Справа № 462/2661/22
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2022-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2022 рокуЛьвівСправа № 462/2661/22 пров. № А/857/12088/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання - Дутки І.Р.,

а також сторін (їх представників):

від позивача Сорока Д.Д.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м.Львова від 29.07.2022р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській обл. Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (суддя суду І інстанції: Палюх Н.М.; час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 29.07.2022р., м.Львів),-

В С Т А Н О В И В:

10.06.2022р. (згідно з відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції) позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову серії ЕАО № 5452132 від 05.06.2022р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, закрити справу про адміністративне правопорушення; судові витрати стягнути з відповідача (а.с.1-2).

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 29.07.2022р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.47-50).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив позивач ОСОБА_1 , який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що у своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою заявлений позов задовольнити (а.с.54-56).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд вказав на вчинення позивачем порушення, яке не ставилося йому у вину відповідно до спірної постанови відповідача. Зокрема, його притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, однак у вказаній постанові зазначено про факт керування транспортним засобом без чинного страхового полісу.

Крім того, судом безпідставно не взяті до уваги пояснення позивача та обґрунтування, в тому числі з посиланням на практику Верховного Суду у постановах від 15.03.2019р. в справі № 686/11314/17 та від 22.10.2019р. по справі № 161/7068/16-а. В цих справах Верховний Суд підтвердив те, що вимога посадової особи до позивача про пред`явлення документів, в т.ч. реєстраційного документу на транспортний засіб, має бути законною, тобто, може висуватися лише у передбачених законом випадках.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача на підтримання поданої скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає до задоволення, з наступних мотивів.

Відповідно до постанови серії ЕАО № 5452132 від 05.06.2022р., винесеної поліцейським роти № 4 батальйону № 1 УПП у Волинській обл. ДПП рядовою поліції Губерук А.О., о 21 год. 39 хв. 05.06.2022р., по вул.Горохівська, 63А в с.Гірка Полонка Луцького району Волинської обл. позивач ОСОБА_1 керував легковим автомобілем марки «Opel Meriva», державний номерний знак НОМЕР_1 , без чинного страхового полісу, чим порушив вимоги п.2.1 «ґ» Правил дорожнього руху /ПДР/ (відсутність у водія полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ).

На підставі наведеного, відповідачем визнано позивача винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с.3).

У заявленому позові ОСОБА_1 наголошує на тому, що згідно приписів діючого законодавства (ст.ст.14, 16 Закону України «Про дорожній рух», ст.32 Закону України «Про Національну поліцію», ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності», п.п.1.3, 2.1, 2.4 ПДР) поліцейський має право вимагати у водія пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав) та безпосередньо при оформленні дорожньо-транспортної пригоди. У випадку, якщо поліцейський належним чином не зафіксував факту порушення особою Правил дорожнього руху, вимоги відповідної посадової особи про пред`явлення водієм документів, в тому числі страхового полісу, є неправомірними.

Отже, під час розгляду справи поліцейською було допущено безпідставну зупинка керованого позивачем транспортного засобу, оскільки будь-яких підстав для цього не було. При цьому, поліцейська безпідставно вимагала у позивача документи для перевірки, зазначила в складеній постанові обставини, які не відповідали об`єктивній реальності, а отже, в діях позивача був відсутнім склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП. Водночас, наявні порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення зі сторони посадової особи відповідача.

Приймаючи рішення по справі та відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що згідно діючого законодавства право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у п.2.1 ПДР документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Із змісту позовної заяви убачається, що позивач не заперечує той факт, що не пред`явив страховий поліс на вимогу поліцейського.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 не виконав вимогу поліцейського, прямо передбачену законом, та не надав документи для перевірки.

Окрім цього, долучений до матеріалів справи витяг з електронного ресурсу МТСБУ, згідно з яким станом на 05.06.2022р. відсутній страховий поліс на транспортний засіб позивача.

Також наявність у позивача страхового полісу на транспортний засіб станом на 08.06.2022р. не може бути враховано судом, оскільки порушення ПДР мало місце 05.06.2022р.

При цьому, посилання позивача щодо безпідставності його зупинки працівниками поліції не свідчить про незаконність подальших дій поліцейських, оскільки згідно правових висновків, що містяться у постанові Верховного Суду від 25.09.2019р. у справі № 127/19283/17, притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП є обґрунтованим, навіть коли факт невиконання інших вимог ПДР не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи.

Будь-які формальні порушення, допущені відповідачем під час складання оскаржуваної постанови не можуть спростовувати порушення позивачем правил дорожнього руху шляхом керування транспортним засобом без чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Таким чином, суд вважав, що відповідачем прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності обґрунтовано, з урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення.

Також в ході судового розгляду не встановлено порушення інспектором поліції порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та складення оспорюваної позивачем постанови.

Колегія суддів вважає наведені висновки такими, що відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Частиною 1 ст.31 цього Закону визначено, що поліція може застосовувати такі превентивні заходи: 1) перевірка документів особи; 2) опитування особи; 3) поверхнева перевірка і огляд; 4) зупинення транспортного засобу; 5) вимога залишити місце і обмеження доступу до визначеної території; 6) обмеження пересування особи, транспортного засобу або фактичного володіння річчю; 7) проникнення до житла чи іншого володіння особи; 8) перевірка дотримання вимог дозвільної системи органів внутрішніх справ; 9) застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису; 10) перевірка дотримання обмежень, установлених законом стосовно осіб, які перебувають під адміністративним наглядом, та інших категорій осіб; 11) поліцейське піклування.

За правилами п.2 ч.1 ст.32 вказаного Закону поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках, зокрема, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.35 наведеного Закону поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, зокрема, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Згідно з п.2.1 ПДР, затв. постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001р., водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах - дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції; г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил; ґ) поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

За приписами п.2.4 ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно фактичних обставин справи 05.06.2022р. після зупинки транспортного засобу - легкового автомобіля марки «Opel Meriva», державний номерний знак НОМЕР_1 , його водієм ОСОБА_1 не було представлено інспектору поліції полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Наведені обставини не оспорюються сторонами, а також підтверджуються рапортом поліцейської Губерук А.О. та витягом з електронного ресурсу МТСБУ про відсутність страхового полісу на транспортний засіб, номерний знак НОМЕР_1 (а.с.29, 30).

Відповідно до позовної заяви ОСОБА_1 не заперечує факту непред`явлення страхового полісу на вимогу працівника поліція, однак вважає, що в розглядуваному випадку така вимога поліцейського є незаконною, а відтак не підлягала до виконання.

В силу вищенаведених норм Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Окрім цього, згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022р. «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації /РФ/ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022р. строком на 30 діб.

В подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався.

Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб, визначені нормами Закону України № 389-VIII від 12.05.2015р. «Про правовий режим воєнного стану».

Згідно з п.7 ч.1 ст.8 цього Закону в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема, перевіряти у порядку, визначеному КМ України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.

Постановою КМ України № 1456 від 29.12.2021р. затверджено Порядок перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану.

Відповідно до п.10 цього Порядку уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби в разі, зокрема, проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в`їзду-виїзду.

Випадки, коли уповноважена особа має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, визначені п.7 вказаного Порядку.

До таких відносяться:

якщо особа має зовнішні ознаки, схожі на ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи;

якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення;

якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом;

якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином не можливо;

якщо особа перебуває в місці вчинення кримінального, адміністративного правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події;

якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення;

порушення особою відповідних заборон, введених на території, де запроваджено правовий режим воєнного стану.

У разі виявлення під час перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян ознак складу кримінального та/або адміністративного правопорушення затримання таких осіб та вилучення відповідних речей здійснюється відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України та Кодексу України про адміністративні правопорушення (п.12 зазначеного Порядку).

Таким чином, оскільки зупинка транспортного засобу позивача мала місце в умовах воєнного стану під час проїзду блокпоста «Бар`єр-3», що знаходиться в с.Гірка Полонка, тому в поліцейського були достатні підстави для зупинки транспортного засобу.

В частині перевірки документів колегія суддів враховує, що відповідачем дійсно не визначено чітких підстав для перевірки документів у позивача відповідно до постанови КМ України № 1456 від 29.12.2021р.

Однак, така перевірки документів не призвела до порушень прав та інтересів позивача, оскільки ОСОБА_1 надав для перевірки посвідчення водія.

Натомість, вимога щодо пред`явлення страхового полісу вже була зумовлена перевіркою всього пакету документів водія механічного транспортного засобу, що визначений п.2.1 ПДР, а обов`язок водія передати для перевірки такі документи передбачений п.2.4 ПДР.

За таких обставин формальні порушення, допущені відповідачем під час перевірки документів у позивача не спростовують порушення позивачем ПДР шляхом керування транспортним засобом без чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

В частині покликання на п.21.2 ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» колегія суддів виходить з того, що вказаний нормативно-правовий акт регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

При цьому, цей Закон не визначає коло повноважень органів поліції щодо можливості перевірки відповідних документів.

Конкуренція правових норм полягає у ситуації, коли на врегулювання одного і того ж аспекту суспільних відносин претендують одночасно дві або більше правові норми і, при цьому, вони за своїм змістом не суперечать одна одній.

При конкуренції загальних та спеціальних норм йдеться про суперництво однорівневих правових норм по горизонталі. Спеціальні норми виявляють параметри дії та конкретизують зміст загальноправових положень. Вони приймаються з метою досягнення загальною нормою максимальної ефективності, врахування специфічних суспільних відносин, що нею регулюються.

За таких обставин перевагу у застосуванні слід надати спеціальному акту - Закону України «Про Національну поліцію» та ПДР, які безпосередньо регулюють розглядувані відносини.

Отже, матеріалами справи стверджується факт керування транспортним засобом позивачем, який не пред`явив (не мав при собі) для перевірки поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, через що в діях ОСОБА_1 є наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

При цьому, допущене формулювання порушення ПДР (керування ТЗ без чинного страхового полісу) із покликанням на конкретний пункт ПДР (п.2.1 «ґ») не спростовує її висновків в розглядуваній частині і не призводить до помилковості притягнення позивача до відповідальності за вказане порушення.

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, поміж іншого, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справ та посилання на норму закону, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення. Дотримання даних вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови у судовому порядку.

На дотримання цих вимог в оскаржуваній постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем визначено норму закону, яка передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення.

Також представлена позивачем під час судового розгляду копія полісу № 209352392 від 08.06.2022р. (а.с.41) не може бути врахована судом, оскільки порушення ПДР мало місце 05.06.2022р.

Стосовно доводів позивача щодо порядку порушення розгляду справи про адміністративне правопорушення колегія суддів враховує, що відповідно до матеріалів адміністративної справи відповідачем були роз`яснені позивачу його права та обов`язки згідно вимог КУпАП, при цьому обґрунтованих та змістовних клопотань (в тому числі щодо використання права на правову допомогу) від нього не поступало.

Водночас, позивачем не було долучено до постанови відповідача жодних письмових клопотань, зауважень та заяв; стосовно дій відповідача ним не подавалися будь-які скарги в органи Національної поліції або прокуратури.

Окрім цього, у відповідності з п.9 розділу XV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затв. наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015р., за наявності технічної можливості, матеріали про порушення Правил дорожнього руху, зафіксовані за допомогою фото-, кінозйомки, відеозапису, зберігаються в поліції в електронному вигляді протягом одного місяця з дати фіксації.

Оскільки оскаржувана постанова винесена 05.06.2022р., тому відеоматеріали щодо цієї справи з портативного відеореєстратора поліцейського ОСОБА_2 зберігалися в УПП у Волинській обл. ДПП тільки до 05.07.2022р.

Водночас, відповідачем УПП у Волинській обл. ДПП лише 08.07.2022р. отримано ухвалу суду від 27.06.2022р. про відкриття провадження в справі № 462/2661/22 (а.с.13), до цього часу відомості про оскарження постанови до суду не поступали, що унеможливило представлення вказаних відеоматеріалів до суду.

Щодо скерування позивачу відзиву і додатків до нього колегія суддів враховує, що такий скерований відповідачем 13.07.2022р. на електронну пошту ОСОБА_1 і отриманий останнім.

По причині наведеного позивачем було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості підготовки відповіді на відзив, яке протокольною ухвалою суду від 14.07.2022р. було задоволено (а.с.20, 21).

Таким чином, судом було забезпечено можливість ознайомитися з матеріалами справи, у тому числі з відзивом і додатками до нього.

У подальшому позивачем скерував до суду відповіді на відзив, в якому висловив свою правову позицію щодо додатків до нього: рапорту поліцейського та витягу з електронного ресурсу МТСБУ (а.с.37-40).

З огляду на викладене, а також враховуючи належність розглядуваної справи до категорії термінових адміністративних справ (ст.286 КАС України), правові підстави для застосування наслідків ч.9 ст.79 КАС України колегія суддів не убачає.

Додатково колегія суддів враховує, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі «O'Halloranand Francis v. The United Kingdom» будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, за наведених обставин колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що дійсно о 21 год. 39 хв. 05.06.2022р., по вул.Горохівська, 63А в с.Гірка Полонка Луцького району Волинської обл. позивач ОСОБА_1 керував легковим автомобілем марки «Opel Meriva», державний номерний знак НОМЕР_1 , без чинного страхового полісу; на законну вимогу поліцейського не пред`явив поліс цивільно-правової відповідальності для власників наземних транспортних засобів.

На підставі наведеного, відповідачем правомірно визнано позивача винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи позивача, наведені в позовній заяві, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими вимоги позивача залишені без задоволення.

Таким чином, відповідачем правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, а відтак заявлений позов є безпідставним та необґрунтованим, через що не підлягає до задоволення.

За правилами ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги та витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції слід покласти на апелянта ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.ст.271, 272, 286, 310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м.Львова від 29.07.2022р. в адміністративній справі № 462/2661/22 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор
Дата складання повного тексту судового рішення: 06.10.2022р.