Справа № 400/9402/21
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2022-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2022 р.м.ОдесаСправа № 400/9402/21

Головуючий в 1 інстанції: Лебедєва Г. В.
рішення суду першої інстанції прийнято у
м. Миколаїв, 13 червня 2022 року

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Градовського Ю.М., Шеметенко Л.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 червня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності/дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 (надалі відповідач) з позовними вимогами про:

- визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо застосування квітня 2017 року як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення за період з 19.07.2017 року по 28.02.2018 року включно;

- зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 19.07.2017 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року в сумі 29271,23 грн. із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 р. № 44, з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 26.02.2019 року включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4039,19 грн відповідно до абз. 4, 6 п. 5 Порядку № 1078;

- зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 4039,19 грн за період з 01.03.2018 року по 26.02.2019 року включно в сумі 48181,77 грн із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 р. № 44, з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при нарахуванні та виплаті позивачу, на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.12.2020р. у справі №400/2165/20, індексації грошового забезпечення за період з 19.07.2017р. по 28.02.2018р., відповідач невірно визначив базовий місяць, та замість січня 2008р. застосував в якості базового для обрахунку суми індексації квітень 2017р., що призвело до нарахування та виплати суми індексації у меншому розмірі та порушує права позивача. До того ж, позивач вважає, що в порушення приписів абз. 4, 5, 6 п. 5 Постанови №1078 від 17.07.2003р., за період з 01.03.2018р. по 26.02.2019р. відповідач безпідставно не нараховував та не виплачував щомісячну фіксовану суму індексації грошового забезпечення в розмірі 4039,19 грн. на місяць, що призвело до не проведення виплат позивачу за вказаний період на загальну суму 48181, 77грн. За вказаного, позивач вважав наявними підстави для зобов`язання відповідача здійснити відповідні нарахування та виплату з компенсацією податків. До того ж, посилаючись на існування ризику невиконання з боку відповідача рішення суду, просив також встановити судовий контроль.

Відповідач проти позову заперечував мотивуючи відсутністю підстав для застосування в якості базового місяця січень 2008р. для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивача за період з 2017р.-лютий 2018р., а також для виплати фіксованої суми індексації за період з березня 2018р. по 26.02.2019р.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 червня 2022 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо застосування квітня 2017 року як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення за період з 19.07.2017 року по 28.02.2018 року включно.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 19.07.2017 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 р. № 44, з урахуванням раніше виплачених сум.

У решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням в частині відмови в задоволенні частини позовних вимог, ОСОБА_1 подав на вказане рішення апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у зобов`язанні відповідача здійснити нарахування та виплату на користь позивача щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення 4039,19 грн. за період з 01.03.2018р. по 26.02.2019р. включно в загальній сумі 48181,77 грн. з компенсацією податків та прийняти постанову у даній справі, якою задовольнити повністю його позов.

В обґрунтування своєї скарги, апелянт вказує, що суд першої інстанції вирішуючи спір фактично невірно визначив характер спірних правовідносин та проігнорував обґрунтування, викладені у позові стосовно того, що за період з 01.03.2018р. ним оскаржується сума індексації, яка виплачується в разі настання обставин, передбачених абз. 3-6 п.5 Порядку №1078, які судом не були досліджені. При цьому, як далі вказує апелянт, єдиним передбаченим законодавцем методом визначення чи належить позивачу фіксована індексації у березні 2018р. є визначення суми, яка належна позивачу до виплати із застосуванням базового місяця січень 2008р. за виключення суми збільшення грошового забезпечення позивача в березні 2018 р. в порівнянні з лютим 2018р. Отже, навівши у своїй апеляційній скарзі самостійно обраховані розрахунки суми індексації грошового забезпечення позивача за спірний період, позивач вважає, що відповідач протиправно оминув вимоги абзаців 4, 5, 6 п. 5 Порядку №1078 та починаючи з березня 2018р. не виплачував ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, яка складає 4039,19 грн. в місяць.

09.08.2022р. від військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач у справі просить скасувати рішення суду першої інстанції та закрити провадження у справі мотивуючи тим, що вимоги ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати індексації за період з 19.07.2017р. по 30.11.2018р. розглядались у межах іншої адміністративної справи №400/2165/20 та за наслідками розгляду вказаної справи Миколаївським окружним адміністративним судом прийнято рішення від 23.12.2020р. також, на думку відповідача При цьому, за період з грудня 2018р. по 26.02.2019р. індексація грошового забезпечення позивачу нараховувалась та була виплачена.

09.08.2022р. (вхід.№13092/22) від військової частини НОМЕР_1 надійшло клопотання про закриття провадження у даній справі.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За правилами ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.02.2019 року № 42 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

У період з 19.07.2017 року по 30.11.2018 року відповідач не нараховував та не виплачував позивачу індексацію грошового забезпечення.

За період з 01.12.2018 року по 26.02.2019 року позивачу нараховано і виплачено 208,16 грн.

Позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 з заявою про виплату індексації грошового забезпечення.

Однак, відповідачем надано відповідь в якому зазначено, що в межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям збройних Сил України у липні 2017 - лютому 2018 роки у Міністерства оборони України не було.

Вважаючи, що він має право на виплату сум індексації грошового забезпечення позивач звернувся із позовом до суду.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.12.2020 року у справі №400/2165/20 позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 19.07.2017 року по 30.11.2018 року та зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 19.07.2017 року по 30.11.2018 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.12.2020 року у справі № 400/2165/20 відповідач нарахував та виплатив позивачу індексацію.

Не погодившись з нарахованою відповідачем сумою індексації, вважаючи, що військова частина НОМЕР_1 протиправно застосувала при нарахуванні індексації за період з 19.07.2017 року по 28.02.2018 року базовий період квітень 2017, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до положень Порядку №1078, січень 2008р. є базовим для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 19.07.2017р. по 28.02.2018р., що свідчить про протиправність застосування відповідачем при нарахуванні та виплаті позивачу індексації за вказаний вище період в якості базового місяця квітень 2017р.

Водночас, зазначивши, що нарахування суми індексації належить до компетенції відповідача, суд першої інстанції не прийняв розрахунок позивача конкретної суми індексації, яка підлягає виплаті за період з 19.07.2017р. по 28.02.2018р.

При цьому, зазначивши, що індекс споживчих цін з березня 2018 року не перевищував 103% аж до листопада 2018 року, з грудня 2018 року по лютий 2019 року нарахування та виплата індексації позивачу здійснювалась з урахуванням базового місяця березень 2018 року, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову у цій частині та зауважив, що твердження позивача про те, що йому належить виплата фіксованої суми індексації грошового забезпечення у розмірі 4039,19грн. в місяць є помилковими та сформовані на помилковому трактуванні позивачем п.п.4,5,6 п.5 Порядку №1078.

З огляду на недоведеність позивачем наявності підстав, які можуть ускладнити виконання судового рішення у даній справі та ненаданням відомостей, що відповідач ухилитиметься від його виконання, суд відмовив у встановленні судового контролю.

Також, розглянувши клопотання відповідача про закриття провадження у даній справі відповідно до п.4 ч.1 ст.238 КАС України, вважав відсутніми підстави для цього, зазначивши, що підстави позову у справі №400/2165/20 і цієї справи №400/9402/21 є різними.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та обґрунтованості висновку суду першої інстанції з урахуванням доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч.2 ст.2 КАС України вимогам.

Частиною 3 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

У відповідності до приписів ст.18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України, умови та порядок проведення індексації грошових доходів населення визначаються Законом України від 03.07.1991 № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (зі змінами та доповненнями, далі - Закон № 1282-XII, у редакції чинній на час спірних правовідносин) та постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» (надалі Порядок № 1078).

Як встановлено ст.2 Закону № 1282-XII, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема: оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно ст.4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» в редакції Закону № 911-VIII від 24.12.2015 року, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (надалі «Порядок №1078»).

Згідно з п.1-1 Порядку №1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок), підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (застосовується з 1 січня 2016 року).

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

До об`єктів індексації, у розумінні п.2 Порядку № 1078 віднесено грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців.

Відтак, індексація грошового забезпечення, як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, є однією з державних гарантій, спрямованою на забезпечення достатнього життєвого рівня населення, яка дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх роботодавців.

Колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.12.2021р. у справі №400/2165/20, за період з 19.07.2017р. по лютий 2018р. позивачу було нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення із застосуванням для її обрахунку базового місяця квітень 2017р.

З березня 2018р. по листопад 2018р. індексація грошового забезпечення позивачу не нараховувалась, а з грудня 2018р. по 26.02.2019р. поточна індексація ОСОБА_1 була нарахована та виплачена з урахуванням базового місяця березень 2018р.

При цьому, за правилами п.п. 4,5 Порядку №1078, у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

У разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Виходячи з приписів п. 5 Порядку № 1078, базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення військовослужбовців є місяць у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів).

Водночас, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Зазначені норми порядку вказують на те, що нарахування індексації не є безумовним, та виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації. На правовідносини, пов`язані з нарахуванням індексації, дійсно впливає факт підвищення саме грошового доходу, а не лише тарифних ставок (окладів).

Згідно з п.10-2 Порядку №1078 для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

Проаналізувавши наведені вище норми, суд першої інстанції правильно вказав на те, що місяць в якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) є базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення військовослужбовців. Разом з тим, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, то базовий період не змінюється, а сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У цьому контексті апеляційний суд зважає на те, що 01 січня 2008 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу", якою були встановлені підвищені посадові оклади військовослужбовців, які визначені додатком №1 до цієї Постанови. Вказана постанова втратила чинність 01 березня 2018 року.

01 березня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", якою затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу, а також нові схеми тарифних розрядів та тарифних коефіцієнтів. Згідно з вказаною Постановою відбулося наступне підвищення посадових окладів військовослужбовців.

Отже, січень 2008 року та березень 2018 року є місяцями підвищення тарифних ставок (посадових окладів), а тому, відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року, а березень 2018 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців починаючи з 01 березня 2018 року.

З січня 2008 року по лютий 2018 року посадовий оклад позивача не змінювався не підвищувався, а іншого відповідачем у справі не доведено, що свідчить на користь обґрунтованості висновку суду першої інстанції про те, що відповідно до Положень Порядку №1078, січень 2008р. є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 19.07.2017р. по 28.02.2018р.

Приймаючи до уваги, що повноваження стосовно обрахунку індексації у відповідності до положень Порядку №1078 та Закону №1282-XII покладається на відповідача, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату певних, конкретно визначених, сум індексації грошового забезпечення позивача за вказаний період.

Апелянт у своїй скарзі, посилаючись в тому числі на правову позицію викладену зокрема у постанові Верховного Суду від 23.04.2020р. у справі №816/1728/16 наполягає на тому, що при індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 26.02.2019р. відповідач мав застосовувати щомісячну фіксовану індексацію в розмірі 4049 грн 19 коп., у зв`язку із настанням обставин, передбачених абз. 3, 4, 5, 6 п.5 порядку №1078.

Надаючи оцінку таким доводам скаржника, колегія суддів враховуючи приписи наведеної вище норми абз.2 п.5 Порядку № 1078 звертає увагу, що обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Водночас, відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України, з квітня 2018 року по грудень 2018 року індекс споживчих цін не перевищував 103 %, на що ґрунтовно звернув увагу суд першої інстанції.

Лише у жовтні 2018 року поріг індексації 103% (100,8 % * 100,0 % * 100,0 % * 99,3% * 100,0 % * 101,9 % * 101,7 % * 100) було перевищено, отже у позивача виникає право на індексацію заробітної плати.

При цьому, оскільки індекс інфляції за жовтень 2018 року опубліковано у листопаді 2018 року, то індексацію необхідно було проводити з грудня 2018 року.

Відтак, в цьому випадку відсутні передбачені законом підстави для індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.03.2018 по листопад 2018р.

Наведене вище свідчить про обґрунтованість висновку суду першої інстанції про те, що грошове забезпечення позивача за період з березня 2018р. по листопад 2018р. не підлягало індексації.

Водночас, колегія суддів також враховуючи правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 09.06.2022р. у справі №600/524/21-а звертає увагу на те, що Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядок №1078 у період існування спірних правовідносин (з 01 березня 2018 року по 26.02.2019р.) не містили в собі такого поняття як «фіксована сума індексації».

Зазначений термін використовувався у додатку 4 «Приклад проведення індексації у разі підвищення грошових доходів» до Порядку, однак лише у редакції, що діяла до 15 грудня 2015 року.

При цьому, виходячи з приведених вище правових норм, апеляційний суд враховує, що нарахування індексації за період з березня 2018 року (та в даному випадку по 26.02.2019р.) здійснюється із застосуванням базового місяця березень 2018 року.

Сторонами у справі не заперечується, що з грудня 2018р. по 26.02.2019р. позивачу нараховувалась та виплачувалась поточна індексація з урахуванням базового місяця березень 2018р.

Крім того, за даними, які містяться в матеріалах справи, апеляційним судом встановлено, що з березня 2018р. посадовий оклад позивача збільшився з 685 грн. до 3000грн, отже підвищився грошовий дохід позивача.

Доказів того, що розмір підвищення грошового доходу є нижчим за суму індексації, апелянтом не доведено, та з матеріалів справи апеляційним судом такого не встановлено.

Обґрунтованих доводів, які б вказували на те, що розмір індексації грошового забезпечення позивача за період з березня 2018р. по 26.02.2019р. був розрахований неправильно, позивач у апеляційній скарзі не навів.

З урахуванням усього наведеного вище у сукупності, є обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відповідність дій відповідача нормам чинного законодавства щодо виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період з 01.03.2018р. по 26.02.2019р. та відповідно про відсутність підстав для задоволення цієї частини позову в тому числі й похідних вимог.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України» ) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень та враховує, що у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги є несуттєвими, встановлених обставин справи, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Судове рішення у частині позовних вимог, які були задоволені судом, апелянтом не оскаржується.

Стосовно клопотання військової частини НОМЕР_1 про закриття провадження у даній справі, апеляційний суд зазначає наступне.

Статтею 238 Кодексу адміністративного судочинства України врегульовано питання закриття провадження у справі.

Так, згідно п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Отже, передумовою для закриття провадження є встановлення судом наявного судового рішення, яким вже фактично вирішено такий спір.

На думку відповідача, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.12.2020р. по справі № 400/2165/20, яке набрало законної сили та виконано відповідачем, охоплює період та зміст позовних вимог ОСОБА_1 по даній справі №400/9402/21, отже наявні підстави для закриття провадження у справі №400/9402/21.

Між тим, такі твердження військової частини НОМЕР_1 судова колегія вважає необґрунтованими, адже як вірно зауважив суд першої інстанції, підстави позову у справах № 400/2165/20 і № 400/9402/21 є різними.

Колегією суддів встановлено, що у межах справи № 400/2165/20 дійсно розглядалися позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати індексації за період з 19.07.2017 року по 28.02.2018 року, однак з підстав того, що індексація взагалі не була виплачена.

Стосовно застосування базового місяця, під час розгляду справи 3400/2165/20 суд зазначив, що такі вимоги є передчасними, відтак не розглядались судом та питанню щодо визначення базового місяця для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивача за період з 19.07.2017р. по 28.02.2018р. оцінка не надвалась.

На виконання рішення суду у справі № 400/2165/20 відповідачем було здійснено відповідні нарахування індексації, з якими позивач не згоден в частині застосування вже базового місяця, що безпосередньо і оскаржується у межах даної справи.

Отже, у справі № 400/9402/21 підставою позову є в тому числі неправильний розрахунок виплаченої індексації в частині встановлення базового місяця щодо періоду з 19.07.2017р. по 28.02.2018р., які не охоплюються рішенням у справі №400/2165/20.

Відтак, підстави для закриття провадження у даній справі передбачені п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає вказану апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 238, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про закриття провадження у справі №400/9402/21 відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 червня 2022 року у справі №400/9402/21 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Танасогло Т.М.
Судді Градовський Ю.М. Шеметенко Л.П.