Справа № 160/13038/22
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2022-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Букіної Л.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області, Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області (далі- відповідач-2), Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області (далі відповідач-3), в якому просить суд:
- зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 18.05.81 р. по 31.08.81 р., з 01.09.81 р. по 18.10.82 р., з 18.10.82 р. по 21.09.92 р. та з 22.09.92 р. по 30.06.93 р.;
- зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 26.04.2022 року.
В обґрунтування позову зазначив, що має достатній та необхідний стаж роботи, що дає йому право на отримання пенсії за віком у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а тому відмова відповідачів у призначенні такої пенсії у зв`язку з неможливістю зарахування вказаних періодів роботи до страхового стажу є незмістовною, оскільки у трудовій книзі щодо вказаних періодів роботи наявні усі необхідні записи, які є належними та допустимими доказами підтвердження трудового стажу. За викладених обставин просить задовольнити позов.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.08.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Тією ж ухвалою суду відповідачам запропоновано надати відзив на позовну заяву.
Відповідачі скористалися наданим правом і надіслав на адресу суду відзиви на позовну заяву, в якому зазначили про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на їх необгрунтованість.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд виходить із таких міркувань.
Згідно із статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 29 років з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року.
Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що позивач 15.04.1962 р.н. 26.04.2022 року звернувся до Пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до вимог Закону № 1058
Рішенням відповідача-2 від 27.04.2022 року № 52 та рішенням відповідача-3 № 52 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком з підстав відсутності у нього необхідного страхового стажу (29 років). При цьому, у рішеннях зазначено, що періоди роботи з 18.05.81 р. по 31.08.81 р., з 01.09.81 р. по 18.10.82 р., з 18.10.82 р. по 21.09.92 р. та з 22.09.92 р. не зараховані до страхового стажу позивача у зв`язку з наявністю у трудовій книзі напроти вказаних записів певних недоліків (відсутній номер та дата видачі наказу про звільнення, відсутні номери постанов про прийом на роботу та звільнення з неї).

Вважаючи вказану відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду із цим позовом.

При вирішенні спору суд виходить із того, що відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV(надалі - Закон №1058-IV) законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Згідно із ст.24 Закону України №1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Як вже встановлено судом, досягнувши 60 річного віку, позивач 26.04.2022 року звернувся до Пенсійного органу із заявою про призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до статті 26 Закону України №1058-IV.

Проте, відповідачами відмовлено позивачу у призначенні такої пенсії з огляду на те, що періоди роботи останнього з 18.05.81 р. по 31.08.81 р., з 01.09.81 р. по 18.10.82 р., з 18.10.82 р. по 21.09.92 р. та з 22.09.92 р. не зараховані до страхового стажу у зв`язку з наявністю у трудовій книзі напроти вказаних записів певних недоліків (відсутній номер та дата видачі наказу про звільнення, відсутні номери постанов про прийом на роботу та звільнення з неї), а відтак загальний страхований страж позивача складає 21 рік 06 місяців 09 днів, що є недостатнім для призначення пенсії на пільгових умовах.

Надаючи оцінку вказаним доводам Пенсійного органу суд входить із того, що Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» трудова книжка є основним документом, що підтверджує загальний стаж роботи. Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Постановою Кабінету Міністрів України.

Так, пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 року № 637, передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Тобто, відповідно до вказаних приписів законодавства, обов`язок щодо підтвердження трудового стажу на підставі відповідних довідок, покладається на особу, яке звертається із заявою про призначення пенсії, у разу відсутності у неї (особи) трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи.

Суд, досліджуючи копію трудової книжки позивача відмічає, що напроти періодів його роботи з 18.05.81 р. по 31.08.81 р., з 01.09.81 р. по 18.10.82 р., з 18.10.82 р. по 21.09.92 р. та з 22.09.92 р. наявні усі необхідні записи, які є належними та допустимими доказами підтвердження страхового стажу.

Більш того, суд враховує правову позицію Верховного Суду у постановах від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії. А відтак, суд дійшов висновку, що періоди роботи позивача з 18.05.81 р. по 31.08.81 р., з 01.09.81 р. по 18.10.82 р., з 18.10.82 р. по 21.09.92 р. та з 22.09.92 р. підлягають зарахуванню до його загального страхового стажу для нарахування/призначення пенсії, а тому позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Пунктом 1 частини 1 ст. 45 Закону № 1058-ІV визначено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Отже, враховуючи, що наданими до суду доказами підтверджено право позивача на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до вимог статті 26 Закону України № 1058, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача призначити та нарахувати позивачу пенсію за віком з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, враховуючи, що звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку, тобто з 16.04.2022 року.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат здійснюється за правилами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2, який прийняв протиправне рішення раніше.

Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області від 27.04.2022 року № 52 та рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області № 52 про відмову у призначенні пенсії за віком

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати періоди роботи з 18.05.81 р. по 31.08.81 р., з 01.09.81 р. по 18.10.82 р., з 18.10.82 р. по 21.09.92 р. та з 22.09.92 р. до загального страхового стажу ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та нарахувати з 16.04.2022 року ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до вимог статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням періодів роботи з 18.05.81 р. по 31.08.81 р., з 01.09.81 р. по 18.10.82 р., з 18.10.82 р. по 21.09.92 р. та з 22.09.92 р.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві), 40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

Рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна