Справа № 813/6371/15
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2022-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 рокуЛьвівСправа № 813/6371/15 пров. № А/857/9432/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А. Р., Кушнерика М. П.,

з участю секретаря судового засідання Єршової Ю. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові в залі суду апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 25 травня 2022 року з питань заміни сторони виконавчого провадження у справі № 813/6371/15 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної служби у м. Львові про визнання протиправним та скасуванню наказу, поновлення на роботі та стягнення грошового забезпечення,-

суддя в 1-й інстанції Гавдик З. В.,

час ухвалення рішення 25.05.2022 року,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення 30.05.2022 року,

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні з виконання рішення суду в адміністративній справі за його позовом до Управління патрульної служби у м. Львові про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, мотивуючи її тим, що Департамент патрульної поліції є правонаступником Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ України у м.Львові.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 25 травня 2022 року заяву ОСОБА_1 про заміну боржника у виконавчому провадженні з виконання рішення суду в адміністративній справі задоволено. Замінено боржника у виконавчому листі №813/6371/15 від 31 березня 2016 року з Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ у м. Львові (79053, м.Львів, вул.Перфецького, 19, ) на Департамент патрульної поліції (03048, м.Київ, вул.Федора Ернста, 3, ).

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, відповідач - Департамент патрульної поліції оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню покликаючись на те, що судами не досліджено, які саме функції та завдання виконувало Управління МВС України патрульної служби у м. Львові та Департамент патрульної служби Міністерства внутрішніх справ, зважаючи на те, що позивач був звільнений з органів МВС та до органів Національної поліції переведений не був. Зазначає, що судами не встановлено обставин та не досліджено доказів, якими би підтверджувався факт правонаступництва ліквідованого Управління патрульної служби у м. Львові саме на Департамент Національної поліції, а не до територіального підрозділу, а також не досліджено компетенцію Управління МВС України патрульної служби у м. Львові та Департаменту патрульної поліції. Таким чином, просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем поданий не був. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник відповідача (апелянта) Чабан Я. С. у судовому засіданні підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви позивача відмовити.

Представник позивача Довгань В. І. у судовому засіданні не погодився з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач - ОСОБА_1 звернувся із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні з виконання рішення суду в адміністративній справі за його позовом до Управління патрульної служби у м.Львові про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року, залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2020 року заяву задоволено. Замінено боржника у виконавчому листі №813/6371/15 від 31 березня 2016 року з Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ у м. Львові на Департамент патрульної поліції.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27 січня 2022 року касаційну скаргу Департаменту патрульної поліції задоволено частково. Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2020 року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до Львівського окружного адміністративного суду. Основними аспектами для скасування рішень було наступне.

Відповідно до п.1 Положення про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 28 жовтня 2015 року №878, Міністерство внутрішніх справ України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. МВС є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах, зокрема, забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, а також надання поліцейських послуг.

Згідно з відомостями, які зазначені у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Управління патрульної служби у м. Львові, його засновником являлося Міністерство внутрішніх справ України; основний вид діяльності - діяльність з охорони громадського порядку та безпеки; рішення про створення та припинення вказаної юридичної особи публічного права приймались Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23 червня 2015 року №742 затверджено Положення про Департамент патрульної служби Міністерства внутрішніх справ, згідно з яким однією із функцій є забезпечення публічного порядку і громадської безпеки; забезпечення безпеки осіб, захисту їх прав, свобод та законних інтересів; створення стану захищеності життєво важливих інтересів суспільства, сконцентрованих у його матеріальних і духовних цінностях, нормальних умов життєдіяльності людини, діяльності підприємств, установ, організацій.

Таким чином, Верховний Суд вважав, що держава не відмовилась від виконання завдань і функцій по діяльності з охорони громадського порядку та безпеки, які виконувались Управлінням МВС України патрульної служби у м. Львові, вказані завдання і функції згідно з постановою Кабінету Міністрів України №878 від 28 жовтня 2015 року закріплені за Міністерством внутрішніх справ України.

Однак судами попередніх інстанцій, вказане залишено поза увагою та не досліджено, які саме функції та завдання виконувало Управління МВС України патрульної служби у м. Львові та Департамент патрульної служби Міністерства внутрішніх справ, зважаючи на те, що позивач був звільнений з органів Міністерства внутрішніх справ та до органів Національної поліції переведений не був.

У цій же справі судами попередніх інстанцій не встановлено обставин та не досліджено доказів, якими би підтверджувався факт правонаступництва ліквідованого Управління патрульної служби у м. Львові саме на Департамент Національної поліції, а не до територіального підрозділу.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що заява позивача про заміну боржника у виконавчому провадженні підлягає задоволенню, оскільки гарантії соціального та правового захисту для працівників міліції продовжують поширювати свою дію на колишніх працівників міліції та реалізуються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України та наказами МВС України, а тому фактичним адміністративним (публічним) правонаступником відповідача у спірних правовідносинах є Департамент патрульної поліції, у зв`язку з чим необхідно замінити боржника у виконавчому листі №813/6371/15 від 31 березня 2016 року з Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ у м.Львові (79053, м.Львів, вул.Перфецького, 19, ) на Департамент патрульної поліції (03048, м.Київ, вул.Федора Ернста, 3, ).

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Виконавче провадження є однією зі стадій судового провадження, яка завершує його. Ця стадія розпочинається з набранням судовим рішення законної сили або за інших умов, установлених законом. Сторони судового провадження на стадії виконавчого провадження набувають відповідної процесуальної якості, користуються правами та несуть певні обов`язки, зумовлені статусом сторони. За законом на стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження. Така заміна є прийнятною, зокрема, у правовідносинах, що допускають правонаступництво. При цьому законодавством встановлено головну умову, за якої тягар боржника може бути перекладено на іншу особу, - вибуття сторони виконавчого провадження.

Згідно з положеннями ст.52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Таким чином, процесуальне правонаступництво передбачено не лише у зв`язку зі смертю (оголошенням померлою) фізичної особи та реорганізацією суб`єкта господарювання, а й в інших передбачених законом випадках, у тому числі в разі заміни кредитора або боржника в зобов`язанні. Процесуальне правонаступництво в розумінні статті 52 КАС України допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення.

Правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувались ліквідованим органом, не можуть бути припинені і підлягають передачі іншим державним органам, за виключенням того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.

Отже, правонаступництво в сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

За змістом ч.4 ст.379 КАС України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Матеріалами справи стверджується і не заперечується учасниками справи, що на виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 31 березня 2016 року у цій справі видано виконавчий лист, яким стягнуто з Управління патрульної служби МВС у м. Львові на користь ОСОБА_1 43771,38 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за виключенням податків та інших обов`язкових платежів, однак фактично кошти не стягнуті.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року №730 ліквідовано, як юридичну особу публічного права, зокрема Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ у місті Львові та утворено Департамент патрульної поліції, як міжрегіональний територіальний орган Національної поліції.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань здійснена державна реєстрація припинення Управління патрульної служби МВС у м. Львові 16 серпня 2021 року, номер запису 003037090.

З матеріалів справи вбачається, що адміністративна будівля, яка орендувалася Департаментом патрульної поліції в РВ ФДМУ по Львівській області перебуває на балансі (з правом оперативного управління) Департаменту патрульної поліції, що підтверджується доповідною запискою Начальника ВЗД УПП у Львівській області Департаменту патрульної поліції від 19 травня 2022 року.

Зі змісту доповідної записки Старшого статиста сектору транспортного забезпечення УПП у Львівській області Департаменту патрульної поліції від 20 травня 2022 року вбачається, що службові транспортні засоби Управління патрульної служби МВС у м. Львові були передані до Департаменту патрульної поліції.

Колегія суддів зазначає, що ліквідація юридичної особи публічного права має місце у випадку, якщо в розпорядчому акті органу державної влади або органу місцевого самоврядування наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої відмови. У разі ж покладення виконання завдань і функцій ліквідованого органу на інший орган, мова йде фактично про реорганізацію.

Таким чином, встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов`язання роботодавця (держави) щодо виконання обов`язків перед працівниками ліквідованої установи.

Аналогічні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 25 червня 2020 року у справі № 420/6852/18.

Матеріалами справи також стверджується, що відповідно до відомостей, які зазначені у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Управління патрульної служби у м. Львові, його засновником являлося Міністерство внутрішніх справ України; основний вид діяльності - діяльність з охорони громадського порядку та безпеки; рішення про створення та припинення вказаної юридичної особи публічного права приймались Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23 червня 2015 року №742 затверджено Положення про Департамент патрульної служби Міністерства внутрішніх справ, згідно з яким однією із функцій є забезпечення публічного порядку і громадської безпеки; забезпечення безпеки осіб, захисту їх прав, свобод та законних інтересів; створення стану захищеності життєво важливих інтересів суспільства, сконцентрованих у його матеріальних і духовних цінностях, нормальних умов життєдіяльності людини, діяльності підприємств, установ, організацій.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заява позивача про заміну боржника у виконавчому провадженні підлягає задоволенню, оскільки гарантії соціального та правового захисту для працівників міліції продовжують поширювати свою дію на колишніх працівників міліції та реалізуються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України та наказами МВС України, тому фактичним адміністративним (публічним) правонаступником відповідача у спірних правовідносинах є Департамент патрульної поліції, у зв`язку з чим необхідно замінити боржника у виконавчому листі №813/6371/15 від 31 березня 2016 року з Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ у м.Львові (79053, м.Львів, вул.Перфецького, 19, ) на Департамент патрульної поліції (03048, м.Київ, вул.Федора Ернста, 3, ).

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Колегія суддів приймає до уваги висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішенні від 12 березня 2009 року у справі «Матківська проти України» (заява № 38683/04), про те, що виконання рішення є другим етапом судового провадження і право знаходить свою ефективну реалізацію саме у момент виконання.

Крім того, колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про заміну сторони виконавчого провадження, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 379 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 25 травня 2022 року з питань заміни сторони виконавчого провадження у справі № 813/6371/15 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
М. П. Кушнерик
Повне судове рішення складено 05 жовтня 2022 року.