Справа № 300/6968/21
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2022-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2022 рокуЛьвівСправа № 300/6968/21 пров. № А/857/10164/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.,

суддя Запотічний І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Приватного підприємства-фірма «ІНВЕСТЦЕНТР» на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 травня 2022 року (головуючий суддя Микитин Н.М., м. Івано-Франківськ) у справі № 300/6968/21 за адміністративним позовом Приватного підприємства-фірма «ІНВЕСТЦЕНТР» до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення №003521/0706 від 08.06.2021,-

В С Т А Н О В И В:

20.01.2022 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №003521/0706 від 08.06.2021.

Позов обґрунтовує тим, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення №003521/0706 від 08.06.2021, ґрунтуються на висновках акту перевірки, які на думку позивача, не відповідають дійсності та суперечать нормам податкового законодавства. Зокрема, зазначено, що суб`єкт господарювання має право зберігати пальне без отримання ліцензії на право зберігання пального в місцях виробництва пального або місцях оптової торгівлі пальним чи місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії. Так, вимоги Закону №481/95-ВР вказують на необхідність отримання ліцензії на зберігання пального, однак така ліцензія не отримується у випадку зберігання пального у місцях оптової чи роздрібної торгівлі пальним. Більше того Закон №481/95-ВР не ставить платника в залежність від отримання ліцензії у разі відсутності факту зберігання пального. Однак, контролюючим органом зроблено відповідний висновок виключно на підставі аналізу реєстру акцизних накладних, проте посадовими особами, які проводили перевірку, не взято до уваги наявність усіх первинних документів, які підтверджують реалізацію паливних матеріалів виключно з пересувного акцизного складу, без їх відвантаження на акцизний склад, що належить позивачу. Відтак, контролюючий орган не взяв до уваги наявність можливості реалізації ТМЦ із пересувного акцизного складу, а висновок про спірне порушення прийнятий лише на підставі моніторингу реєстру.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 травня 2022 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначив, що ПП Фірма "ІНВЕСТЦЕНТР" реалізовувала пальне на адресу контрагентів використовуючи пересувні акцизні склади, шляхом поставки нафтопродуктів власними силами до акцизних складів замовників. Однак, відповідач застосовуючи штрафну санкцію за реалізацію пального без наявності ліцензії взяв до уваги лише обмежені відомості, які містяться в реєстрі не дослідивши умов постачання пального, а також способу реалізації пального позивачем. Відтак, в даному випадку, відповідач обмежився цитуванням акту перевірки, жодним чином не звернувши увагу на правову позицію позивача, що підтверджує факт ігнорування первинних документів при проведенні перевірки органом контролю. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

Приватне підприємство-фірма "ІНВЕСТЦЕНТР" () зареєстроване як юридична особа 17.05.2001 та знаходиться на обліку як платників податків, зокрема акцизного податку, профільними видами діяльності є: оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами (основний) (КВЕД 46.71); виробництво продуктів нафто перероблення (КВЕД 19.20); неспеціалізована оптова торгівля (КВЕД 46.90); роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (КВЕД 47.11); роздрібна торгівля пальним (КВЕД 47.30); інші види роздрібної торгівлі поза магазинами (КВЕД 47.99); вантажний автомобільний транспорт (КВЕД 49.41).

ПП "ІНВЕСТЦЕНТР" було зареєстровано акцизний склад уніфікований номер 1008516 27.06.2019 за назвою АЗС 1 із місцезнаходженням м.Івано-Франківськ, вул. О.Балавацького, 6 та акцизний склад уніфікований номер 1010447 17.07.2019 за назвою бочка 50м3 із місцезнаходженням м.Івано-Франківськ, вул. О.Балавацького, 6, що підтверджується витягом з реєстру платників акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового.

У Підприємства є ліцензія на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі пальним № 01289, термін дії від 08.07.2019 до 08.07.2024,що не заперечується сторонами та дає право позивачу на торгівлю пальним з власного автомобіля - цистерни, який є пересувним акцизним складом.

На підставі ст.20 пп.80.2.2 пп.80.2.5. п.80.2 ст.80, Податкового кодексу України від 02.12.10 № 2755-VI із змінами та доповненнями, Кодексу законів про працю України, Законів України від 6 липня 1995 року №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування послуг", (із змінами та доповненнями), від 19.12.1995 №481/95-ВР "Про держави регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного та плодового алкогольних напоїв, тютюнових виробів і пального", (із змінами та доповненнями), Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 №148 (зі змінами і доповненнями), інших нормативно-правових актів, що підлягають перевірці, наказу Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області від 26.04.2021 №766-п та направлень від 26.04.2021 № 960 №961 проведено фактичну перевірку щодо дотримання вимог чинного законодавства при проведенні розрахунків у сфері торгівлі пальним на АЗС розташованої за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Блавацького, 6, Івано-Франківська область, що належить ПП фірма "ІНВЕСТЦЕНТР".

За результатами перевірки складено акт (довідку) про результати фактичної перевірки від 05.05.2021 № 2581/09/15/РРО/31263441, яким встановлено наступні порушення: проведення розрахункової операції через РРО без використання режиму попереднього програмування коду товарної під категорії згідно з УКТ ЗЕД для пального (в період з 17.02.2020 року по 03.03.2020 року реалізовувалось дизельне пальне без зазначення коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, чим порушено п.11 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (із змінами та доповненнями); порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, які не обліковані у встановленому порядку, а саме: в ході проведення інвентаризації 28.04.2021р. на АЗС за адресою м. Івано-Франківськ, вул. вул. Блавацького, 6 встановлено надлишок дизельного палива в кількості 118 л на загальну вартість 2891,0 грн., чим порушено п.12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (із змінами та доповненнями); недотримання установлених законодавством вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, а саме: на АЗС по вул. Блавацького, 6 м. Івано-Франківськ відсутній термінал для проведення розрахунку з споживачами за проданий товар електронними платіжними засобами, чим порушено Постанову КМУ №878 від 29.05.2010 року "Про здійснення розрахунків за продані товари і надані послуги із використанням спеціальних платіжних засобів"; оптова торгівля пальним без наявності ліцензії, а саме: платником отримано ліцензію на право оптової торгівлі за відсутності місць оптової торгівлі. Однак ПП фірма "ІНВЕСТЦЕНТР" в період з 11.07.2019 року по 29.01.2020 року реалізувала пальне в загальній кількості 53973,46 л. з акцизних складів уніфікований номер №1008516 та уніфікований номер №1010447 за адресою вул. Блавацького 6, Івано-Франківськ. Таким чином ПП фірма "ІНВЕСТЦЕНТР" здійснювало торгівлю паливом з місця без наявності ліцензії на даний вид діяльності. Відповідно до п.230.1.2. ст.230 Податкового кодексу України №2755-VI, із змінами та доповненнями, акцизні склади на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу - також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.

08.06.2021 контролюючим органом на підставі Акту перевірки від 05.05.2021 № 2581/09/15/РРО/31263441, було винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення №003521/0706 яким застосовано до позивача штрафні санкції в розмірі 500000,00 грн.

Не погоджуючись з висновками, викладеними в Актах перевірки від 05.05.2021, ПП фірма "ІНВЕСТЦЕНТР" у відповідності до ст. 56.1 Податкового кодексу України подало до ДПС України скаргу на податкове повідомлення-рішення №003521/0706.

Рішення ДПС України від 04.10.2021 № 22422/6/99-00-06-03-02-06 про результати розгляду скарги, в задоволенні скарги відмовлено, а податкове повідомлення-рішення №003521/0706 від 08.06.2021 залишено без змін.

Не погоджуючись із позицією контролюючого органу та винесеними податкового повідомлення-рішення №003521/0706 позивач, з метою захисту свого порушеного права, звернувся із позовом до суду першої інстанції.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, урегульовано Податковим кодексом України (ПК України). Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Пунктом 61.1 статті 61 ПК України визначено, що податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пункту 61.2 статті 61 ПК України податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у статті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.

Згідно з підпунктом 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Види перевірок, які контролюючі органи мають право проводити, визначені статтею 75 ПК України, пунктом 75.1 якої встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно із пунктом 80.1 статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

В силу пункту 2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктом 80.2 статті 80 Податкового кодексу України.

Статтею 81 ПК України передбачені умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок.

Згідно з пунктом 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки. Непред`явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки. Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється. При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення. Таким чином, для встановлення правомірності чи протиправності проведення спірної перевірки визначальними є обставини щодо пред`явлення, направлення або надіслання платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) направлення, копії наказу та службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

В силу правового регулювання пункту 80.1, підпунктів 80.2.2.,80.2.5. пункту 80.2статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з передбачених підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів; у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Апеляційний суд зазначає, що податкове законодавство надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення фактичної перевірки за наявності відповідних на те підстав (у спірному випадку на підставі підпунктів 80.2.2.,80.2.5. пункту 80.2 статті 80 ПК України), та за умови прийняття відповідного наказу із зазначенням у ньому таких підстав на її проведення. Таким чином, доводи апелянта з приводу відсутності юридичних підстав для проведення фактичної перевірки, в тому числі при оформленні наказу Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області від 26.04.2021 №766-п, апеляційний суд вважає безпідставними. Крім того, із змісту направлень на перевірку від 26.04.2021 № 960 №961, вбачається, що ОСОБА_1 директор суб`єкта господарювання, що належить ПП фірма "ІНВЕСТЦЕНТР" та знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Блавацького, 6, Івано-Франківська область було пред`явлено службове посвідчення та направлення на проведення перевірки. Відтак, вказані обставини підтверджують факт дотримання контролюючим органом вимог ПК України щодо умов допуску до проведення фактичної перевірки.

Щодо податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС в Івано-Франківській області №003521/0706 від 08.06.2021, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 500 000,00 грн, колегія суддів зазначає наступне.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначено Законом України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального №481/95-ВР від 19.12.1995 (Закон №481/95-ВР).

Статтею 1 Закону № 481/95-ВР встановлено, що ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку. Ліцензії на право оптової торгівлі пальним видаються терміном на п`ять років органом виконавчої влади, уповноваженим Кабінетом Міністрів України. Ліцензії на право оптової торгівлі видаються терміном на п`ять років уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Відповідно до статті 15 Закону № 481/95-ВР оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Відповідно до статті 16 цього ж Закону, контроль за дотриманням норм Закону №481/95-ВР здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Згідно зі статтею 17 Закону №481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством. До суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії 500 000 гривень.

Згідно з статтею 1 Закону № 481/95-ВР оптова торгівля діяльність по придбанню і відповідному перетворенню товарів для наступної їх реалізації суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) роздрібної торгівлі, іншим суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва). Місце оптової торгівлі пальним - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для здійснення оптової торгівлі та/або зберігання пального на праві власності або користування. Місце роздрібної торгівлі пальним - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для роздрібної торгівлі та/або зберігання пального на праві власності або користування. Оптова торгівля пальним - діяльність із придбання та подальшої реалізації пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через своє зареєстроване постійне представництво) роздрібної та/або оптової торгівлі та/або іншим особам.

Відповідно до статті 15 Закону № 481/95-ВР для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів: документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення; акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального; дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які здійснюють оптову торгівлю пальним, за відсутності місць оптової торгівлі пальним копії таких документів не подають (частина 42 статті 15 Закону).

Відповідно до підпункту 14.1.1411 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, пальне - нафтопродукти, скраплений газ, паливо моторне альтернативне, паливо моторне сумішеве, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, інші товари, зазначені у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 Кодексу.

Реалізація пального для цілей розділу VI Кодексу - будь-які операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального з переходом права власності на таке пальне чи без такого переходу, за плату (компенсацію) чи без такої плати на митній території України з акцизного складу / акцизного складу пересувного: до акцизного складу; до акцизного складу пересувного; для власного споживання чи промислової переробки; будь-яким іншим особам.

Згідно з підпунктом 14.1.6 пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України акцизний склад - це: а) спеціально обладнані приміщення на обмеженій території, розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі, а також реалізації спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів; б) приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального. Не є акцизним складом: а) приміщення відокремлених підрозділів розпорядника акцизного складу, які використовуються ним виключно для пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі маркованих марками акцизного податку горілки та лікеро-горілчаних виробів, відвантажених з акцизного складу, а також для здійснення оптової та/або роздрібної торгівлі відповідно до отриманої розпорядником акцизного складу ліцензії; б) приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам; в) приміщення або територія незалежно від загальної місткості розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального, власником або користувачем яких є суб`єкт господарювання - платник єдиного податку четвертої групи, який отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 10000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам; г) паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або обладнанні чи пристрої; ґ) приміщення або територія, у тому числі платника податку, де зберігається або реалізується виключно пальне у споживчій тарі ємністю до 5 літрів включно, отримане від виробника або особи, яка здійснила його розлив у таку тару.

Разом з тим, підпунктом 14.1.6-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що акцизний склад пересувний - транспортний засіб (автомобільний, залізничний, морський, річковий, повітряний, магістральний трубопровід), на якому переміщується та/або зберігається пальне або спирт етиловий на митній території України.

Транспортний засіб набуває статусу акцизного складу пересувного протягом періоду його використання для: а) переміщення в ньому митною територією України пального або спирту етилового, що реалізується (крім пального або спирту етилового, що переміщується митною територією України прохідним транзитом або внутрішнім транзитом, визначеним підпунктом "а" пункту 2 частини другої статті 91 Митного кодексу України); б) зберігання в ньому пального або спирту етилового на митній території України; в) ввезення пального або спирту етилового на митну територію України, з якого сплачено акцизний податок або на умовах, визначених статтею 229 цього Кодексу.

Транспортний засіб, в якому переміщується та/або зберігається пальне або спирт етиловий, право власності на які належить декільком розпорядникам акцизного складу пересувного, є декількома акцизними складами пересувними, кількість яких дорівнює кількості власників пального або спирту етилового, що переміщується та/або зберігається в такому транспортному засобі. Транспортний засіб, в якому переміщується та/або зберігається пальне або спирт етиловий, право власності на які переходить від одного суб`єкта господарювання до іншого, вважається іншим акцизним складом пересувним. Не є акцизним складом пересувним транспортний засіб, що використовується суб`єктом господарювання, який не є розпорядником акцизного складу та платником акцизного податку, для переміщення на митній території України власного пального або спирту етилового для потреб власного споживання чи промислової переробки; паливний бак транспортного засобу.

Системний аналіз вищевикладених правових норм надає підстави колегії суддів стверджувати, що діяльність з оптового продажу пального провадиться суб`єктами господарювання лише у місцях оптової торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії, з використанням стаціонарних об`єктів, введених (прийнятих) в експлуатацію, що були зазначені у документах, поданих до контролюючого органу, при отриманні ліцензії на право оптової торгівлі пальним. Враховуючи вищевикладене, оптова торгівля пальним з власного автомобіля, який є акцизним складом пересувним, без зливання пального до ємності на місці оптової торгівлі пальним, можлива за умови отримання суб`єктом господарювання ліцензії на право оптової торгівлі пальним за відсутності місць оптової торгівлі пальним.

Апелянт стверджує, що позивачем, всупереч висновкам контролюючого органу, здійснювалась діяльність з оптової торгівлі пальним через пересувний акцизний склад. Однак, такі доводи апелянта не знайшли свого відображення у долучених до матеріалах справи письмових доказах.

Апеляційний суд зазначає, що відповідно до пункту 231.1 статті 231 ПК України платник податку, зокрема, при реалізації пального або спирту етилового зобов`язаний скласти в електронній формі акцизну накладну за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД реалізованого пального та зареєструвати її в Єдиному реєстрі акцизних накладних з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством.

В акцизній накладній зазначаються в окремих полях такі обов`язкові реквізити, зокрема: в) повна або скорочена назва юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник акцизного податку, - особи, яка реалізує пальне або спирт етиловий; ґ) повна або скорочена назва юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - суб`єкта господарювання - отримувача пального або спирту етилового; ж) уніфікований номер акцизного складу в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, з якого реалізовано пальне або спирт етиловий; з) уніфікований номер акцизного складу в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, на який отримане пальне; и) номер реєстрації транспортного засобу в уповноважених органах відповідної держави та тип і ємність транспортного засобу - акцизного складу пересувного.

Як видно із копії акцизної накладної форми «П» від 15.01.2020 № 1, складеної ПП фірма "ІНВЕСТЦЕНТР" на операцію з реалізації пального ТОВ «КОСА ЛТД», така оформлена за правилами абзацу двадцять дев`ятого пункту 231.3 статті 231 ПК України. Пальне, а саме важкі дистиляти (газойлі), код товару згідно з УКТ ЗЕД в кількості 2017,73 л (приведених до температури 150 С) фізично відвантажене саме зі стаціонарного акцизного складу бочки , який належить позивачу та знаходиться за адресою: вул. Блавацького, 6. м. Івано-Франківськ (уніфікований номер № 1010447) автомобільним транспортним засобом д.н.з. НОМЕР_1 (пересувний акцизний склад) на акцизний склад покупця пального ТОВ «КОСА ЛТД» уніфікований номер 1011936. Зокрема, у вказаній акцизній накладній у графі «Акцизний склад, з якого фізично відвантажено (відпущено) пальне» - уніфікований номер 1010447, тобто номер акцизного складу який належить ПП фірма "ІНВЕСТЦЕНТР" за адресою: вул. Блавацького, 6. м. Івано-Франківськ, а в графі «Акцизний склад, на який фізично відвантажено (відпущено) пальне» - уніфікований номер 1011936, тобто номер акцизного складу, який належить покупцю ТОВ «КОСА ЛТД», вказано номер транспортного засобу з номером державної реєстрації НОМЕР_1 (пересувний акцизний склад), яким перевозилось пальне останнім. Тобто, ПП фірма "ІНВЕСТЦЕНТР" реалізувала пальне з акцизного складу за адресою : вул. Блавацького, 6. м. Івано-Франківськ на який станом на дату реалізації (15.01.2020) була відсутня ліцензія на оптову торгівлю пальним, чим порушило вимогистатті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального»; тобто позивач здійснив оптову торгівлю пальним без наявності ліцензії на право здійснення оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі пальним. Аналогічно, відповідно до акцизної накладної від 15.07.2019 №12, складеної ПП фірма "ІНВЕСТЦЕНТР" на операцію з реалізації пального ТОВ «Явір Голд», така оформлена на пальне, а саме важкі дистиляти (газойлі), код товару згідно з УКТ ЗЕД в кількості 1595,7 л (приведених до температури 150 С) фізично відвантажене саме зі стаціонарного акцизного складу АЗС 1, який належить позивачу та знаходиться за адресою: вул. Блавацького, 6. м. Івано-Франківськ (уніфікований номер № 1008516).

Частиною першою статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» встановлено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються, зокрема, податковими органами згідно з приписами частини четвертої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

Отже, з огляду на підтвердження здійснення позивачем оптової торгівлі пальним без наявності ліцензії на право здійснення оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі пальним, відповідач правомірно застосував до позивача штраф у зв`язку з цим.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, зробивши системний аналіз положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Приватного підприємства-фірма «ІНВЕСТЦЕНТР» залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 травня 2022 року у справі № 300/6968/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний