного суду від 14.05.2021 про її прийняття.

Колегія суддів зазначає, що суд не повинен тлумачити положення статей КАС України у такий спосіб, щоб створювати штучні перешкоди для доступу до правосуддя в адміністративній справі.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституція України, як Закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у цілій низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі статтею 64 Конституції України, не може бути обмежене (пункти 1, 2 резолютивної частини Рішення від 25.12.1997 № 9-зп, абзац 7 пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11 - рп/2012).

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Таке право гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов`язковими для всіх форм судочинства та судових інстанцій, зокрема забезпеченням апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом (пункт 8 частини третьої статті 129), (пункт 3.2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11 - рп/2012).

Апеляційний суд зазначає, що судом першої інстанції при прийняті оскаржуваної ухвали про повернення позовної заяви не враховано, що у позивача на момент залишення позовної заяви без руху 06.06.2022 був відсутній оригінал позовної заяви від 26.03.2022, оскільки ОСОБА_1 оскаржуючи ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 26.04.2021, оригінал зазначеної позовної заяви з її копією для відповідача та доданими матеріалами подав до апеляційної скарги (14.05.2021) і вона міститься в матеріалах адміністративної справи.

При цьому положеннями КАС України не передбачено виготовлення позивачем «повторного» оригіналу позовної заяви чи її «нової редакції», після скасування Верховним Судом ухвали про повернення позовної заяви та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Крім цього, у низці рішень Європейського суду з прав людини, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

Зокрема у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13.01.2000 та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28.10.1998 Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, вказані обставини справи свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Водночас колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду викладену, зокрема, у постановах від 07.10.2020 у справі № 160/3534/20 та від 08.09.2021 у справі № 646/5723/19 де вказано, що судам при прийнятті позову необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним.

Таким чином, судова колегія вважає, що правові підстави повернення судом першої інстанції позовної заяви ОСОБА_1 відповідно до приписів ст. 169 КАС України - відсутні.

Під час вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі суду першої інстанції слід надати оцінку клопотанню позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовною заявою.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права є такими, що призвели до неправильного вирішення питання, та є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції з постановлянням нової ухвали про направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню, а матеріали адміністративного позову направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Частиною 3 ст. 312 КАС України вказано, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Згідно ч.1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 13 липня 2022 року - скасувати.

Справу направити до Вінницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає згідно ст. 272 та 328 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Полотнянко Ю.П. Драчук Т. О.