Справа № 640/16657/22
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2022-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 жовтня 2022 року м. Київ № 640/16657/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши заяву позивача про забезпечення позову в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у м. Києві

про визнання протиправним та скасування вимоги,-

У С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі по тексту - відповідач) про визнання протиправним та скасування вимоги від 06.12.2018р. " Ф-247467-17 У.

Разом з позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову в адміністративній справі, в якій останній просить суд забезпечити адміністративний позов шляхом зупинення виконання виконавчого провадження №69618468, відкритого заступником начальника відділу Дарницького відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києв) Лапанашвілі П.Ю., щодо виконання Вимоги Головного управління ДПС у місті Києві про сплату боргу (недоїмки) від 06.12.2018р. № Ф-247467-17 У та стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованості в сумі 15819,54 грн., виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця у розмірі 1581,95 грн та сплати сум мінімальних витрат виконавчого провадження 300,00 грн.

Заява обґрунтована тим, що незупинення стягнення суми боргу за оскаржуваною позивачем вимогою може істотно ускладнити виконання рішення суду та поновлення порушених прав позивача, за захистом яких останній звернувся до суду.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною першою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною другою статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За правилами частин першої, другої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову, які передбачені ч. 1 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України можливі лише за наявності обставин, що визначені ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених КАС України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Необхідно зазначити, що при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

За своєю суттю інститут забезпечення в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Із вищенаведеного випливає, що, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача на даному етапі переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Як вказано вище, заявник просить суд зупинити стягнення на підставі оскаржуваної вимоги до ухвалення рішення в даній справі.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову обґрунтовано можливістю ускладнення поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

В підтвердження наявності обставин, що свідчать про необхідність вжиття заходів забезпечення позову, позивачем надано копію постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №69618468 від 11.08.2022р., копію постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у ВП №69618468 від 11.08.2022р., копію платіжної вимоги про примусове списання коштів.

У той же час, позивачем інших належних та допустимих доказів, які б свідчили про необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача без вжиття заходів забезпечення позову, про які він просить, надано не було, так само як і не надано доказів, які б свідчили, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що заявником не доведено належними та допустимими доказами очевидної протиправності оскаржуваного рішення, а саме вимоги про сплату боргу. Водночас, обставини правомірності визначення суми боргу та підстави прийняття самої вимоги, її направлення заявнику підлягають встановленню під час судового розгляду справи по суті.

При цьому, суд звертає увагу позивача, що прийняття Головним управлінням Державної податкової служби у м. Києві вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 06.12.2018 № Ф-247467-17 У про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави заборгованості зі сплати ЄСВ у сумі 15 819,54 грн. та органом ДВС рішень, спрямованих на забезпечення виконання такої вимоги само по собі не є підставою для вжиття заходів забезпечення позову, а повернення сплачених сум є можливим у випадку задоволення позову відповідно до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 03 вересня 2013 року № 787 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року за № 1650/24182.

Отже, заявником не доведено існування обставин, вказаних у ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку із чим підстави для задоволення його клопотання відсутні.

Керуючись ст. ст. 150 - 154, 156, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви позивача про забезпечення позову - відмовити.

Відповідно до частини восьмої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала про відмову у забезпеченні адміністративного позову може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Є.В. Аблов