Справа № 560/2003/22
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2022-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

06 жовтня 2022 року

м. Київ

справа №560/2003/22

адміністративне провадження № К/990/25681/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Коваленко Н.В.,

суддів: Берназюка Я.О., Кравчука В.М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 травня 2022 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запоріжській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запоріжській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просив:

-визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області стосовно відмови в призначені ОСОБА_1 пенсії як трактористу-машиністу, який безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції в підприємствах сільського господарства, відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 серпня 2003 року № 1058-IV;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії як трактористу-машиністу періоди роботи: з 28липня 1986 року по 30 травня 1992 року у колгоспі імені Горького; з 31 травня 1992 року по 30 січня 1998 року у КСП "Врожай"; з 30 січня 1998 року по 31 грудня 1998 року у ССВ "Врожай";

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію як трактористу-машиністу, який безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції в підприємствах сільського господарства, відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV з дня звернення за пенсією, тобто з 06 липня 2021 року.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного сулу від 18 травня 2022 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2022 року, адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 28 травня 2021 року № 4 "Про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи", за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 07 травня 2021 року про підтвердження стажу роботи на пільгових умовах з 28 липня 1986 року по 03 січня 2007 року, в частині, якою ОСОБА_1 відмовлено у зарахуванні до пільгового стажу таких періодів його роботи: з 28 липня 1986 року по 31 грудня 1998 року, з 01 січня 2007 року по 03 січня 2007 року, оскільки робота на посаді тракториста не підтверджується первинними документами; з 01 березня 2006 року по 31 грудня 2006 року, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня оплата страхових внесків.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 12 травня 2021 року № 53, про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в зв`язку з відсутністю стажу роботи на пільгових умовах, прийняте за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 07 травня 2021 року.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 14 червня 2021 року № 53 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи на пільгових умовах, а саме: трактористом-машиністом безпосередньо зайнятим у виробництві сільськогосподарської продукції, прийняте за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 07 червня 2021 року.

Визнано протиправним та скасовано в частині рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 14 липня 2021 року № 67 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки відсутній пільговий стаж в зв`язку із відмовою в зарахуванні до пільгового стажу періодів роботи з 28 липня 1986 року по 31 грудня 1998 року та з 01 січня 2007 року по 03 січня 2007 року, так як робота тракториста не підтверджується первинними документами, а також з 01 березня 2006 року по 31 грудня 2006 року-відсутня сплата страхових внесків, прийняте за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 06 липня 2021 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах такі періоди роботи на посаді тракториста-машиніста: з 28 липня 1986 року по 30 травня 1992 року у колгоспі імені Горького; з 31 травня 1992 року по 30 січня 1998 року у КСП "Врожай"; з 30 січня 1998 року по 31 грудня 1998 року у ССВ "Врожай".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 06 липня 2021 року.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Касаційна скарга направлена до Верховного Суду через систему «Електронний суд» 21 вересня 2022 року, тобто в межах строку на касаційне оскарження.

За правилами частини 1 статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Вирішуючи питання щодо відкриття касаційного провадження, Суд виходить із такого.

Спірні правовідносини у цій справі виникли у зв`язку із незарахуванням відповідачем пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Розгляд справи в суді першої інстанції здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження.

Пунктом 8 частини 2 статті 129 Конституції України передбачено, що серед основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Тлумачення вказаних норм у їхньому логічному взаємозв`язку передбачає, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах "а", "б", "в" та "г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Доведення обставин, передбачених підпунктами "а" - "г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України та, відповідно, право на касаційне оскарження судових рішень у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

Підставами касаційного оскарження скаржник зазначає пункт 1 частини четвертої та підпункт «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства. Вважає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Однак, вказане обґрунтування не дає підстави вважати, що ця справа має фундаментальне значення на формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.

Посилання скаржника на неврахування судами першої та апеляційної інстанції правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 29 листопада 2019 року у справі №676/1433/17, відповідно до якої «<…>підтвердження безпосередньої зайнятості у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства протягом не менше як 20 років (тобто характер виконуваних ним робіт) не може бути встановлено на підставі лише записів трудової книжки та показань свідків, й підлягає підтвердженню уточнюючими довідками підприємств, установ, організацій або їх правонаступників, як передбачено пунктом 20 Порядку №637 <…>», Суд відхиляє з огляду на таке.

Як було встановлено судами першої та апеляційної інстанції, у трудовій книжці колгоспника від 20 серпня 1986 року зроблені такі записи про трудову діяльність позивача:

-з 28 липня 1986 року прийнятий в члени колгоспу ім. Горького на посаду механізатора (тракториста), що також підтверджується архівним витягом із протоколу засідання правління колгоспу ім. Горького від 28 липня 1986 року;

-з 31 травня 1992 року по 30 січня 1998 року у КСП "Врожай" на посаді тракториста, оскільки із 30 травня 1992 року колгосп ім. Горького перейменовано у КСП "Врожай", при цьому запис про переведення позивача із посади тракториста на іншу посаду, відсутній, що свідчить про безперервність роботи позивача саме на посаді тракториста за вказаний період;

-з 30 січня 1998 року по 31 грудня 1998 року у ССВ "Врожай", так як КСП "Врожай" рерганізовано у ССВ "Врожай".

Крім іншого, факт виконання робіт позивачем за вказаний період на вказаних сільськогосподарських підприємствах саме на посаді тракториста підтверджується копією архівної довідки архівного відділу Шепетівської районної державної адміністрації Хмельницької області від 28 квітня 2021 року № Н-301/04-06.

Підприємства, в яких працював позивач на посаді тракториста, а саме: колгосп ім. Горького, надалі перейменований в КСП "Врожай", яке в подальшому реорганізовано в спілку селян "Врожай", що підтверджується копією архівної довідки архівного відділу Шепетівської районної державної адміністрації Хмельницької області від 28 квітня 2021 року № Н-302/04-06, відносяться до підприємств, основним видом діяльності яких є виробництво сільськогосподарської продукції.

Таким чином, викладене спростовує доводи скаржника, а покликання скаржника на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 29 листопада 2019 року у справі №676/1433/17, є неприйнятними у цій справі.

Колегія суддів критично оцінює посилання скаржника на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 23 вересня 2020 року у справі №702/208/17, від 27 березня 2020 року у справі №716/617/17, від 19 лютого 2020 року у справі №155/920/17, від 06 березня 2018 року у справі №754/14898/15-а, оскільки висновки в зазначених справах узгоджуються з оскаржуваними судовими рішеннями та не спростовують висновків судів попередніх інстанцій.

Оцінивши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що скаржником не доведено існування обставин, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладені вимоги Кодексу адміністративного судочинства України, для можливості відкриття провадження у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, у касаційній скарзі скаржник має обґрунтовано зазначити підстави, вказані у підпунктах "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів зазначає, що оскарження судових рішень, розглянутих судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, має відбуватися із наведенням підстав, передбачених частиною п`ятою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України у системному взаємозв`язку із частиною четвертою цієї статті.

Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".

Зазначене узгоджується з Рекомендаціями № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумачення закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на наведене, Суд вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись статтями 248, 328, 333, 347, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 травня 2022 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запоріжській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

2. Надіслати Головному управлінню Пенсійного фонду України в Хмельницькій області копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження, разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не оскаржується.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

Суддя Я.О. Берназюк

Суддя В.М. Кравчук