Справа № 620/3621/22
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2022-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2022 року Чернігів Справа № 620/3621/22

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Міністерства оборони України (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправними та скасування наказів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Міністерства оборони України (Військова частина НОМЕР_2 ), в якому просить визнати протиправними та скасувати:

- наказ Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 23.04.2022 №2 про результати службового розслідування;

- наказ Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 23.04.2022 №3 про результати службового розслідування;

- наказ Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 23.04.2022 №4 про результати службового розслідування;

- наказ Регіонального управління Сил територіальної оборони «ІНФОРМАЦІЯ_1» Міністерства оборони України від 28.04.2022 №68 про притягнення до дисциплінарної відповідальності;

- наказ Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 03.05.2022 №69.

Позивач вважає, що службовими особами ВЧ НОМЕР_1 було перевищено свої службові повноваження та навмисно підроблено документи про притягнення позивача до відповідальності. Зазначає, що службове розслідування мало лише формальний характер та взагалі не відповідає критеріям повноти та всебічності. Його взагалі не повідомляли про проведення службового розслідування, а тому він був позбавлений можливості реалізовувати свої права. Також вказує, що заборонено за одне правопорушення накладати кілька дисциплінарних стягнень або поєднувати одне стягнення з іншим, накладати стягнення на весь особовий склад підрозділу замість покарання безпосередньо винних осіб.

Суд ухвалою від 05.07.2022 відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Також встановив відповідачам 15-дений строк з дня вручення вказаної ухвали для надання відзиву на позов.

У встановлений судом строк, відповідачі подали відзив на позов.

Так, Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України у своєму відзиві зазначила, що підполковник ОСОБА_1 в період збройної агресії російської федерації умисно нехтував вимогами статуту Збройних сил України та порушував їх вимоги, внаслідок чого, його було притягнуто до відповідальності.

Регіональне управління Сил територіальної оборони «ІНФОРМАЦІЯ_1» Міністерства оборони України (Військова частина НОМЕР_2 ) в своєму відзиві зазначило, що позивач знаходився 04.04.2022 на території Військової частини НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, не виконував свої функціональні обов`язки, не виходив на службу без поважних причин протягом тривалого часу (а саме з 05.04.2022 по 10.04.2022) та порушував вимоги Статутів, за що позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності владою командира військової частини НОМЕР_1 . Вважає, що наказ начальника регіонального управління Сил територіальної оборони «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 28.04.2022 №68 прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Представником позивача подано відповідь на відзив, в якій останній вважає позицію відповідачів, необгрунтованою, а наведені аргументи щодо законності своїх дій та рішень - непереконливими.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

04.04.2022 Військовою частиною НОМЕР_1 складено Акт про відмову від надання пояснень (матеріалів) або виконання вимог, яким засвідчено факт відмови від надання пояснень стосовно факту перебування на території в/ч НОМЕР_1 з наявними ознаками алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння з боку начальника відділення морально-психологічного забезпечення в/ч НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_1

10.04.2022 Начальником штабу - першим заступником командира Військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_2 було подано рапорт на ім`я командира Військової частини НОМЕР_1 , яким він просив призначити службове розслідування по факту виконання обов`язків військової служби підполковником ОСОБА_1 04.04.2022 в стані алкогольного сп`яніння та в термін приблизно з 14:00 04.04.2022 по 10.04.2022 відсутності на службі без поважних причин під час оголошення «Військового стану», та як наслідок, невиконання своїх функціональних обов`язків.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 10.04.2022 №46 було призначено розслідування відносно невиходу на військову службу з 14:00 04.04.2022 по 10.04.2022 начальника відділення морально-психологічного забезпечення штабу Військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_1 .

За результатами розслідування складено Акт №24, затверджений командиром Військової частини НОМЕР_1 18.04.2022, згідно якого встановлено, що Начальник відділення морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_1 виконував обов`язки військової служби з наявними ознаками алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння 04.04.2022, а з 05.04.2022 по 10.04.2022 був відсутній за місцем проходження військової, служби.

Наведене встановлено з пояснень начальника відділення морально-психологічного забезпечення регіонального управління Сил територіальної оборони «ІНФОРМАЦІЯ_1» підполковника ОСОБА_6, начальника штабу - першого заступника командира в/ч НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 , начальника стройової частини в/ч НОМЕР_1 майора ОСОБА_3 та пояснень начальника відділення планування в/ч НОМЕР_1 майора ОСОБА_4 .

Запропоновано накласти на позивача дисциплінарне стягнення - «Попередження про неповну службову відповідність» та позбавити додаткової винагороди за квітень місяць 2022 року на підставі проведеного розслідування.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 23.04.2022 №2 за порушення вимог ст.11, 13, 16, 49, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, неналежне виконання п.1 Наказу Міністерства оборони України від 20.04.2017 №233 «Про заходи щодо попередження пияцтва у Збройних Силах України» за появу на території військової частини у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння на позивача, відповідно до вимог п. «в» ст.48 та на підставі ст.55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на позивача накладено дисциплінарне стягнення - «сувора догана».

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 23.04.2022 №3 за порушення вимог ст.11, 13, 16, 49, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, за самовільне залишення військової частини на позивача накладено дисциплінарне стягнення - «попередження про неповну службову відповідність».

Також, 17.04.2022 Черговий командного пункту військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_8 звернувся на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 з рапортом, в якого пропонував призначити службове розслідування, на підставі того, що близько 01:00 17.04.2022 до пункту постійної дислокації Військової частини НОМЕР_1 представником Військової служби правопорядку майором ОСОБА_7 було доставлено в стані алкогольного сп`яніння начальника відділення морально-психологічного забезпечення підполковника ОСОБА_1 та було надано підтверджуючий документ, засвідчуючий стан алкогольного сп`яніння. Також повідомлено, що ОСОБА_1 затримано представниками національної поліції під час керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 17.04.2022 №56 за даним фактом призначено службове розслідування та складено Акт №28, затверджений командиром Військової частини НОМЕР_1 23.04.2022.

Згідно Акту №28, в ході проведення службового розслідування, для з`ясування підстав виконання позивачем обов`язків військової служби в нетверезому стані та отримання підтвердження порушення військової дисципліни, було отримано пояснення від старшого офіцера відділення ВСП майора ОСОБА_5 та додані до нього фотокопії підтверджуючих документів, які також наявні в матеріалах справи.

Стан алкогольного сп`яніння було підтверджено приладом «Алконт-М» №00223 та згідно тесту рівень алкоголю склав 1,22 проміле.

За результатами проведеного розслідування запропоновано порушити клопотання перед начальником регіонального управління Сил територіальної оборони «ІНФОРМАЦІЯ_1» про доцільність перебування позивача на займаній посаді.

Також, згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 23.04.2022 №4 вирішено клопотати перед Регіональним управлінням Сил територіальної оборони «ІНФОРМАЦІЯ_1» про накладення на позивача дисциплінарного стягнення - «пониження в посаді».

Наказом начальника регіонального управління Сил територіальної оборони «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 28.04.2022 №68 на позивача накладено дисциплінарне стягнення, передбачене п. «д» ст.48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України - «пониження в посаді».

29.04.2022 наказом начальника регіонального управління Сил територіальної оборони «ІНФОРМАЦІЯ_1» №53 позивача увільнено від займаної посади та призначено офіцером групи сил підтримки штабу 151 окремого батальйону територіальної оборони НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони.

Наказом Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 03.05.2022 №69 позивача виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення Військової частини НОМЕР_1 .

Позивач з такими діями відповідачів не погоджується, вважає їх протиправними, внаслідок чого звернувся до суду з даним позовом.

Даючи правову оцінку вказаним обставинам справи, суд зважає на наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пунктів 1, 4 ст.2 Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг врегульовано Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

На підставі ст.1 Закону України від 24.03.1999 №551 «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Статут) військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Згідно ст.2 Статуту військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Пунктом 3 Статуту встановлено, що військова дисципліна досягається шляхом, зокрема, виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі; особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України, тощо.

Відповідно до ст.4 Статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Так, стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків (ч.3 ст.5 Статуту).

Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі - Порядок).

Цей Порядок визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі.

Згідно положень Розділу ІІ Порядку службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Воно проводиться для встановлення неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; тощо.

Відповідно до Розділу ІІІ Порядку рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Інші посадові (службові) особи у разі необхідності звертаються за підпорядкованістю з клопотанням про призначення службового розслідування.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

За приписами розділу V Порядку, за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

За результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

Відповідно до ст.45 Дисциплінарного статуту ЗСУ у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Згідно ст.48 Дисциплінарного статут на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: зауваження; догана; сувора догана; позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); пониження в посаді; пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Відповідно до ст.83 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини (ст.84 Дисциплінарного статуту).

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу (ст.85 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до ст.86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Згідно ст.90 Дисциплінарного статуту накладення дисциплінарного стягнення на військовослужбовця, який перебуває у стані сп`яніння, та отримання від нього пояснень проводиться після його протвереження.

Заборонено за одне правопорушення накладати кілька дисциплінарних стягнень, накладати стягнення на весь особовий склад підрозділу замість притягнення до дисциплінарної відповідальності безпосередньо винних осіб (ст.91 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до ст.92 Дисциплінарного статуту якщо командир за тяжкістю вчиненого підлеглим правопорушення визнає надану йому дисциплінарну владу недостатньою для притягнення до дисциплінарної відповідальності військовослужбовця, він порушує клопотання про накладення стягнення на винну особу владою старшого командира.

Перевіряючи оскаржувані накази на відповідність положенням ч.2 ст.2 КАС України, суд звертає увагу на наступне.

Згідно ст.11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (ст.13, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України).

Військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому (ст.49 Статуту ВС ЗСУ).

За приписами ст.241 Статуту ВС ЗСУ кожний військовослужбовець повинен піклуватися про збереження свого здоров`я, не приховувати хвороб, суворо додержуватися правил особистої, громадської гігієни та утримуватися від шкідливих звичок (куріння і вживання алкоголю).

30.04.2017 Міністерством оборони прийнято наказ №233 Про заходи щодо попередження пияцтва у Збройних Силах України, згідно з п.1 якого, наказано Командувачам видів Збройних Сил України, керівникам структурних підрозділів Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, керівникам інших органів військового управління, командувачу Високомобільних десантних військ Збройних Сил України, командувачу Сил спеціальних операцій Збройних Сил України та командувачам оперативних командувань, начальнику Головного управління оперативного забезпечення Збройних Сил України, начальнику Озброєння Збройних Сил України, начальнику Тилу Збройних Сил України, начальнику Військової служби правопорядку у Збройних Силах України - начальнику Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України, начальнику Національного університету оборони України імені Івана Черняховського, командирам військових частин, зокрема, приймати рішення щодо накладення дисциплінарних стягнень за неналежне виконання службових обов`язків та позбавлення премії повністю за вживання алкогольних напоїв на території військових частин як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу (роботу) в нетверезому стані, порушення громадського порядку в стані алкогольного сп`яніння.

Службовим розслідуванням, проведеним на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 10.04.2022 №46 було встановлено, що Начальник відділення морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_1 виконував обов`язки військової служби з наявними ознаками алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння 04.04.2022, а з 05.04.2022 по 10.04.2022 був відсутній за місцем проходження військової, служби.

Наведене встановлено з пояснень начальника відділення морально-психологічного забезпечення регіонального управління Сил територіальної оборони «ІНФОРМАЦІЯ_1» підполковника ОСОБА_6, начальника штабу - першого заступника командира в/ч НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 , начальника стройової частини в/ч НОМЕР_1 майора ОСОБА_3 та пояснень начальника відділення планування в/ч НОМЕР_1 майора ОСОБА_4 .

Представником позивача у позовній заяві зазначається, що з наказів №2 та №3 вбачається, що позивача двічі притягнено до відповідальності за одним фактом.

З зазначеною думкою суд не погоджується та зазначає, що згідно наказу №2 позивача притягнуто до відповідальності за появу на території військової частини у стані алкогольного сп`яніння, в той час як наказом №3 встановлено самовільне залишення позивачем військової частини, що не є тотожним. Кожен зі згаданих дисциплінарних проступків є самостійною підставою для застосування дисциплінарного стягнення та не пов`язаний один з одним.

При цьому, відповідно до ч.3 ст.5 Дисциплінарного статуту стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Також представник позивача вказує, що із описової частини службового розслідування вбачається, що факти встановлювалися на підставі пояснень третіх осіб, які дещо різняться. В одних поясненнях вказано, що 04.04.2022 позивач все-таки був на службі, проте в стані сп`яніння, а в інших поясненнях вже йде мова про відсутність з 04.04.2022.

Втім, зазначене на увагу не заслуговує, оскільки як вбачається з пояснень підполковника ОСОБА_6 , начальника штабу - першого заступника командира в/ч НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 , начальника стройової частини в/ч НОМЕР_1 майора ОСОБА_3 , всі зазначені особи 04.04.2022 зустрічалися із позивачем. Полковник ОСОБА_2 в своїх поясненнях наголошує, що наказав позивачу чекати на нього в коридорі, поки сам перебував у приміщенні стройової частини. Після повернення звідти, підполковника ОСОБА_1 в коридорі не виявилось. На телефонні дзвінки він не відповідав.

Також представник позивача зазначає, що під час службового розслідування відповідачем жодним чином не було перевірено причини відсутності ОСОБА_1 з 05.04.2022 по 10.04.2022, жодним чином не було встановлено його місцезнаходження. Відповідачем не надано жодних доказів того, що позивач дійсно не відповідав на телефонні дзвінки та зник у невідомому напрямі нікого не попередивши, також відсутні докази того, що командування Військової частини НОМЕР_1 будь-яким способом намагалося встановити місцезнаходження позивача. Більш того, в акті службового розслідування навіть не вказано за яких обставин та ким було виявлено відсутність позивача на службі. При цьому, як зазначає позивач, з вказаних у акті службового розслідування пояснень неможливо встановити, яким чином особи виявили факт відсутності ОСОБА_1 на службі. Більш того, в усіх поясненнях вказано, що позивач був відсутній за місцем проходження служби. При цьому жодним чином не згадано, де саме мало би бути місце проходження служби позивача. В той же час, аналізуючи норми чинного законодавства позивач дійшов висновку, що Військова частина не завжди є місцем проходження служби, особливо у період воєнного стану в країні.

Суд також не приймає до уваги зазначені посилання, оскільки у відповідача відсутній обов`язок щодо встановлення місцезнаходження особи, яка відсутня за місцем проходження військової, служби. Щодо тієї обставини, що Військова частина не завжди є місцем проходження служби, особливо у період воєнного стану в країні, суд зазначає, що позивачем жодним чином не спростовано зазначені твердження та не надано належних доказів перебування на службі у зазначений період.

Також посилається на відсутність адміністративних матеріалів відносно позивача.

З аналізу викладених представником позивача доводів щодо безпідставності притягнення позивача до відповідальності вбачається, що останній намагається уникнути відповідальності посилаючись виключно на формальні підстави, за відсутності доведеності ним протилежного, які в умовах правового режиму воєнного стану та проведення активних бойових дій на території Чернігівської громади, не можуть бути підставами для скасування винесених 23.04.2022 наказів №2 та №3.

Крім того, слід зазначити, що станом на момент вчинення позивачем правопорушення, Судова система в Чернігівському районі не працювала у зв`язку з бойовими діями, що є загальновідомою обставиною, та в свою чергу, унеможливлювало притягнення підполковника ОСОБА_1 до передбаченої законом адміністративної відповідальності.

Щодо тієї обставини, що позивача не повідомляли про проведення службового розслідування, а тому він був позбавлений можливості реалізовувати свої права, суд зазначає, що позивачем ані під час проведення службового розслідування, ані при розгляді справи в суді, встановлені службовим розслідуванням обставини, жодним належним доказом не спростовуються.

Щодо факту виконання позивачем обов`язків військової служби в нетверезому стані 17.04.2022, суд зазначає, що вказаний факт є безсумнівним, оскільки 17.04.2022 позивача в стані алкогольного сп`яніння доставлено до пункту постійної дислокації Військової частини НОМЕР_1 не посадовими особами Військової частини НОМЕР_1 , а представниками правоохоронного органу - Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України (далі-ВСП). Також, докази про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння було надано незацікавленими особами, а саме: старшим групи оперативного реагування ВСП майором ОСОБА_7 . Відповідно до наданого посадовою особою ВСП майором ОСОБА_7 пояснення та фотокопії тесту з приладу «Алконт-М» №00223, неупереджено підтверджується факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння з показниками 1,22 проміле.

Зазначене свідчить про неодноразовість появи підполковника ОСОБА_1 на території військової частини у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, вказує на те, що посадова особа не виправляє свою протиправну поведінку і не робить висновків про неприпустимість своєї поведінки, як старшого офіцера та посадової особи, яка повинна показувати приклад дисциплінованості, що в свою чергу, впливає на особовий склад та їх психологічний стан.

Таким чином суд вважає, що вина позивача повністю встановлена, а отже накладення стягнення на нього є правомірним. Відповідно наказ Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 23.04.2022 №2, від 23.04.2022 №3 та від 23.04.2022 №4 скасуванню не підлягають.

Щодо наказу Регіонального управління Сил територіальної оборони «ІНФОРМАЦІЯ_1» Міністерства оборони України від 28.04.2022 №68 про притягнення до дисциплінарної відповідальності, суд зазначає наступне.

Обов`язки за посадою начальника відділення морально-психологічного забезпечення Військової частини НОМЕР_1 визначаються положеннями статей 72, 73 Статуту внутрішньої служби, які визначають особливо відповідальне становище посадової особи з морально-психологічного забезпечення по вихованню військовослужбовців та формуванню у них високих морально-психологічних якостей і готовності до свідомого виконання положень законодавства.

Зокрема, відповідно до статей 72, 73 Статуту внутрішньої служби, на посадову особу з морально - психологічного забезпечення військової частини покладено відповідальність за: організацію і проведення заходів морально- психологічного забезпечення; за військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу; за морально-психологічне забезпечення бойової готовності, бойової підготовки, виконання бойових завдань, правопорядку.

В умовах воєнного часу бездоганне та неухильне виконання начальником відділення морально-психологічного забезпечення зазначених обов`язків найбільш гостро впливає на боєготовність особового складу військової частини та запобігає негативним подіям у військовому колективі.

В протилежному значенні, негативні дії або бездіяльність з боку вказаної посадової особи не створюють передумови для належного виховання у військовослужбовців відданості українському народові, формування у особового складу військової частини високих морально-психологічних якостей, готовності до свідомого виконання положень Конституції України і законів України, Військової присяги, вимог військових статутів Збройних Сил України, інших нормативно-правових актів і наказів командирів (начальників) та можуть призвести до негативних наслідків.

Не припустимість створення умов та обставин для настання негативних наслідків у підпорядкованій військовій частині (підрозділі), відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту, вимагає від командира не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Неодноразова поява поизвача у стані алкогольного сп`яніння безумовно вимагає від командира не залишати поза увагою дисциплінарне правопорушення та створює підстави для видання наказу начальником регіонального управління Сил територіальної оборони «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 28.04.2022 №68 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

Оскаржуваний наказ було видано на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 28.04.2022 №4 «Про накладення дисциплінарного стягнення» та матеріалів службових розслідувань, в яких встановлено неодноразовість появи підполковника ОСОБА_1 на території військової частини у стані алкогольного сп`яніння та не виправлення протиправної поведінки.

Так, переміщення військовослужбовців по службі врегульовано Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10.12.2008, Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах, затвердженого наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170.

Абзацем 7 підпункту 3 пункту 82 Положення №1153 визначено, що призначення військовослужбовців на нижчі посади здійснюється у порядку виконання накладеного дисциплінарного стягнення - відповідно до Дисциплінарного статуту.

В свою чергу, положення Дисциплінарного статуту та Положення №1153 вказують на те, що дисциплінарне стягнення «пониження в посаді» може застосовуватись окремо від реалізації попередньо накладеного стягнення, в порядку пункту 4.20 Інструкції №170.

З огляду на вище зазначені нормативні вимоги, наведена в позовній заяві невідповідність накладення стягнення, а саме, «не від менш тяжкого до більш суворого, а навпаки» є безпідставною.

За таких умов, наказ начальника регіонального управління Сил територіальної оборони «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 28.04.2022 №68 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» щодо накладення на начальника відділення морально-психологічного забезпечення Військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення «пониження в посаді» виданий у суворій відповідності до нормативно-правових актів, зазначених вище, в межах повноважень начальника регіонального управління Сил територіальної оборони «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Щодо наказу Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 03.05.2022 №69, останній скасуванню не підлягає, оскільки є похідним від наказу від 29.04.2022 №53, який позивачем не оскаржується.

Щодо вирішення в зазначеному наказі питання позбавлення позивача грошового забезпечення у вигляді щомісячної премії за особистий внесок у загальні результати служби за квітень місяць та позбавлення додаткової грошової винагороди, то суд звертає увагу, що відповідно до п.5 розділу 16 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються за вживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) - за місяць, у якому здійснено таке порушення.

Також, на виконання Указів Президента України від 24 02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Зазначеною постановою установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми "єПідтримка", виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах (в редакції станом на квітень 2022 року, тобто спірний період).

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Зазначена постанова не містить умов позбавлення виплат додаткової винагороди у розмірі 30 000,00 грн, на яку претендує позивач.

В той же час, згідно роз`яснення щодо виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України те телеграми Міністерства оборони України від 25.03.2022 та від 23.06.2022 №912 в наказ на виплату додаткової винагороди в розмірі 30 тис.грн або 100 тис.грн не включаються військовослужбовці які: добровільно здалися в полон; самовільно залишили військову частину, місце служби або дезертирували; відбувають покарання на гауптвахті та в дисциплінарних частинах; усунені від виконання службових обов`язків, відсторонені від виконання службових повноважень або відсторонені від посади; відмовились виконувати бойові накази (розпорядження); перебували у стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння; навмисно спричинили собі тілесні ушкодження чи іншу шкоду своєму здоров`ю або самогубство; у разі вчинення інших дій (бездіяльності), які мають ознаки адміністративного або кримінального правопорушення; перебували під вартою або домашнім арештом.

Тобто, виплата додаткової винагороди у розмірі 30 000,00 грн або 100 000,00 грн поставлена в залежність від дотримання військовослужбовцем дисципліни. В той же час, як встановлено судом, позивачем двічі допущено дисциплінарний проступок у вигляді перебування за місцем проходження служби у нетверезому стані, а також самовільно залишено військову частину.

З огляду на вказане, суд вважає, що права на отримання додаткової винагороди в розмірі 30 тис.грн в квітні місяці 2022 року позивач не має.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що у позові слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 72-74, 77, 132, 134,139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Міністерства оборони України (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправними та скасування наказів відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня отримання його копії. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_4 ).

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).

Відповідач - Регіональне управління Сил територіальної оборони ''ІНФОРМАЦІЯ_1'' Міністерства оборони України (Військова частина НОМЕР_2 ) (ІНФОРМАЦІЯ_2).

Повне рішення суду складено 05.10.2022.

Суддя Л.О. Житняк