Справа № 420/11951/21
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2022-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/11951/21
Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.06.2022 по справі № 420/11951/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправною та скасувати Вимогу про сплату боргу від 07 листопада 2018 року №Ф-9210-51У щодо заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску на суму 15819,54 гривень, що винесена Головним управлінням ДПС в Одеській області.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що він зареєстрований як фізична особа-підприємець 30.05.2006р., однак з дати реєстрації будь-якої діяльності не здійснював, доходу не отримував.

03.06.2021 року позивач припинив державну реєстрацію як фізична особа-підприємець.

Позивач вказав, що дана заборгованість утворилася за проміжок часу коли позивач не здійснював підприємницьку діяльність та не отримував дохід від підприємницької діяльності.

Таким чином позивач в розумінні ст. 4 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» не є платником єдиного внеску.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органів доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

З 01.01.2017 року до ст. 7 Закону №2464 внесено зміни, одна з яких стосується порядку нарахування єдиного соціального внеску фізичними особами-підприємцями та особами, які провадять незалежну професійну діяльність, у разі відсутності у них доходу у звітному періоді або окремому місяці звітного періоду.

Відповідач зазначає, що раніше такі платники ЄСВ мали право самостійно визначати базу нарахування ЄСВ у разі відсутності доходу і сплатити суму ЄСВ з урахуванням встановленої максимальної величини бази нарахування ЄСВ та розміру мінімального страхового внеску, то з 01.01.2017 року таке самостійне визначення бази нарахування ЄСВ стає їх обов`язком.

Позивач в свою чергу такого обов`язку не виконав, тому податковим органом самостійно нараховано ЄСВ за 2017 рік та 3 квартали 2018 року, що становить 15819,54 грн, в результаті була винесена податкова вимога, яка є предметом спору в даній справі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 29 червня 2022 року позов задовольнив.

Визнав протиправною та скасував Вимогу про сплату боргу від 07 листопада 2018 року №Ф-9210-51У щодо заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску на суму 15819,54 гривень, що винесена Головним управлінням ДПС в Одеській області.

Стягнув на користь ОСОБА_1 судові витрати за сплату судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім гривень) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області (адреса: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, , телефон: , електронна пошта: ), сплачених за квитанцією №0.0..1 від 08.07.2021 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Головне управління ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- суд першої інстанції не врахував доводи відповідача щодо правомірності вимоги від 07.11.2018 № Ф-9210-51У.

- суд першої інстанції не надав уваги тому, що з 01.01.2017 згідно ст. 7 Закону №2464 платники ЄСВ мають обов`язок щодо самостійного визначення бази для нарахування ЄСВ.

- інші доводи апеляційної скарги відтворюють зміст відзиву до позову.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що від 07 листопада 2018 року ГУ ДПС в Одеській області було сформовано вимогу №Ф-9210-51У щодо заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску. Відповідно до даних з Єдиного державного реєстра юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадський формувань Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрованих з 30.05.2006, однак з дати реєстрації будь-якої діяльності не здійснював, доходу від підприємницької діяльності не отримував, звітність не здавав.

ОСОБА_1 у 2006 році сплатив єдиний внесок, що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_1 наявним у матеріалах справи( а.с.6)

Згідно ІКП по платежу 7104000 станом на 31.10.2018 проведено нарахування єдиного внеску у загальній сумі 15819,54 грн у т.ч.:

09.02.2018 8448 грн нараховано розрахункову суму єдиного внеску за 2017 рік;

19.04.2018 2457,18 грн нараховано ЄВ ФО-П за перший квартал 2018 року;

19.07.2018 2457,18 грн нараховано ЄВ ФО-П за другий квартал 2018 року;

19.10.2018 2457,18 грн нараховано ЄВ ФО-П за третій квартал 2018 року.

У Відзиві на позовну заяву ГУ ДПС в Одеській області надали копію інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 з визначенням сум , нарахованого єдиного соціального внеску за 2017 рік та квартали 2018 року, загальна сума боргу станом на 31.10.2018 рік становить 15819,54 грн.

Відповідачем було направлено на адресу ОСОБА_1 вимогу щодо сплати боргу(недоїмки) від 07.11.2018 №Ф-9210-51, яка була повернута на адресу контролюючого органу у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

З матеріалів справи відомо, що 03.06.2021 позивач припинив державну реєстрацію як фізична особа-підприємець(номер запису 001043335) і також не працевлаштований за трудовим договором.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником.

Також, належних та допустимих доказів здійснення позивачем підприємницької діяльності та отримання від такої діяльності доходу у період за який нарахована недоїмка відповідачем до суду не надано, як і не подано доказів на підтвердження подання позивачем до контролюючого органу у зазначений період звітності, в тому числі і звітів щодо нарахування та сплати єдиного внеску. Сума боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначена відповідачем у вимозі від 07 листопада 2018 року № Ф-9210-51У , є безпідставною та необґрунтованою, а відповідач не довів суду правомірність оскаржуваної вимоги.

Колегія суддів з висновками суду першої інстанції не погоджується з огляду на таке.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон №2464-VI).

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування

Таким чином, визначення наявності у особи статусу фізичної-особи підприємця має першочергове значення для вирішення питання щодо наявності обов`язку сплати єдиного внеску.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону №2464-VI облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини 1 статті 4 цього Закону, ведеться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а щодо застрахованих осіб, які є учасниками накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - учасниками накопичувальної пенсійної системи), - з національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та Пенсійним фондом.

Взяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1частини 1 статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.

Зняття з обліку платників єдиного внеску, зазначених, зокрема, в пункті 4 частини 1 статті 4 цього Закону, здійснюється органами доходів і зборів на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, платників єдиного внеску - фізичних осіб - підприємців, - на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, після проведення передбачених законодавством перевірок платників та проведення остаточного розрахунку.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок

Згідно з пунктами 2 та 3 частини 1 статті 7 Закону №2464-VІ для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску

Для платників, зазначених у пункті 4 частини 1 статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, єдиний внесок нараховується на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно з частиною 8 статті 9 Закону № 2464-VI платники єдиного внеску, зазначені, зокрема, у пункті 4 частини 1 статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини 1 статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (частина 12 статті 9 Закону №2464-VI).

Базою нарахування ЄСВ є сума доходу(прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню ПДФО.

З 2017 року, якщо такими платниками не отримано дохід у звітному році або в окремому місяці звітного року вони зобов`язані визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування ЄСВ. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець, а отже зобов`язаний самостійно визначити базу нарахування, за спірний період згідно з внесеними змінами у Закон України № 2464-VІ.

Позивач до контролюючого органу звітності не подавав, у зв`язку з цим контролюючий орган провів нарахування єдиного внеску у загальній сумі 15819,54 грн.

Колегія суддів акцентує увагу, що в позовній заяві висунута вимога не щодо суми нарахування заборгованості, а факту нарахування заборгованості відповідачем.

Таким чином, позивач, який зареєстрований як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язаний сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 не працевлаштована за трудовим договором особа(а.с.65).

Згідно з абзацами 1 та 2 пункту 9-15 Закону № 2464-VI (у редакції Закону № 592-ІХ) підлягають списанню за заявою платника та у порядку, визначеному цим Законом, несплачені станом на день набрання чинності Законом № 592-ІХ з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом, суми недоїмки, нараховані платникам єдиного внеску, зазначеним у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, за період з 01 січня 2017 року до дня набрання чинності Законом № 592-ІХ, а також штрафи та пеня, нараховані на ці суми недоїмки, у разі якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та за умови подання протягом 90 календарних днів з дня набрання чинності Законом № 592-ІХ, зокрема платниками, зазначеними у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), - державному реєстратору за місцем знаходження реєстраційної справи фізичної особи - підприємця заяви про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності та до податкового органу - звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 01 січня 2017 року до дня набрання чинності Законом № 592-ІХ. Зазначена звітність подається платником виключно у випадку, якщо вона не була подана раніше.

Позивач не скористався правом передбаченим Закону № 2464 подати заяву до контролюючого органу з вимогою списати суми недоїмки, нараховані платникам єдиного внеску за конкретний період до набрання чинності Закону № 592IX/

Таким чином, з обсягу встановлених судом першої інстанції обставин випливає, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 07 листопада 2018 року №Ф-9210-51У є правомірною та законною.

Виходячи з наведеного, колегія суддів не погоджується з судом першої інстанції у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування вимоги від 07.11.2018 №Ф-9210-51У.

Колегією суддів враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки обставинам справи у їх сукупності, рішення винесено з порушенням матеріального та процесуального права та є таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з п.2 ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з частиною другою статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області задовольнити, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.06.2022 по справі № 420/11951/21 скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Шляхтицький О.І.
Судді Домусчі С.Д. Семенюк Г.В.