Справа № 140/3148/22
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2022-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2022 рокуЛьвівСправа № 140/3148/22 пров. № А/857/11589/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Затолочного В.С., Качмара В.Я.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04 липня 2022 року (суддя першої інстанції Димарчук Т.М., м. Луцьк)

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Волинського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області про

визнання протиправною бездіяльності щодо не проведення нарахування та виплати індексації заробітної плати за період з 14.04.1997 по 09.12.2010 та зобов`язання провести індексацію заробітної плати за період з 14.04.1997 по 09.12.2010;

визнання протиправною бездіяльності щодо не проведення нарахування та виплати грошової допомоги на оздоровлення за 2007-2009 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2007-2010 роки та зобов`язання нарахувати та виплатити грошову допомогу на оздоровлення за 2007-2009 роки у розмірі місячного грошового забезпечення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2007-2010 роки у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 04 липня 2022 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погодившись із рішенням, вважаючи таке ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку. Просить скасувати оскаржене рішення суду від 04.07.2022 та прийняти нове про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначила, що на її звернення в січні 2022 року щодо нарахування і виплати належних під час проходження служби та невиплачених при звільненні компенсацій, зокрема, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації грошового забезпечення за час проходження служби в органах внутрішніх справ, МНС та в органах і підрозділах цивільного захисту, листом від 04.02.2022 №48-01-577/48-12 Головне управління ДСНС України у Волинській області повідомило, що грошова допомога для оздоровлення була виплачена позивачу в грудні 2010 року; матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань не виплачувалась у зв`язку з обмеженим фінансуванням; у листі відповідача була відсутня інформація щодо нарахування та виплати індексації за час проходження позивачем служби в підрозділах цивільного захисту. Позивач вважає, що оскільки ні сум, ні періодів, у яких здійснювалась виплата індексації, відповідач не вказав, то виплата їй індексації грошового забезпечення фактично не проводилась. Вказує, що індексація грошового забезпечення, передбачена Законом України «Про індексацію грошових доходів населення», є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці і проведення індексації грошового забезпечення, заробітної плати у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляції) та є обов`язковим для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Щодо виплати матеріальної допомоги на оздоровлення зазначає, що відповідно до пункту 20.1 розділу ХХ та пункту 19.1 розділу ХІХ наказу МНС від 10.06.2008 №447 «Про затвердження Інструкції про виплату грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту» особам рядового і начальницького складу, в тому числі тим, хто перебуває в розпорядженні органу управління (підрозділу), за рішенням начальника органу управління (підрозділу) один раз на рік може надаватися матеріальна допомога на оздоровлення, як правило, при наданні щорічної основної відпустки в розмірах, що не перевищують їх місячного грошового забезпечення; а також один раз на рік може надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення. Право позивача на отримання матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань передбачено також постановою КМУ від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу».

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, судом було призначено апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження без виклику сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові докази, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 14.04.1997 по 09.12.2010 проходила службу в органах та підрозділах служби цивільного захисту України безперервно та наказом начальника Головного управління ДСНС України у Волинській області від 03.12.2010 №71 ОСОБА_1 радіотелефоніст 13-ої самостійної державної пожежної частини смт. Маневичі Головного управління ДСНС України у Волинській області була звільнена зі служби у відставку (з виключенням з військового обліку, з кадрів МНС, списків особового складу органів та підрозділів цивільного захисту, всіх видів забезпечення) за пунктом 99 підпункту «з» (за станом здоров`я) з 09.12.2010, що підтверджено записами в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 (а.с.6-7).

12.01.2022 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління ДСНС України у Волинській області з заявою про надання інформації щодо нараховування та виплати грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати за час проходження військової служби. У випадку не нарахування вказаних виплат, просила здійснити їх нарахування та виплату (а.с.10-11).

Головне управління ДСНС України у Волинській області листом від 04.02.2022 №48-01-577/48-12 повідомило позивача, що матеріальна допомога на оздоровлення була виплачена у грудні 2010 року на підставі наказу 13 СДПЧ смт. Маневичі Головного управління ДСНС України у Волинській області від 17.12.2010 №133. У зв`язку з обмеженим фінансуванням матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань не виплачувалась (а.с.8-9).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що визначальним для вирішення питання про виплату матеріальна допомога на оздоровлення є факт перебування особи у відповідному періоді у щорічній відпустці та факт звернення такої особи до керівництва із відповідним рапортом про надання допомоги. ОСОБА_1 нараховано та виплачено матеріальну допомогу на оздоровлення у 2007-2010 роках у відповідних розмірах. При цьому надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань згідно законодавства, що діяло на період проходження позивачем служби це право/рішення начальника органу управління (підрозділу), а не обов`язок, яке могло бути реалізоване на підставі рапорту особи яка проходить службу, за умови передбачення вказаних видів видатків в кошторисі для виплати грошового забезпечення в межах затвердженого фонду оплати праці, або не реалізоване взагалі. Надане керівнику державного органу право надавати матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань не могло бути реалізоване у зв`язку з відсутністю в кошторисі установи коштів на відповідні цілі.

Також суд зазначив, що індексація грошового забезпечення позивачу у 1997-2002 роках не проводилась, оскільки індекс споживчих цін не перевищував величини порога індексації. З прийняттям у 2003 році Закону України «Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення» від 06.02.2003 №491-IV відбулось проведення індексації грошових доходів населення, а обчислення індексу споживчих цін для його проведення провадилось наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року місяця опублікування Закону №491-IV. Отже, починаючи з серпня 2003 року (оскільки ОСОБА_1 у період з 15.02.2003 до 01.08.2003 перебувала у частково оплачуваній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років) позивачу належним чином було проведено індексацію грошового забезпечення. У подальшому індексація грошового забезпечення обчислення індексу споживчих цін позивачу починалась за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому пункту 1 Порядку №1078 (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка). У 2003, 2004, 2005, 2007, 2008, 2009, 2010 роках проводилось нарахування та виплата позивачу індексації грошового забезпечення. Таким чином, відповідач правомірно не нараховував індексацію заробітної плати позивачу у період з 1997 по 2002 рік, та надав належні докази щодо проведення нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення в період з 2003 по 2010 рік згідно з вимогами Закону №1282-ХІІ та положень Порядку №663, а в подальшому Порядку №1078.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно вимог ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 2 статті 101 Кодексу цивільного захисту України порядок проходження громадянами України служби цивільного захисту визначається цим Кодексом та положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Положенням про Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області визначено, управління утримується за рахунок коштів державного бюджету.

Під час проходження позивачем служби в органах внутрішніх справ та підрозділах Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій виплата грошового забезпечення проводилась відповідно до Указу Президента України №926/96 від 04.10.1996 «Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ», наказу МВС України №501 від 30.06.2005 «Про порядок застосування нормативно-правових актів з питань грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та умов оплати працівників, які не мають спеціальних звань рядового і начальницького складу», Інструкції «Про виплату грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту», затвердженою наказом МНС від 10.06.2008 №447, яка була чинною до 16.06.2015, постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу».

Згідно частини 2 статті 125 Кодексу цивільного захисту України порядок та умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок та умови встановлювалися постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова №1294).

Пунктом 1 Постанови №1294 передбачалося, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Підпунктом 3 пункту 5 Постанови №1294 керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надавалось право надавати військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу на оздоровлення у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Зазначені допомоги є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення.

Умови, розмір та порядок виплати військовослужбовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги на оздоровлення особам рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту визначені Постановою №1294 та розділами ХІХ, ХХ «Інструкції про виплату грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту», затвердженої наказом Міністра з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 10.06.2008 №447 (Далі Інструкція №447), зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 07.07.2008 за № 612/15303.

Пунктом 1.4 Розділу I Інструкції №447 визначено, що грошове забезпечення (посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, щомісячні (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразові додаткові види грошового забезпечення) виплачується в межах асигнувань, визначених у кошторисі органу управління (підрозділу) на грошове забезпечення особового складу.

Відповідно до пунктів 19.1, 19.2 розділу ХІХ Інструкції №447 особам рядового і начальницького складу за рішенням начальника органу управління (підрозділу) один раз на рік може надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення. Підставою для виплати особі рядового і начальницького складу матеріальної допомоги є рапорт особи рядового і начальницького складу з проханням надати їй зазначену матеріальну допомогу та відповідний наказ начальника органу управління (підрозділу) на здійснення виплати (із обов`язковим зазначенням суми) зазначеної матеріальної допомоги. Матеріальна допомога за минулий рік у поточному році не виплачується (пункт 19.9 розділу ХІХ Інструкції №447).

Згідно пунктів 20.1, 20.2 розділу ХХ Інструкції №447 особам рядового і начальницького складу, в тому числі тим, хто перебуває в розпорядженні органу управління (підрозділу), за рішенням начальника органу управління (підрозділу) один раз на рік може надаватися матеріальна допомога на оздоровлення, як правило, при наданні щорічної основної відпустки в розмірах, що не перевищують їх місячного грошового забезпечення. Підставою для виплати особі рядового і начальницького складу матеріальної допомоги є рапорт особи рядового і начальницького складу з проханням надати їй зазначену матеріальну допомогу та відповідний наказ начальника органу управління (підрозділу) на здійснення виплати (із обов`язковим зазначенням суми) зазначеної матеріальної допомоги.

Отже, матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань належить до додаткових одноразових видів грошового забезпечення та нараховується та виплачується за рішенням начальника органу управління (підрозділу) у межах отриманих установою асигнувань. Визначальним для вирішення питання про виплату матеріальна допомога на оздоровлення є факт перебування особи у відповідному періоді у щорічній відпустці та факт звернення такої особи до керівництва із відповідним рапортом про надання допомоги.

Із довідки Головного управління ДСНС України у Волинській області від 24.05.2022 №48-01-1752-1/48-04 видно, що ОСОБА_1 нараховано та виплачено матеріальну допомогу на оздоровлення: у 2007 році - в розмірі 545,49 грн; у 2008 році - в розмірі 682,50 грн; у 2009 році в розмірі 200,00 грн; у 2010 році в розмірі 485,00 грн (а.с.46 зворот).

Таким чином, твердження позивача про те, що матеріальну допомогу на оздоровлення їй було виплачено лише у 2010 році є безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

При цьому позивачем не наведено обґрунтувань і в матеріалах справи відсутні докази того, що отримані позивачем розміри матеріальної допомоги на оздоровлення не відповідають тим, які визначені нормами чинного на той час законодавства.

Також із довідки Головного управління ДСНС України у Волинській області від 24.05.2022 №48-01-1752-1/48-04 видно, що матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань у 2007-2010 роках позивачу не виплачувалась. Підставою для невиплати вказаної допомоги відповідач зазначає відсутність фінансування на даний вид видатків у кошторисі на 2007-2010 роки.

Позивач не надала доказів звернення до відповідача із рапортом про виплату їй матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань у 2007-2010 роках.

Як правильно зауважив суд першої інстанції, надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань згідно законодавства, що діяло на період проходження позивачем служби це право/рішення начальника органу управління (підрозділу), а не обов`язок, яке могло бути реалізоване на підставі рапорту особи яка проходить службу, за умови передбачення вказаних видів видатків в кошторисі для виплати грошового забезпечення в межах затвердженого фонду оплати праці, або не реалізоване взагалі.

У свою чергу Головне управління ДСНС України у Волинській області, як розпорядник бюджетних коштів, проводить видатки виключно у межах бюджетних асигнувань, які встановлені кошторисом.

Отже, надане керівнику державного органу право надавати матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань не могло бути реалізоване у зв`язку з відсутністю в кошторисі установи коштів на відповідні цілі.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності щодо не проведення нарахування та виплати матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань і зобов`язання здійснити нарахування та виплату вказаних допомог.

Щодо позовних вимог про виплату індексації грошового забезпечення за період з 14.04.1997 по 09.12.2010, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України від 03.07.1991 №1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон №1282-ХІІ, в редакції Закону України від 25.04.1997 №234/97-ВР, що набрав чинності 06.01.1998) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів громадян, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індексація є частиною державної системи соціального захисту громадян, спрямована на підтримання купівельної спроможності їх грошових доходів.

Згідно ст. 3 Закону №1282-ХІІ (тут і надалі в редакції, чинній на час спірних правовідносин) індексації підлягають грошові доходи громадян, що одержуються ними в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії; соціальна допомога (сім`ям з дітьми, по безробіттю, тимчасовій непрацездатності тощо); стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника тощо. Кабінет Міністрів України може встановлювати інші об`єкти індексації, крім передбачених частиною першою цієї статті.

Статтею 4 Закону №1282-ХІІ визначено підстави проведення індексації: обчислення індексу споживчих цін з наростаючим підсумком для індексації грошових доходів громадян починається з 1 січня 1997 року, і індексація провадиться, якщо індекс споживчих цін перевищив 105 відсотків (величина порога індексації). Обчислення індексу споживчих цін для здійснення подальшої індексації грошових доходів громадян починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив 105 відсотків.

Відповідно до положень статті 5 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян у межах трикратної величини вартості межі малозабезпеченості. Повній індексації підлягають доходи в межах величини вартості межі малозабезпеченості. Якщо доход перевищує величину вартості межі малозабезпеченості, то його частина у межах подвійної величини вартості межі малозабезпеченості індексується у розмірі 80 відсотків, наступна частина доходу у межах величини вартості межі малозабезпеченості у розмірі 70 відсотків. Частина грошового доходу, що перевищує трикратну величину вартості межі малозабезпеченості, індексації не підлягає. Підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, при виконанні умов індексації, передбачених статтею 4 цього Закону. Порядок провадження індексації грошових доходів громадян визначається Кабінетом Міністрів України згідно з законодавством.

07.05.1998 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №663 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів громадян» (далі Порядок №663), якою регулювався порядок проведення індексації грошових доходів населення з дати його прийняття (до 17.07.2003 - до прийняття Кабінетом Міністрів України постанови №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення»).

Пунктом 1 Порядку №663 визначено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, який обчислюється з наростаючим підсумком у разі, коли він перевищив 105 відсотків (величину порога індексації). Базою для обчислення індексу споживчих цін є січень 1998 року.

Згідно з пунктом 2 Порядку №663 індексації підлягають грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Отже, індексація доходів позивача у період з 01 січня 1999 року повинна була здійснюватися відповідно до приписів Закону №1282-ХІІ та Порядку №663.

Відповідно до абзацу третього пункту 4 Порядку №663 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21 грудня 1998 року №2034) сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат добутку доходу, що підлягає індексації, та величини приросту індексу споживчих цін, зменшеного на величину порогу індексації та поділеного на 100 відсотків.

Пунктом 5 Порядку №663 обумовлено, що індекс споживчих цін обчислюється Держкомстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для здійснення подальшої індексації грошових доходів громадян починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив 105 відсотків. Для здійснення індексації грошових доходів громадян застосовується індекс споживчих цін, зменшений на величину порогу індексації. При цьому приклад обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації, зменшений на величину порогу індексації, наведено у додатку 2.

У разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії, місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим для обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів громадян. У разі коли підвищення розміру мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії не супроводжується підвищенням грошових доходів громадян, що підлягають індексації, передбачених пунктом 2 цього Порядку, або коли це підвищення не перевищує гарантії, встановленої Законом №1282-ХІ, грошові доходи індексуються на загальних підставах, передбачених пунктами 1 і 4 цього Порядку.

Отже, згідно вказаних норм індексація здійснюється у тому разі, коли індекс споживчих цін досяг порогу 105 відсотків. При цьому для обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів громадян необхідно знати, коли відбулося підвищення розмірів мінімальної заробітної плати для працюючих (тобто, який місяць є базовим для обчислення індексу споживчих цін) та чи відбулося внаслідок підвищення розмірів мінімальної заробітної плати підвищення грошових доходів (заробітної плати чи грошового забезпечення). Фактично право працівників на індексацію доходів пов`язане з рівнем мінімальної заробітної плати, підвищення якої мало наслідком зміну базового місяця для розрахунку індексації. У тому випадку, коли дохід не перебуває в залежності від показників мінімальної заробітної плати, індексація проводиться на загальних підставах, передбачених пунктами 1 і 4 Порядку №663.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1999 №1321 внесено зміни до пункту 5 Порядку №663, абзац четвертий якого викладено в такій редакції: У разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, мінімальної пенсії, соціальної допомоги та стипендії місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів громадян. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться.

Таким чином, при проведенні індексації оплати праці використовуються такі поняття, як індекс споживчих цін, поріг індексації, базовий місяць та коефіцієнт індексації.

Законом України від 25.12.1998 №366-XIV «Про встановлення величини вартості межі малозабезпеченості та розміру мінімальної заробітної плати на 1999 рік» встановлений новий розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 1999 року з поетапним її наближенням протягом року до величини вартості межі малозабезпеченості. Отже, січень 1999 року є базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення, якщо мінімальну заробітну плату встановлено з 01 січня 1999 року (згідно з чинним законодавством). У такому разі обчислення індексу споживчих цін починається з лютого 1999 року, поки індекс споживчих цін, розрахований наростаючим підсумком, не перевищить поріг індексації 105 відсотків (з урахуванням наведеного у додатку 2 прикладу індекс споживчих цін наростаючим підсумком перевищив 105% - величину порога індексації - у травні 1999 року (106,9%).

Законом України від 07.02.2002 №3027-III «Про внесення зміни до Закону України Про індексацію грошових доходів населення» статтю 4 Закону №1282-ХІІ викладено у такій редакції: Індексація грошових доходів громадян провадиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсоток. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів громадян провадиться з наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для здійснення подальшої індексації грошових доходів громадян обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Закон набрав чинності з 01 липня 2002 року, а тому з цієї дати встановлено новий поріг індексації у розмірі 101 відсоток.

Згідно статті 1 Закону №1282-ХІІ у новій його редакції згідно із Законом України «Про внесення змін до Закону України від 06.02.2003 №491-IV Про індексацію грошових доходів населення» поріг індексації величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.

Грошове забезпечення і надалі є об`єктом індексації. При цьому індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення (стаття 2 Закону №1282-ХІІ в редакції Закону №491-IV).

Статтею 4 цього Закону обумовлено, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

17.07.2003 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №1078, якою затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення. Пунктом 1 Порядку №1078 обумовлено, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 №49l-ІV «Про внесення змін до Закону України Про індексацію грошових доходів населення2 і для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту (тобто, 101%).

Пунктом 5 Порядку №1078 було встановлено, що у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, мінімальної пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної допомоги сім`ям з дітьми, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться.

У листі Міністерства праці та соціальної політики України від 02.10.2003 №024-11 (яке відповідно до пункту 14 Порядку №1078 має повноваження надавати роз`яснення щодо застосування цього Порядку) роз`яснювалося, що оскільки фактичний індекс споживчих цін за березень 2003 року перевищив поріг індексації і становив 101,1%, то право на індексацію відбулося в травні, тобто грошові доходи за травень згідно з Порядком мають індексуватися на 1,1% (101,1 - 100). Для подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, в якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації. Тобто, починаючи з квітня 2003 року розпочалося обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком до чергового перевищення порогу. Оскільки індекс споживчих цін за квітень - серпень не перевищив поріг індексації і становив 99,0% (1,007 х 1,00 х 1,001 х 0,999 х 0,983 = 99,0), доходи продовжують індексуватися на 1,1%. При цьому слід мати на увазі, що у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих за цей місяць, не проводиться (пункт 5 Порядку). Обчислення індексу для проведення індексації в тому випадку починається з місяця, що настає за базовим.

Згідно довідки Головного управління ДСНС України у Волинській області від 24.05.2022 №48-01-1752-2/48-04 про нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 04.04.1997 по 09.12.2010, індексація грошового забезпечення позивачу у 1997, 1998, 1999, 2000, 2001, 2002 не проводилась, оскільки індекс споживчих цін не перевищував величини порога індексації.

Відповідно до статті 4 Закону №1282-ХІІ (в редакції 1998 року) обчислення індексу споживчих цін з наростаючим підсумком для індексації грошових доходів громадян починається з 1 січня 1997 року, і індексація провадиться, якщо індекс споживчих цін перевищив 105 відсотків (величина порога індексації). Згідно даних з офіційних джерел (Держстат України) з квітня 1997 по 30.06.2002 індекс споживчих цін не перевищував 105 відсотків. Також відповідно до статті 4 Закону №1282-ХІІ (в редакції 2002 року) індексація грошових доходів громадян провадиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсоток, однак в періоді з липня по листопад 2002 року індекс споживчих цін не перевищував 101 відсоток, тому індексація грошового забезпечення позивачу в цей період також не проводилась. Поріг індексації перевищено лише в грудні 2002 року (101,4%). Індексація грошового забезпечення з 2003 року позивачу виплачувалась згідно статті 5 Закону №1282-ХІІ (підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, при виконанні умов індексації, передбачених статтею 4 цього Закону).

З прийняттям у 2003 році Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення" від 06.02.2003 №491-IV (далі - Закон №491-IV) відбулось проведення індексації грошових доходів населення, а обчислення індексу споживчих цін для його проведення провадилось наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону №491-IV.

Отже, починаючи з серпня 2003 року (оскільки, ОСОБА_1 у період з 15.02.2003 до 01.08.2003 перебувала у частково оплачуваній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років) позивачу належним чином було проведено індексацію грошового забезпечення.

У подальшому індексація грошового забезпечення обчислення індексу споживчих цін позивачу починалась за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому пункту 1 Порядку №1078 (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка).

Згідно з довідкою Головного управління ДСНС України у Волинській області від 24.05.2022 №48-01-1752-2/48-04 (а.с.44 зворот) про нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення, наданої Головним управлінням ДСНС України у Волинській області, позивачу в 2003, 2004, 2005, 2007, 2008, 2009, 2010 роках проводилось нарахування та виплата індексації грошового забезпечення.

Факт нарахування позивачу індексації грошового забезпечення за вказані періоди підтверджено також розрахунковими листами з нарахування заробітної плати ОСОБА_1 (а.с.33-40).

Отже, відповідач правомірно не нараховував індексацію заробітної плати позивачу у період з 1997 по 2002 рік, та надав належні докази щодо проведення нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення в період з 2003 по 2010 рік згідно з вимогами Закону №1282-ХІІ та положень Порядку №663, а в подальшому Порядку №1078.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визнання протиправною бездіяльності щодо не проведення нарахування та виплати індексації заробітної плати за період з 14.04.1997 по 09.12.2010 та зобов`язання провести індексацію заробітної плати за період з 14.04.1997 по 09.12.2010; визнання протиправною бездіяльності щодо не проведення нарахування та виплати грошової допомоги на оздоровлення за 2007-2009 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2007-2010 роки та зобов`язання нарахувати та виплатити грошову допомогу на оздоровлення за 2007-2009 роки у розмірі місячного грошового забезпечення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2007-2010 роки у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що суд першої інстанції вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, при цьому судом були повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи ), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Відповідно до ст.139 КАС України, судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04 липня 2022 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді В. С. Затолочний
В. Я. Качмар