Справа № 280/6058/21
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2022-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 вересня 2022 року м. Дніпросправа № 280/6058/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24.09.2021 року (головуючий суддя Новікова І.В.)

в адміністративній справі №280/6058/21 за позовом Головного управління ДПС у Запорізькій області до відповідача ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Головне управління ДПС у Запорізькій області, звернувся 15.07.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просив:

- стягнути з відповідача податковий борг в розмірі 85 013,09 грн., у т.ч. з податку на доходи фізичних осіб 76 901,29 грн. та військового збору 8 111,80 грн.

В обґрунтування позову зазначено, за відповідачем станом на момент звернення до суду з позовною заявою обліковується податковий борг в розмірі 85 013,09 грн., у т.ч. з податку на доходи фізичних осіб 76901,29 грн. та військового збору 8 111,80 грн. Позивач вказує, що відповідачу у встановленому порядку направлено вимогу про сплату боргу, проте, у добровільному порядку відповідачем податковий борг не погашено.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 24.09.2021 позов задоволено:

Стягнуто з ОСОБА_1 податковий борг:

- з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 76901,29 грн. на р/р UA0008479, отримувач ГУК у Зап.обл/ТГ м.Запоріжжя/11010500, , банк Казначейство України (ЕАП), код платежу 11010500;

- з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 8111,80 грн. на р/р UA0008479, отримувач ГУК у Зап.обл/ТГ м.Запоріжжя/11011001, , банк Казначейство України (ЕАП), код платежу 11011001.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачу у встановленому порядку було засобами поштового зв`язку направлено податкову вимогу від 01.02.2021 №550-13/825, разом з тим, заборгованість відповідачем не погашена. Станом на 23.04.2021 сума зобов`язання визначена у податкових повідомленнях-рішеннях вже набула статусу узгодженої, а відповідно у відповідача виник обов`язок погасити її у встановлені Податковим кодексом України строки.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Вказує, що податкове зобов`язання визначене контролюючим органом, що є предметом стягнення у даній справі, є анульованим із набранням 23.04.2021 чинності Законом України від 13.04.2021 №1383-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо реструктуризації зобов`язань за кредитами в іноземній валюті та адаптації процедур неплатоспроможності фізичних осіб», яким було скасовано податок на доходи та військовий збір з анульованого тіла кредиту в іноземній валюті, наданого під заставу житла.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи по суті спору.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що податковий борг в розмірі 85013,09 грн., у т.ч. з податку на доходи фізичних осіб 76901,29 грн. та військового збору 8111,80 грн., виник з таких підстав:

контролюючим органом, на виконання положень чинного законодавства України, прийнято податкові повідомлення-рішення, якими відповідачу визначено зобов`язання:

№ від 18.03.2019, яким застосовано до відповідача штрафну санкцію в розмірі 170грн. з податку на доходи фізичних осіб;

№ від 18.03.2019, яким відповідачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 76731,29 грн., у т.ч. за податковим зобов`язанням 61385,03 грн. та застосовано штрафну санкцію 15346,26 грн.;

№ від 18.03.2019, яким відповідачу збільшено суму грошового зобов`язання зі сплати військового збору на загальну суму 6394,28 грн., у т.ч. за податковим зобов`язанням 5115,42 грн. та 1278,86 грн. штрафна санкція.

Крім того, в порядку статті 129 ПК України, відповідачу нарахована пеня по платежу «військовий збір» в розмірі 1717,52 грн.

Суд першої інстанції позов задовольнив.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Податкового кодексу України.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.58.2 ст.58 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з п.58.3 ст.58 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Відповідно до п.57.3 ст.57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Матеріалами справи підтверджується, що правомірність вищезазначених податкових повідомлень рішень була предметом судового оскарження в адміністративній справі №280/2489/19.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16.10.2019 у справі №280/2489/19, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 02.09.2020, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено (а.с. 14-18, 19-24).

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що сума податкового зобов`язання визначена в податкових повідомленнях-рішеннях від 18.03.2019 року №, №, № є узгодженою та у встановлений законом строк відповідачем не сплачена.

Підпунктом 16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України передбачено обов`язок платників податків сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Згідно пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до пп.20.1.34 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно з п.95.1 ст.95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Пунктом 95.2 ст.95 Податкового кодексу України передбачено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Відповідно до п.95.3 ст.95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачу у встановленому порядку було засобами поштового зв`язку направлено податкову вимогу від 01.02.2021 №550-13/825, разом з тим, заборгованість відповідачем не погашена (а.с. 25).

Згідно зі статтею 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість заявлених вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Стосовно посилань відповідача на положення Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо реструктуризації зобов`язань за кредитами в іноземній валюті та адаптації процедур неплатоспроможності фізичних осіб» від 13.04.2021 №1383-ІХ, то суд першої інстанції правильно зазначив, що такий закон набув чинності лише з 23.04.2021.

Отже, до набрання чинності цим законом, а саме до 23.04.2021 сума зобов`язань відповідача була визначена у податкових повідомленнях-рішеннях (які в рішенні суду у справі №280/2489/19 знайшли своє підтвердження як правомірні), тому сума заборгованості набула статусу узгодженої. Як наслідок, у відповідача виник обов`язок погасити заборгованість у встановлені Податковим кодексом України строки. Натомість заборгованість погашена не була.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції суд першої інстанції правильно вказав, що законодавцем не встановлено зворотної дії у часі положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо реструктуризації зобов`язань за кредитами в іноземній валюті та адаптації процедур неплатоспроможності фізичних осіб», та не передбачено порядку списання вже узгодженого зобов`язання, не внесено змін до Податкового кодексу України в частині сплати узгодженого податкового зобов`язання, тощо.

Зокрема, зазначені доводи представника відповідача можуть досліджуватися виключно в межах адміністративної справи щодо оскарження правомірності нарахування зобов`язання, а не в межах адміністративної справи про стягнення податкового боргу.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення адміністративного позову про стягнення з відповідача податкового боргу.

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача та норми законодавства України, що регулюють дані правовідносини спростовують доводи, викладені відповідачем.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Враховуючи результат розгляду справи розподіл судових витрат не здійснюється.

Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24.09.2021року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 27.09.2022 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

В повному обсязі постанова виготовлена 30.09.2022.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова