Справа № 300/869/22
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2022-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2022 рокуЛьвівСправа № 300/869/22 пров. № А/857/9001/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.,

суддя Запотічний І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління Держпраці в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 травня 2022 року (головуючий суддя Боршовський Т.І., м. Івано-Франківськ) у справі №300/869/22 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та скасування наказу № 1369-Д від 24.11.2021, припису № ІФ2654/0295/АВ/П від 16.11.2021, постанову № ІФ2654/0295/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 05.01.2022, -

В С Т А Н О В И В:

09.02.2022 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Управління Держпраці в Івано-Франківській області, в якому просив: визнати протиправним та скасувати наказ відповідача № 1369-Д від 24.11.2021; визнати протиправними дії ОСОБА_2 щодо складення припису Управління Держпраці в Івано-Франківській області № ІФ2654/0295/АВ/П від 16.11.2021; визнати протиправним та скасувати припис Управління Держпраці в Івано-Франківській області № ІФ2654/0295/АВ/П від 16.11.2021; визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці в Івано-Франківській області про накладення штрафу на позивача в сумі 180000,00 грн. за порушення законодавства про працю та зайнятість населення за № ІФ2654/0295/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 05.01.2022.

Позов обґрунтовує тим, що позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 проведений в період з 25.11.2021 по 26.11.2021 представниками Управління Держпраці в Івано-Франківській області безпідставно, оскільки жодних звернень від працівників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до відповідача не надходили. З огляду на те, що представники відповідача діяли поза межами предмету інспекційного відвідування, яке призначено безпідставно, позивач вважає протиправним наказ Управління Держпраці в Івано-Франківській області № 1369-Д від 24.11.2021 «Про проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) у ФОП ОСОБА_1 » та всі процесуальні документи, складені за результатами такого інспекційного відвідування: припис № ІФ2654/0295/АВ/П від 16.11.2021 та постанову № ІФ2654/0295/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 05.01.2022. Позивач вказує на те, що дата складання припису № ІФ2654/0295/АВ/П від 16.11.2021 передує даті проведення інспекційного відвідування. Окрім цього, позивач зазначив, що наданими до перевірки документами та запереченнями на акт № ІФ2654/0295/АВ від 26.11.2021 було повністю спростовано висновки такого акту про порушення законодавства у сфері праці. Також, зазначає, що жодних доказів повідомлення позивача про час та місце розгляду справи про накладення штрафу відповідачем не надано, що суперечить принципу участі особи у прийнятті щодо неї рішень та є підставою для скасування постанови Управління Держпраці в Івано-Франківській області про накладення штрафу на позивача в сумі 180000,00 грн. за порушення законодавства про працю та зайнятість населення за № ІФ2654/0295/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 05.01.2022.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 травня 2022 року адміністративним позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління Держпраці в Івано-Франківській області щодо складення припису № ІФ2654/0295/АВ/П від 26.11.2021. Визнано протиправним та скасовано припис Управління Держпраці в Івано-Франківській області № ІФ2654/0295/АВ/П від 26.11.2021. Визнано протиправною та скасовано постанову Управління Держпраці в Івано-Франківській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення за № ІФ2654/0295/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 05.01.2022. Відмовлено в задоволенні позову про визнання протиправним та скасування наказу Управління Держпраці в Івано-Франківській області № 1369-Д від 24.11.2021.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначив, що відповідно до частини четвертої статті 24 КЗпП України, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпеченню формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Статтею 43 Конституції України кожному гарантовано право на працю. Відповідно до частини другої статті 2 КЗпП України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору. Відповідно до частини четвертої статті 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Тобто, подання позивачем повідомлення про прийняття працівників на роботу, після фактичного допуску працівників до виконання цієї роботи, має розцінюватися судом як порушення вимог трудового законодавства в частині допуску до роботи працівників, без належного оформлення із ними трудових відносин. Крім цього, не надав суд першої інстанції значення і наступним фактам. Так, працівник ОСОБА_3 у своїх поясненнях від 25.11.2021 зазначав про те, що працює орієнтовно 5 місяців. Шляхом простих логічних розрахунків можна встановити, що такий період роботи ОСОБА_3 розпочався у липні 2021, а наказ про прийняття на роботу виданий позивачем тільки у вересні 2021. Що ж стосується інших двох працівників - ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , то їх обох допущено до виконання робіт (згідно письмових пояснень працівників) швидше, ніж подано повідомлення у ДПС про прийняття працівників на роботу. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині відмови в задоволенні позову, відтак, у відповідності до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає оскаржуване рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 зареєстрований 01.02.2011 як фізична особа-підприємець, основний вид діяльності 46.73 оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням. Вказані обставини підтверджуються випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

04.11.2021 ОСОБА_6 звернувся на Урядову «гарячу лінію», в якому повідомив, що працює в ФОП ОСОБА_1 на підприємстві «Брікети» охоронцем, однак позивач не здійснює працевлаштування працівників охорони, а саме ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Також повідомив, що в цеху на брекетах працює вісім осіб без трудового влаштування. ОСОБА_6 просив вжити заходи щодо ФОП ОСОБА_1 , оскільки в зв`язку з цим позивач виплачує заробітну плату не в повному розмірі.

17.11.2021 Державна служба України з питань праці надала погодження на проведення позапланових заходів зі здійснення державного нагляду (контролю) суб`єктів господарювання, зокрема й ФОП ОСОБА_1 за зверненням ОСОБА_6

24.11.2021 Управління Держпраці в Івано-Франківській області прийняло наказ № 1369-Д «Про проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) у ФОП ОСОБА_1 ». Відповідач видав головним державним інспекторам відділу з питань трудових відносин та зайнятості Управління Держпраці в Івано-Франківській області Вінтоняку А.В., ОСОБА_2 ,, Чуйку В.Р. направлення № 7829 для проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) у ФОП ОСОБА_1 . Юридична адреса суб`єкта господарювання: АДРЕСА_1 . Термін дії направлення з 25.11.2021 по 26.11.2021. Вказане направлення від 24.11.2021 № 7829 вручено особисто позивачу 25.11.2021, що підтверджується підписом позивача. Також 25.11.2021 відповідач сформував вимогу № ІФ2654/0295/ПР про надання позивачем документів у строк до 10:00 год. 26.11.2021

За результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сфері праці представниками Управління Держпраці в Івано-Франківській області 26.11.2021 складено акт № ІФ2654/0295/АВ.

Згідно акту від 26.11.2021 № ІФ2654/0295/АВ встановлено такі порушення: частини четвертої статті 24 Кодексу законів про працю України (КЗпП України) та постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» від 17.06.2015 № 413: здійснено фактичний допуск працівників ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 до роботи без укладення трудового договору. Так, згідно пояснень таких працівників від 25.11.2021, ОСОБА_3 працює в ФОП ОСОБА_1 на посаді сортувальника деревини орієнтовно 5 місяців, трудовий договір згідно пояснень укладався, режим роботи з 08:00 год. до 17:00 год., заробітна плата 8000 грн. на місяць з періодом виплати два рази на місяць. ОСОБА_5 працює в ФОП ОСОБА_1 на посаді рамника з 23.11.2021, трудовий договір згідно пояснень укладався, режим роботи з 08:00 год. до 17:00 год., заробітну плату ще не отримував. ОСОБА_4 працює в ФОП ОСОБА_1 на посаді рамника з 23.11.2021 (до того працював з 2015 року по 2021 рік), трудовий договір згідно пояснень укладався, режим роботи з 08:00 год. до 17:00 год., заробітну плату ще не отримував. Згідно наданих документів для проведення позапланової перевірки встановлено, що ОСОБА_3 прийнятий на роботу згідно наказу від 06.09.2021 № 7-к з 07.09.2021, а повідомлення про прийняття на роботу подано до ДПС згідно квитанції № 2 від 06.09.2021 о 16:34 год., тобто після фактичного допуску працівника до роботи; ОСОБА_5 прийнятий на роботу згідно наказу від 23.11.2021 № 12-к з 24.11.2021, а повідомлення про прийняття на роботу подано до ДПС згідно квитанції № 2 від 23.11.2021 о 19:36 год., тобто після фактичного допуску працівника до роботи; ОСОБА_4 прийнятий на роботу згідно наказу від 23.11.2021 № 12-к з 24.11.2021, а повідомлення про прийняття на роботу подано до ДПС згідно квитанції № 2 від 23.11.2021 о 19:36 год., тобто після фактичного допуску працівника до роботи. Таким чином, ФОП ОСОБА_1 здійснив фактичний допуск працівників ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 до роботи без належного оформлення трудових відносин.

Акт від 26.11.2021 № ІФ2654/0295/АВ позивач підписав із зауваженнями, згідно яких повідомлено, що працівниками не вірно вказані дані про їхню дату працевлаштування.

Також інспектором праці Управління Держпраці в Івано-Франківській області Остафійчуком І.А. винесено припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю № ІФ2654/0295/АВ/П від 16.11.2021, складено протокол про адміністративне правопорушення № ІФ2654/0295/АВ/П/ПТ від 26.11.2021, відповідальність за яке передбачено частиною третьою статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

01.12.2021 позивач подав до відповідача заперечення від 30.11.2021 на акт від 26.11.2021 № ІФ2654/0295/АВ.

01.12.2021 відповідач листом № 16-07/15-10/7995 направив справу про адміністративне правопорушення відносно ФОП ОСОБА_1 до Болехівського міського суду Івано- Франківської області.

09.12.2021 Управління Держпраці в Івано-Франківській області листом № 05-07/15-10/8138 повідомило позивача про розгляд справи про накладення штрафу.

06.12.2021 позивач подав до Управління Держпраці в Івано-Франківській області, Державної служби України з питань праці та Державної регуляторної служби України скарги на акт від 26.11.2021 № ІФ2654/0295/АВ та припис № ІФ2654/0295/АВ/П.

Державна регуляторна служба України за результатом скарги позивача від 06.12.2021 направила ФОП ОСОБА_1 лист від 14.01.2022 № 185/0/20-22 про проведення позапланової перевірки відповідача.

05.01.2022 за результатами розгляду справи про накладення штрафу Управління Держпраці в Івано-Франківській області прийняло постанову № ІФ2654/0295/АВ/П/ПТ/ТД-ФС, якою застосовано до ФОП ОСОБА_9 штраф в розмірі 180000,00 грн. за виявлені під час позапланового заходу державного нагляду (контролю) порушення вимог частини четвертої статті 24 КЗпП України. Вказана постанова від 05.01.2022 № ІФ2654/0295/АВ/П/ПТ/ТД-ФС набрала законної сили 05.01.2022.

Вважаючи наказ № 1369-Д від 24.11.2021, дії щодо складення припису № ІФ2654/0295/АВ/П від 16.11.2021 та припис № ІФ2654/0295/АВ/П від 16.11.2021, а також постанову за № ІФ2654/0295/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 05.01.2022 протиправними, позивач звернувся з позовом до суду першої інстанції.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V (Закон № 877-V).

Згідно з статтею 1 Закону № 877-V державний нагляд (контроль) це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (органи державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Частиною п`ятою статті 2 Закону № 877-V передбачено, що заходи контролю здійснюються зокрема органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Частиною першою статті 6 Закону № 877-V визначено підстави для здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю). Так, згідно абзацу п`ятого частини першої статті 6 Закону № 877-V підставами для здійснення позапланових заходів є звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється територіальним органом державного нагляду (контролю) за наявністю погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

Щодо виявлених порушень трудового законодавства: допуску працівників ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 до роботи без укладення трудового договору, апеляційний суд зазначає наступне.

Порядок укладення трудового договору регламентовано статтею 24 КЗпП України. Так, відповідно до частини 1 вказаної статті 24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: при організованому наборі працівників; при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; при укладенні контракту; у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); при укладенні трудового договору з фізичною особою; в інших випадках, передбачених законодавством України.

Частиною четвертою статті 24 КЗпП України встановлено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини другої статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.

Отже, склад правопорушення: фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), за яке частиною другою статті 265 КЗпП України встановлено відповідальність у вигляді штрафу, передбачає наявність обов`язкової такої умови як відсутність оформленого трудового договору (контракту) з відповідною особою.

Колегія суддів зазначає, що в спірному випадку відсутній склад вищевказаного порушення трудового законодавства, який зафіксований в акті № ІФ2654/0295/АВ від 26.11.2021, оскільки під час проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) позивач надав представникам відповідача накази про прийняття на роботу ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 : № 7-к від 06.09.2021, № 12-к від 23.11.2021, а також трудові договори, укладені між ФОП ОСОБА_1 та вказаними особами: від 07.09.2021, від 24.11.2021, від 24.11.2021. Також обставини порушень трудового законодавства, зафіксовані в акті № ІФ2654/0295/АВ від 26.11.2021, були предметом дослідження Болехівського міського суду Івано-Франківської області під час розгляду справи № 339/433/21 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Так, Болехівський міський суд Івано-Франківської області в постанові від 14.02.2022 в справі № 339/433/21, якою закрив провадження у справі в зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, встановив, що в діях ОСОБА_1 відсутнє порушення частини четвертої статті 24 КЗпП України, а саме: фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

Апеляційний суд вказує, що на час прийняття рішення в цій адміністративній справі, постанова Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 14.02.2022 в справі № 339/433/21 набрала законної сили 24.02.2022. З огляду на зміст постанови Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 14.02.2022 в справі № 339/433/21, обставини щодо вчинення позивачем порушень вимог трудового законодавства частини четвертої статті 24 КЗпП України, які зафіксовані в акті № ІФ2654/0295/АВ від 26.11.2021, а саме: фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), на підставі частин четвертої та шостої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають доказуванню під час розгляду цієї справи за позовом ФОП ОСОБА_1 до Управління Держпраці в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та скасування наказу № 1369-Д від 24.11.2021, припису № ІФ2654/0295/АВ/П від 16.11.2021, постанову № ІФ2654/0295/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 05.01.2022. Постанова суду від 14.02.2022 в справі № 339/433/21 в цій частині обов`язкова для врахування судом у справі № 300/869/22.

Згідно з частиною сьомою статті 7 Закону № 877-V на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Відповідно до часини восьмої статті 7 Закону № 877-V припис це обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Таким чином, припис видається лише у випадку виявлення порушень та необхідності їх усунення.

З огляду на встановлені вище обставини про відсутність в позивача порушення частини четвертої статті 24 КЗпП України - фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), в інспектора праці Управління Держпраці в Івано-Франківській області Остафійчука І.А. не було підстав для винесення 26.11.2021 припису про усунення виявлених порушень законодавства про працю № ІФ2654/0295/АВ/П до 24.12.2021.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою сьомою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення» визначає Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 2 вищевказаного Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення ( Порядок № 509) штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту).

Згідно з пунктом 3 Порядок № 509 справа про накладення штрафу розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.

Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Відповідно до пункту 4 Порядок № 509 під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінсоцполітики, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів з дня складення суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або вручається його представникові, про що на примірнику робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого суб`єкта господарювання або роботодавця чи їх представника. У разі надсилання примірника постанови засобами поштового зв`язку в матеріалах справи робиться відповідна позначка.

Апеляційний суд зазначає, що 05.01.2022 за результатами розгляду справи про накладення штрафу Управління Держпраці в Івано-Франківській області прийняло постанову № ІФ2654/0295/АВ/П/ПТ/ТД-ФС, якою застосовано до ФОП ОСОБА_1 штраф в розмірі 180000,00 грн. за виявлені порушення вимог частини четвертої статті 24 КЗпП України, відповідальність за які передбачено абзацом 2 частини другої статті 265 КЗпП України.

Зазначена постанова № ІФ2654/0295/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 05.01.2022 направлена позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення та отримана ОСОБА_1 08.01.2022. При цьому, позивач скористався правом на висловлення власних позицій щодо обставин проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) та зафіксованих в акті № ІФ2654/0295/АВ від 26.11.2021, подавши заперечення від 30.11.2021 на вказаний акт та скарги від 06.12.2021 на акт від 26.11.2021 № ІФ2654/0295/АВ та припис № ІФ2654/0295/АВ/П до Управління Держпраці в Івано-Франківській області, Державної служби України з питань праці та Державної регуляторної служби України скарги.

За вказаних обставин, Управлінням Держпраці в Івано-Франківській області дотримано вимог встановленого механізму накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення під час розгляду 05.01.2022 справи про накладення на позивача штрафу в розмірі 180000,00 грн. Проте, з огляду на встановлені вище фактичні обставини щодо викладених в акті перевірки порушень трудового законодавства, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для застосування відповідачем до позивача штрафу в розмірі 180000,00 грн., оскільки Управління Держпраці в Івано-Франківській області не довело факту існування порушень частини четвертої статті 24 КЗпП України, за які постановою № ІФ2654/0295/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 05.01.2022 застосовано до позивача штраф у вказаному розмірі на підставі абзацу 2 частини другої статті 265 КЗпП України.

При цьому апеляційний суд вважає за можливе застосувати позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01 від 6 вересня 2005 року, пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00 від 18 липня 2006 року, пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04 від 10 лютого 2010 року, пункт 58), відповідно до якої принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» серія A. 303-A від 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Одночасно суд апеляційної інстанції зважає на положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції, зробивши системний аналіз положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Управління Держпраці в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 травня 2022 року у справі № 300/869/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний