Справа № 932/5712/22
Суддя: Овчиннікова О. С.
Дата ухвалення: 2022-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 932/5712/22
Провадження № 2-а/932/194/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2022 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Овчиннікової О.С. ,

при секретарі судового засідання Коваленко А.Д.,

за участю представника позивача Бесчасова Д.В.,

відповідача Берідзе Д.,

представника відповідача адвоката Білогруда Д.О., перекладача Зейнал-заде Надір Фезі огли,

розглянув в судовому засіданні в залі суду м. Дніпро за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін адміністративну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина Грузії ОСОБА_1 про примусове видворення за межі території України,

ВСТАНОВИВ:

29.09.2022 до суду надійшов адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровської області до громадянина Грузії ОСОБА_1 . Позивач просить суд примусово видворити громадянина Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі території України.

Позовна заява обґрунтована тим, що 05.07.2022 року ГУ ДМС було виявлено громадянина Грузії ОСОБА_1 . Під час перевірки встановлено, що він прибув в Україну легально 22.07.2021 року авіарейсом через пункт пропуску «Бориспіль» на підставі паспорту громадянина Грузії НОМЕР_1 в особистих справах. На даний час порушив правила перебування іноземців в Україні, а саме ухилився від виїзду після закінчення відповідного терміну перебування в Україні, на території України знаходиться незаконно, постійного офіційно зареєстрованого місця проживання та законного джерела існування не має. 05.07.2022 року щодо відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МДН 003544 за порушення правил перебування на території України та ухилення від виїзду з України після дозволеного строку перебування за ст. 203 КУпАП, накладено штраф 3400 гривень. Рішенням № 60 від 05.07.2022 року відповідача зобов`язано самостійно покинути територію України у термін до 03.08.2022 року. Сукупність зазначених обставин дає обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_1 буде ухилятися від виконання рішення повернення в країну походження та існує ризик його втечі. Тому просить суд ухвалити рішення про примусове видворення за межі України громадянина Грузії ОСОБА_1 .

В судовому засіданні представник позивача Бесчасов Д.В. позов підтримав, на його задоволенні в повному обсязі наполягав.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Білогруд Д.О. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували. Зазначили, що ОСОБА_3 , дійсно, прибув в Україну легально в липні 2021 року на підставі паспорту громадянина Грузії. Він проживає у цивільному шлюбі з громадянкою України з 2009 року, неофіційно працює, до кримінальної відповідальності не притягувався. Тому просять суд відмовити в задоволенні позову.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

05.07.2022 року в ході проведення заходів з виявлення порушників міграційного законодавства на території м. Дніпра посадовими особами ГУ ДМС в Дніпропетровській області виявлено громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортний документ у якого на той момент був відсутній.

У процесі перевірки документів за обліками Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами інформації встановлено, що Берідзе Джемал востаннє здійснив в`їзд в Україну 22.07.2021 року авіарейсом через КПП «Бориспіль» на підставі паспорту громадянина Грузії в безвізовому порядку, інші відомості про отримання документів на право проживання на території України чи звернення за захистом в Україні відсутні.

05.07.2022 року посадовими особами Управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії ГУ ДМС України у Дніпропетровській області складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МДН 003544 за порушення відповідачем ОСОБА_1 правил перебування на території України та ухилення від виїзду з України після закінчення дозволеного строку перебування, за що передбачена відповідальність відповідно до частини першої статті 203 КУпАП. Та винесено постанову про накладання адміністративного стягнення ПН МДН 003536, накладено штраф у розмірі 3400 (трьох тисяч чотирьохсот) гривень, від сплати якого відповідач ухилився.

На підставі отриманої інформації та керуючись статтею 26 Закону №3773-VI посадовими особами Управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії ГУ ДМС України у Дніпропетровській області за порушення законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства у відношенні Відповідача прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни №60 від 05.07.2022 року, яким останнього зобов`язано самостійно покинути територію України у термін до 03.08.2022 року (копія додається).

Частиною 5 статті 26 Закону №3773-VI визначено, що іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Відповідач від самостійного виконання рішення про примусове повернення ухилився, залишився нелегально перебувати на території України, правом на оскарження рішення про примусове повернення №60 від 05.07.2022 року не скористався.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого:

Згідно з п. 14 ст. 1 Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Стаття 25 зазначено закону регламентує порядок добровільного повернення іноземців та осіб без громадянства, а стаття 26 - примусове повернення іноземців та осіб без громадянства.

Пунктом 2 статті 25 Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа, можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

Відповідно до частини 3статті 9 Закону строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Згідно з частиною 1статті 26 цього ж Закону іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення.

У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до частини 2 статті 26 Закону, рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в`їзду в Україну строком на три роки.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч. 5ст. 26 Закону №3773-VI).

Статтею 30 Закону № 3773-VI визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

З аналізу статей 26 і 30 Закону № 3773-VI висновується, що примусове видворення з України іноземця на підставі винесеної постанови адміністративного суду застосовується, (1) якщо рішення компетентного органу про примусове повернення не виконано іноземцем в установлений строк без поважних причин або (2) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що останній ухилятиметься від виконання такого рішення.

Таким чином, примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обставини:

перша - прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення;

друга - ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

У визначений термін до 03.08.2022 року громадянин Грузії ОСОБА_1 з території України не виїхав, має чинний паспорт громадянина Грузії.

Сукупність встановлених судом обставин, а саме: систематичність ухилення ОСОБА_1 від виконання рішення про повернення в країну походження та не виконання зобов`язання виконати це рішення; тенденція змінювати місце мешкання на території України, дає суду обґрунтовані підстави вважати, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення про повернення в країну походження, а також існує ризик його втечі.

Щодо заперечень відповідача ОСОБА_1 та його представника Білогруда Д.О. проти позову з огляду перебування ОСОБА_1 в фактичних шлюбних відносинах з громадянкою України з 2009 року суд зазначає, що чинним законодавством не передбачено виключень із загальних для всіх іноземців правил перебування на території України і наявність сім`ї не звільняє особу від необхідності дотримання міграційного законодавства України.

При цьому даний факт не спростовує встановлені порушення в діях відповідача. Аналогічна правова позиція знаходить своє відображення в постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі 343/2242/16, від 10.10.2019 у справі № 2340/2910/18, від 12.08.2020 у справі №755/14023/17, справі № 522/14416/18.

Відповідно до частини 1 статті 30 Закону № 3773, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухиляється від виконання такого рішення, та існує ризик його втечі…».

Отже, у зв`язку з тим, що рішення про примусове повернення відповідачем не виконано, є чинним, у ОСОБА_1 відсутні підстави, що дають право перебування на території України, є підстави вважати, що він ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення та є ризик його втечі. Відповідач офіційно ніде не працює, власного житла не має.

При цьому, оскільки ОСОБА_1 не належить до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту, а відтак, підстави вважати, що відповідач підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» відсутні, то суд дійшов висновку про задоволення позову щодо примусового видворення громадянина Грузії ОСОБА_1 за межі території України.

Керуючись ст.ст. 243, 288, 289, 293, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровської області до громадянина Грузії ОСОБА_1 про примусове видворення за межі території України задовольнити.

Примусово видворити громадянина Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі території України.

Допустити негайне виконання рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська впродовж 10 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення складений 06 жовтня 2022 року.

Суддя О.С. Овчиннікова