Справа № 480/13835/21
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2022-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Павлічек В.О.,
за участю секретаря судового засідання - Нікітас К.В.,
позивача - ОСОБА_1 ,
представника позивача - Дубровної В.В.,
представника відповідача - Федченко О.О.,
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просить:
- визнати протиправними та незаконними дії Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації по не переведенню ОСОБА_1 з 11.10.2021 на посаду начальника Управління дошкільної, загальної середньої, інклюзивної, позашкільної освіти, виховної роботи, цифрової трансформації та впровадження інформаційних технологій;
- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації від 18.10.2021 №118-К «Про визначення результатів виконання завдань державними службовцями Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації, які займають посади державної служби категорії «Б» і «В», у 2021» у частині включення ОСОБА_1 до Списку державних службовців Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації, які займають посади державної служби категорії «Б» і «В», визначення результатів яких проводиться у 2021 році;
- визнати протиправним та скасувати висновок Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації щодо результатів оцінювання службової діяльності державного службовця ОСОБА_1 , затверджений наказом № 135-К від 12 листопада 2021 «Про затвердження висновку щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації, які займають посади державної служби категорій «Б», «В», у 2021 році»;
- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації № 136-К від 15 листопада 2021 року «Про звільнення ОСОБА_1 »;
- поновити ОСОБА_1 на посаді заступника директора Департаменту - начальника управління дошкільної, загальної середньої, інклюзивної освіти, позашкільної та виховної роботи Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації;
- стягнути з Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення по день ухвалення у справі судового рішення;
- допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника директора Департаменту - начальника управління дошкільної, загальної середньої, інклюзивної освіти, позашкільної та виховної роботи Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації та в частині стягнення середнього заробітку в межах суми стягнення за один місяць;
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 27.02.2017 працювала на посаді заступника директора Департаменту - начальника управління дошкільної, загальної середньої освіти, фінансово-ресурсного забезпечення, що відноситься до посад державної служби категорії «Б».
Наказом Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації від 08.09.2021№ 433-ОД «Про внесення змін до штатного розпису Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації» скорочено посаду заступника директора Департаменту - начальника управління дошкільної, загальної середньої та інклюзивної освіти, позашкільної та виховної роботи Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації.
Позивач вважає, що відповідачем безпідставно внесені зміни у штатний розпис, без будь-якого економічного обґрунтування та скорочено посаду, яку займала позивач.
08.09.2021 позивача попереджено про припинення державної служби та наступне звільнення у зв`язку зі зміною структури та штатного розпису Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації та запропоновано посаду - начальника управління дошкільної, загальної середньої, інклюзивної, позашкільної освіти, виховної роботи, цифрової трансформації та впровадження інформаційних технологій Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації.
Позивач зазначає, що 06.10.2021 надіслала рекомендованим листом на адресу Департаменту освіти і науки Сумської ОДА заяву про згоду на призначення на запропоновану посаду, але відповідач не призначив ОСОБА_1 на нововведену посаду, чим, як вважає позивач порушив вимоги законодавства та її законне конституційне право на працю.
Разом з тим, відповідачем прийнято наказ від 18.10.2021 № 118-К «Про визначення результатів виконання завдань державними службовцями Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації, які займають посади державної служби категорії «Б» В» у 2021», яким, як вважає позивач, вона безпідставно була внесена у список осіб, які підлягали щорічному оцінюванню службової діяльності у 2021 році. Але, станом на день прийняття наказу від 18.10.2021 № 118-К посади заступника директора Департаменту - начальника управління дошкільної, загальної середньої, інклюзивної освіти, позашкільної та виховної роботи Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації не існувало у зв`язку з її скороченням.
Позивач зазначає, що відповідач, не зважаючи на те, що вона перебувала на лікарняному, не призначив іншу дату повторної явки для оціночної співбесіди, що не сприяло об`єктивності, достовірності, доступності та прозорості здійснення процедури оцінювання та визначення результатів виконання завдань.
Позивач вважає, що відповідач зобов`язаний був винести наказ про переведення її з 11.10.2021 на нововведену за штатним розписом посаду та припинити процедуру оцінювання за попередньою посадою, оскільки станом на 11.10.2021 не був затверджений висновок. Затвердження висновку відбулося лише 12.11.2021 на підставі наказу № 135-К. Усупереч вимог свого ж наказу, у якому визначено термін до 02.12.2021 для підготовки лише проекту наказу про затвердження висновків щорічного оцінювання, відповідач, діючи поспішно та протиправно, 12.11.2021 видав наказ № 135 «Про затвердження висновку щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації, які займають посади державної служби категорій «Б», «В», у 2021 році».
Також позивач вважає, що оцінювання результатів службової діяльності було проведено без дотримання та в порушення вимог законодавства, відтак є незаконними та протиправними затверджений висновок щодо оцінювання результатів службової діяльності, а також, виданий на підставі нього, наказ про звільнення.
Ухвалою суду було відкрито провадження у цій справі та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Представник відповідача надав суду відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечував та зазначив, що заява про згоду на призначення позивача на запропоновану посаду до відповідача не надходила. У журналі реєстрації вхідних документів Департаменту запис щодо надходження зазначеної заяви відсутній. Крім того, позивачкою не було вчинено жодних дій щодо своєчасного з`ясування про прийняте рішення директором Департаменту за результатами розгляду направленої заяви, як після її направлення, так і в день виходу на роботу 12.11.2021 після закінчення періоду тимчасової непрацездатності.
Також представник відповідача зазначає, що позивачем не враховано, що рішення про визначення результатів виконання завдань державними службовцями Департаменту прийнято 18.10.2021, тобто в період тимчасової непрацездатності останньої, а відповідно до вимог законодавства заборонено звільняти працівників за ініціативою роботодавця у зв`язку зі змінами в організації виробництва та праці в період їх тимчасової непрацездатності. Станом на 18.10.2021 ОСОБА_1 обіймала посаду заступника директора Департаменту - начальника управління дошкільної, загальної середньої, інклюзивної освіти, позашкільної та виховної роботи Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації.
Таким чином, на думку представника, у відповідача були всі законні підстави внесення ОСОБА_1 до списку осіб, які підлягали щорічному оцінюванню службової діяльності у 2021 році за посадою заступника директора Департаменту - начальника управління дошкільної, загальної середньої, інклюзивної освіти, позашкільної та виховної роботи Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації.
Представник відповідача також наголошує, що визначення та виставлення оцінки за виконані завдання є дискреційними повноваженням керівника. Так, директором Департаменту, тобто безпосереднім керівником ОСОБА_1 , виставлено бали за кожне завдання з їх обґрунтуванням. Позивачем не доведено особисту роль у досягненні зазначених у позовній заяві результатів виконання завдань, у тому числі з урахуванням визначених посадових обов`язків ОСОБА_1 , а матеріали адміністративного позову не містять доказів звернення позивача до директора Департаменту зі скаргою із зазначенням фактів порушення його прав або перешкод у їх реалізації та прийняття керівником державної служби обґрунтованої відповіді.
Разом з тим, представник відповідача зазначає, що позовні вимоги в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника директора Департаменту - начальника управління дошкільної, загальної середньої, інклюзивної освіти, позашкільної та виховної роботи Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації не підлягають задоволенню з підстав, зазначених в наказі Департаменту від 18.09.2021 № 433-ОД «Про внесення змін до штатного розпису Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації», відповідно якого зазначена посада підлягає скороченню.
Представник позивача надав відповідь на відзив, в якій з доводами відповідача не погоджується та наполягає на позовних вимогах.
Представник відповідача надав заперечення на відповідь на відзив, в яких також просить у задоволенні позовних вимог відмовити.
В подальшому ухвалою суду розгляд справи призначено в судовому засіданні з викликом (повідомленням сторін).
В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.
Представник відповідача проти позову заперечував та просив у задоволенні позовних вимог відмовити.
Суд, заслухавши доводи представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши обставини справи дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного:
У судовому засіданні встановлено, позивач працювала на посаді заступника директора Департаменту - начальника управління дошкільної, загальної середньої та інклюзивної освіти, позашкільної та виховної роботи (а.с. 31, т.1).
Наказом Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації від 08.09.2021№ 433-ОД «Про внесення змін до штатного розпису Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації» скорочено посаду заступника директора Департаменту - начальника управління дошкільної, загальної середньої та інклюзивної освіти, позашкільної та виховної роботи Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації; введено посаду начальника управління дошкільної, загальної середньої, інклюзивної, позашкільної освіти, виховної роботи, цифрової трансформації та впровадження інформаційних технологій; визначено ввести в дію з 11.10.2021 структуру та штатний розпис Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації (а.с.77 78, т.1).
08.09.2021 ОСОБА_1 було попереджено про припинення державної служби та наступне звільнення у зв`язку зі зміною структури та штатного розпису Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації, відповідно до наказу Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації від 08.09.2021 № 433-ОД «Про внесення змін до штатного розпису Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації». Одночасно було запропоновано посаду, що вводилась у штатний розпис - начальника управління дошкільної, загальної середньої, інклюзивної, позашкільної освіти, виховної роботи, цифрової трансформації та впровадження інформаційних технологій Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації. У попередженні також зазначено, що у разі ненадання відповідної заяви про переведення на одну із запропонованих посад, ОСОБА_1 буде звільнено з посади через 30 календарних днів з дня ознайомлення з цим попередженням та виплачено вихідну допомогу в розмірі двох середньомісячних заробітних плат (а.с. 79 80, т.1).
06.10.2021, під час перебування на лікарняному, позивач надіслала рекомендованим листом на адресу Департаменту освіти і науки Сумської ОДА заяву про згоду на призначення на посаду начальника управління дошкільної, загальної середньої, інклюзивної, позашкільної освіти, виховної роботи, цифрової трансформації та впровадження інформаційних технологій Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації (відповідно до поштового повідомлення отримана відповідачем 07.10.2021) (а.с. 82 84, т.1).
Наказом Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації від 18.10.2021 № 118-К «Про визначення результатів виконання завдань державними службовцями Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації, які займають посади державної служби категорії «Б» і «В» у 2021» затверджено список державних службовців Департаменту, які займають посади державної служби категорії Б», «В», визначення результатів виконання завдань яких проводиться у 2021 році, до якого була внесена і ОСОБА_1 за посадою - заступника директора Департаменту - начальника управління дошкільної, загальної середньої та інклюзивної освіти, позашкільної та виховної роботи (а.с. 87 90, т.1).
За результатами виконання завдань державним службовцем, якій займає посаду державної служби категорії «Б» або «В» за 2021 рік, ОСОБА_1 виставлено середній бал 0,2 та оцінка «негативна» (а.с. 263 267, т.1).
Наказом Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації від 12.11.2021 № 135 затверджено висновок щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації у 2021 році, яким визначено оцінку за результатами оцінювання ОСОБА_1 «негативна» (а.с. 107 109, т.1).
Наказом Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації від 15.11.2021 № 136-К звільнено ОСОБА_1 , заступника директора Департаменту - начальника управління дошкільної, загальної середньої та інклюзивної освіти, позашкільної та виховної роботи, 15.11.2021 у зв`язку з отриманням негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності на підставі п.3 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу» (а.с. 145, т.1).
Позивач не погодившись із звільненням із Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації , звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначені Законом України «Про державну службу» №889 VІІІ від 10.12.2015 (далі Закон №889 VІІІ).
Пунктом 10 ч.1 ст.7 Закону України № 889-VІІІ визначено, що державний службовець має право на оскарження в установленому законом порядку рішень про накладення дисциплінарного стягнення, звільнення з посади державної служби, а також висновку, що містить негативну оцінку за результатами оцінювання його службової діяльності.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.83 Закону №889 VІІІ, державна служба припиняється: за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 цього Закону).
Згідно п.п.1, 3 ч.1 ст.87 Закону №889 VІІІ, підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є: 1) скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу; 3) отримання державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності.
Частиною 3 ст.87 Закону №889 VІІІ передбачено, що суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.
Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.
Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.
Наказ (розпорядження) про звільнення державного службовця у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, може бути виданий суб`єктом призначення або керівником державної служби у період тимчасової непрацездатності державного службовця або його відпустки із зазначенням дати звільнення, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, або першим робочим днем після закінчення відпустки (ч.5 ст.87 Закону №889-VІІІ).
Статтею 44 Закону № 889-VІІІ врегульовано питання оцінювання результатів службової діяльності.
Так, результати службової діяльності державних службовців щороку підлягають оцінюванню для визначення якості виконання поставлених завдань, а також з метою прийняття рішення щодо преміювання, планування їхньої кар`єри (частина перша статті 44 Закону).
Відповідно до частини другої статті 44 Закону оцінювання результатів службової діяльності проводиться на підставі показників результативності, ефективності та якості, визначених з урахуванням посадових обов`язків державного службовця, а також дотримання ним правил етичної поведінки та вимог законодавства у сфері запобігання корупції, виконання індивідуальної програми професійного розвитку, а також показників, визначених у контракті про проходження державної служби (у разі укладення).
Оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, які займають посади державної служби категорії «Б» і «В», здійснюється безпосереднім керівником державного службовця та керівником самостійного структурного підрозділу. Оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, які займають посади державної служби категорії «А», здійснюється суб`єктом призначення (частина третя статті 44 Закону).
Державного службовця ознайомлюють з результатами оцінювання його службової діяльності під підпис протягом трьох календарних днів після проведення оцінювання. Висновок щодо результатів оцінювання службової діяльності затверджується наказом (розпорядженням) суб`єкта призначення (частина четверта статті 44 Закону).
За результатами оцінювання службової діяльності державного службовця йому виставляється негативна, позитивна або відмінна оцінка з її обґрунтуванням (частина п`ята статті 44 Закону).
Згідно з частиною шостою статті 44 Закону у разі отримання державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності такий державний службовець звільняється із служби відповідно до пункту 3 частини першої статті 87 цього Закону та з ним розривається контракт про проходження державної служби (у разі укладення).
Висновок, що містить негативну оцінку за результатами оцінювання службової діяльності, може бути оскаржений державним службовцем у порядку, визначеному статтею 11 цього Закону (частина сьома статті 44 Закону).
Державний службовець має право висловити зауваження щодо оцінювання результатів його службової діяльності, які долучаються до його особової справи (частина восьма статті 44 Закону).
Державні службовці, які отримали відмінні оцінки за результатами оцінювання службової діяльності, підлягають преміюванню відповідно до цього Закону (частина дев`ята статті 44 Закону).
Процедура проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців (далі - оцінювання) визначена Порядком проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2017 р. № 640 (далі Порядок).
Відповідно до п.п.7 - 9 Порядку, оцінювання проводиться на підставі ключових показників, визначених з урахуванням посадових обов`язків державного службовця, а також дотримання ним загальних правил етичної поведінки та вимог законодавства у сфері запобігання корупції. У разі звільнення державного службовця або його переведення на іншу посаду державної служби до затвердження висновку процедура оцінювання за посадою державної служби, яку він займав, припиняється (п.8). Оцінювання проводиться поетапно: визначення завдань і ключових показників; визначення результатів виконання завдань; затвердження висновку (крім випадків, коли жодне із визначених завдань не підлягає оцінюванню) (п.9).
Пунктом 13 Порядку встановлено, що визначення результатів виконання завдань проводиться у жовтні - грудні за період з 1 січня поточного року або з дати визначення завдань і ключових показників до дати прийняття наказу (розпорядження) про визначення результатів виконання завдань.
Згідно п.14 Порядку, визначення результатів виконання завдань, затвердження висновку не проводиться, зокрема, якщо на дату прийняття наказу (розпорядження) про визначення результатів виконання завдань державний службовець: працює на займаній посаді у звітному році з визначеними йому завданнями менше трьох місяців.
Відповідно до п.16 Порядку, висновок затверджується наказом (розпорядженням) суб`єкта призначення у грудні звітного року.
Пунктами 47, 48 Порядку визначено, що у разі отримання державним службовцем негативної оцінки відповідний висновок може бути оскаржений таким державним службовцем. Оскарження висновку щодо результатів оцінювання службової діяльності державного службовця, який займає посаду державної служби категорій Б або В, здійснюється відповідно до статті 11 Закону України Про державну службу.
З матеріалів справи судом встановлено, що 08.09.2021 ОСОБА_1 отримала попередження про припинення державної служби та наступне звільнення у зв`язку зі зміною структури та штатного розпису Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації, одночасно їй було запропоновано посаду начальника управління дошкільної, загальної середньої, інклюзивної, позашкільної освіти, виховної роботи, цифрової трансформації та впровадження інформаційних технологій Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації.
06.10.2021, під час перебування на лікарняному, позивач надіслала рекомендованим листом з описом вкладення на адресу Департаменту освіти і науки Сумської ОДА заяву про згоду на призначення на посаду начальника управління дошкільної, загальної середньої, інклюзивної, позашкільної освіти, виховної роботи, цифрової трансформації та впровадження інформаційних технологій Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації.
Разом з тим, як стверджує позивач, ОСОБА_4 виконувала обов`язки прибиральниці службових приміщень Департаменту освіти і науки Сумської ОДА, а з 2018 року обов`язки чергової, робоче місце її розташоване на першому поверсі Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації, зазначене також підтвердила свідок ОСОБА_5 .
Як пояснила, опитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 , вона є особою відповідальною за отримання вхідної кореспонденції у Департаменті освіти і науки Сумської ОДА, та у разі її відсутності таку пошту приймала та потім передавала їй ОСОБА_4 .
Судом також було викликано в судове засідання в якості свідка ОСОБА_4 , але остання в судове засідання не з`явилася та надала суду заяву із відповідними доказами про неможливість явки в судове засідання за станом здоров`я.
Відтак, суд погоджується із твердженням представника позивача про те що ОСОБА_1 не може нести відповідальність за наслідки такої організації роботи з прийому вхідної кореспонденції у Департаменті освіти і науки Сумської ОДА.
Слід зазначити, що в межах даної справи саме на відповідача покладається обов`язок доведення правомірності його дій та рішень.
Враховуючи зазначене, суд вважає, безпідставним твердження відповідача щодо неотримання заяви ОСОБА_1 про згоду на призначення на посаду начальника управління дошкільної, загальної середньої, інклюзивної, позашкільної освіти, виховної роботи, цифрової трансформації та впровадження інформаційних технологій Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації.
Суд зазначає, що виходячи із приписів ст.87 Закону №889VІІІ, у випадку скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу, у відповідача в даному випадку було два варіанти дій: або переведення позивача, у разі її згоди, на запропоновану посаду, або звільнення її за п.1.ч.1 ст.87 Закону №889- VІІІ.
Оскільки судом було встановлено факт надання позивачем згоди на переведення на запропоновану їй посаду, суд вважає, що відповідно у відповідача виник обов`язок щодо переведення ОСОБА_1 на цю посаду.
При цьому суд наголошує, що навіть у випадку ненадання позивачкою згоди на переведення на запропоновані їй посади, у відповідача виник би обов`язок щодо її звільнення за п.1.ч.1 ст.87 Закону №889- VІІІ.
Натомість відповідач, не прийнявши жодного із вказаних рішень щодо ОСОБА_1 та після спливу 30 денного терміну з дня попередження про звільнення, наказом від 18.10.2021 № 118-К включив її за посадою, що була скорочена, до списку державних службовців визначення результатів виконання завдань яких проводиться у 2021 році. При тому, що відповідно до п.3 наказу Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації від 08.09.2021 №433 ОД новий штатний розпис та структура, в яких відсутня посада заступника директора Департаменту - начальника управління дошкільної, загальної середньої та інклюзивної освіти, позашкільної та виховної роботи, введені в дію з 11.10.2021.
Отже суд дійшов висновку, що відповідач, в порушення вимог ст.87 Закону №889-VІІІ не перевів позивача на посаду начальника управління дошкільної, загальної середньої, інклюзивної, позашкільної освіти, виховної роботи, цифрової трансформації та впровадження інформаційних технологій, чим вчинив протиправну бездіяльність та порушив права позивача та відповідно в порушення приписів п.8, п.14 Порядку включив позивача до списку державних службовців визначення результатів виконання завдань яких проводиться у 2021 році, визначив такі результати та затвердив відповідний висновок.
При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що дії - це форма активної поведінки суб`єкта владних повноважень, що виражається у прийнятті рішень, вчиненні активних дій, що призводить до порушення прав позивача за захистом яких він звернувся до суду. Тобто у даному випадку, не перевівши позивача на посаду начальника управління дошкільної, загальної середньої, інклюзивної, позашкільної освіти, виховної роботи, цифрової трансформації та впровадження інформаційних технологій, відповідач допустив саме протиправну бездіяльність. А відтак, позовні вимоги в частині визнання протиправними та незаконними дії відповідача по не переведенню ОСОБА_1 з 11.10.2021 на посаду начальника Управління дошкільної, загальної середньої, інклюзивної, позашкільної освіти, виховної роботи, цифрової трансформації та впровадження інформаційних технологій не підлягають задоволенню.
Натомість належними способом захисту в даному випадку буде визнання протиправної бездіяльності відповідача щодо не переведення ОСОБА_1 на посаду начальника Управління дошкільної, загальної середньої, інклюзивної, позашкільної освіти, виховної роботи, цифрової трансформації та впровадження інформаційних технологій.
Суд вважає, що відповідачем також не було враховано, що у разі переведення позивача на запропоновану посаду, відповідно до п.14 Порядку, визначення результатів виконання завдань, затвердження висновку не проводиться, та відповідно до п.8 Порядку розпочате визначення результатів виконання завдань у разі звільнення державного службовця або його переведення на іншу посаду державної служби до затвердження висновку процедура оцінювання за посадою державної служби, яку він займав, припиняється.
Враховуючи, що судом встановлено, що відповідачем безпідставно було включено позивача до списку державних службовців визначення результатів виконання завдань яких проводиться у 2021 році, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації від 18.10.2021 №118-К у частині включення ОСОБА_1 до Списку державних службовців Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації, які займають посади державної служби категорії «Б» і «В», визначення результатів виконання завдань яких проводиться у 2021 році, є обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню.
Отже надаючи юридичну оцінку відповідності проведеної процедури оцінювання позивача, суд встановив її невідповідність вимогам Порядку №640.
Відповідно до пункту 49 Порядку №640 висновок скасовується суб`єктом призначення або судом у частині оцінювання результатів службової діяльності конкретного державного службовця. Зазначений висновок не підлягає скасуванню, якщо допущені процедурні порушення, які не впливають на результати оцінювання.
Допущення учасниками процедури оцінювання порушень, які можуть полягати у застосуванні формального підходу до визначення завдань, порушенні встановлених термінів проведення оцінювання, неналежному заповненні форм, виставлені балів та оцінок, що не відповідають встановленим критеріям, та затвердженні висновку який містить таку оцінку, є підставою для скасування висновку щодо результатів службової діяльності державного службовця у встановленому порядку.
Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 21.04.2021 у справі №480/4987/19.
Зважаючи на те, що відповідачем не дотримано порядку проведення оцінювання результатів службової діяльності позивача, висновок щодо результатів оцінювання службової діяльності державного службовця ОСОБА_1 за 2021 рік не може вважатися законним та обґрунтованим, а тому є протиправним та підлягає скасуванню. Допущені відповідачем процедурні порушення впливають на результати оцінювання позивача.
Оскільки судом встановлено протиправність наказу відповідача від 18.10.2021 №118-К в частині включення позивача списку державних службовців, визначення результатів виконання завдань яких проводиться у 2021 році, відтак як наслідок підлягає визнанню протиправним і скасуванню і висновок відповідача щодо результатів оцінювання службової діяльності державного службовця ОСОБА_1 , затверджений наказом № 135-К від 12 листопада 2021.
Абзацом 1 ст.235 Кодексу законів про працю України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України Про запобігання корупції іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Суд вважає, що само по собі встановлення факту проведення оцінювання діяльності державного службовця в порушення вимог законодавства є підставою для скасування висновку за результатами такого оцінювання. Відтак як похідні підлягають задоволенню і позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування наказу відповідача № 136-К від 15 листопада 2021 року «Про звільнення ОСОБА_1 » та поновленні ОСОБА_1 на посаді заступника директора Департаменту - начальника управління дошкільної, загальної середньої, інклюзивної освіти, позашкільної та виховної роботи Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне.
Приписами частини 2 статті 235 Кодексу законів про працю України визначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Згідно із абз.3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100) у всіх інших випадках (до яких відноситься й випадок вимушеного прогулу), середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.
Відповідно до п.8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Роз`яснення з питань обчислення середньої заробітної плати в усіх випадках її збереження надаються Міністерством економіки (п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, з урахуванням змін, внесених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.05.2020 №410).
У листі Міністерства розвиту економіки, торгівлі та сільського господарства України від 12.08.2020 №3501-06/219 Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2021рік, норма тривалості робочого часу визначена у грудні 2021р. 22 дні.
Водночас, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, з 5:30 24 лютого 2022 року в Україні введений воєнний стан у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації.
Указом Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні від 14.03.2022 №133/2022, затвердженого Законом України №7168 від 16.03.2022, воєнний стан продовжений до 25.04.2022.
Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України №2212-IX від 21.04.2022, воєнний стан продовжений до 25.05.2022.
Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України №2263-IX від 22.05.2022, воєнний стан продовжений з 05 годин 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб.
Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України № 2500-IX від 15.08.2022, воєнний стан продовжений з 05 годин 30 хвилин 23.08.2022 строком на 90 діб.
Згідно із ч.2,3 ст.1 Закону України Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану, від 15 березня 2022 року № 2136-IX, який набрав чинності 24.03.2022, на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України (ч.2). У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом (ч.3).
Відповідно до ч.6 ст.6 вказаного Закону, у період дії воєнного стану не застосовуються норми статті 53 (тривалість роботи напередодні святкових, неробочих і вихідних днів), частини першої статті 65, частин третьої - п`ятої статті 67 та статей 71-73 (святкові і неробочі дні) Кодексу законів про працю України.
З урахуванням вищевказаних приписів, норма тривалості робочого часу у квітні 2022р. складає 21день, у травні 2022 22 дні, у червні 2022 22 дні, у липні 21, у серпні 23, у вересні - 21.
Виходячи з наведеного, розрахункова кількість робочих днів за час вимушеного прогулу позивача, починаючи з наступного робочого дня після дня звільнення (16.11.2021) по 29.09.2022 становить 224 дні.
Таким чином, сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за час вимушеного прогулу становить 179 207,26грн. (224 *803,62 грн).
Надаючи оцінку доводам позову щодо стягнення з відповідача моральної шкоди суд зазначає таке.
Згідно частин першої статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих відносин через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
У пункті 5 цієї ж Постанови Пленуму № 4 зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі № 464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.
У практиці Європейського Суду з прав людини порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей зокрема через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди.
Таким чином, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчить про заподіяння їй моральної шкоди.
При цьому слід виходити з презумпції, що порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним конституційним обов`язкам (статті 3, 19 Конституції України) і завжди викликає у людини негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.
В силу статті 1173 Цивільного кодексу України шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача - органу державної влади чи місцевого самоврядування, а протиправність його дій та рішень презюмується - обов`язок доказування їх правомірності покладається на відповідача (частини друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Наведений правовий висновок висловлений Верховним Судом у постановах від 22.01.2020 у справі №560/798/16-а та від 20.09.2022 у справі № 803/2375/14.
В обґрунтування наявності підстав для відшкодування моральної шкоди позивач вказує на те, що внаслідок незаконного звільнення їй заподіяна моральна шкода у вигляді душевних страждань, порушення нормального ритму життя і життєвих зав`язків, нанесено шкоди діловій репутації, честі та гідності. Зокрема, як на доказ погіршення здоров`я позивач посилається на довідку Сумського обласного центру соціально психологічної допомоги (а.с. 66, т.2).
Зважаючи на те, що в межах розгляду цієї справи встановлено незаконність звільнення позивача, суд дійшов висновку про те, що негативні емоції позивача внаслідок незаконного звільнення перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із діями відповідача, а відтак завдали йому моральної шкоди.
Оцінивши обставини справи, встановивши незаконність прийнятих відповідачем рішень та вчинених дій, оцінивши ступінь їх негативного впливу на позивача, суд вважає, що співмірним розміром відшкодування є сума 2000 грн.
Відповідно до статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать також консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.
Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.
З метою отримання правничої допомоги, позивачем було укладено Договір про надання правової допомоги від 15.11.2021р. з адвокатом Дубровною Валентиною Володимирівною (а.с. 127 129, т.2).
Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору
Крім того, суд зазначає, що у відповідності з пунктами 2, 3 частини 1 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби, про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць підлягають негайному виконанню.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації, треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправними та незаконними дій та наказу, визнання протиправними та скасування висновку та наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації щодо не переведення ОСОБА_1 на посаду начальника Управління дошкільної, загальної середньої, інклюзивної, позашкільної освіти, виховної роботи, цифрової трансформації та впровадження інформаційних технологій.
Визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації від 18.10.2021 №118-К «Про визначення результатів виконання завдань державними службовцями Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації, які займають посади державної служби категорії «Б» і «В», у 2021» у частині включення ОСОБА_1 до Списку державних службовців Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації, які займають посади державної служби категорії «Б» і «В», визначення результатів яких проводиться у 2021 році.
Визнати протиправним та скасувати висновок Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації щодо результатів оцінювання службової діяльності державного службовця ОСОБА_1 , затверджений наказом № 135-К від 12 листопада 2021 «Про затвердження висновку щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації, які займають посади державної служби категорій «Б», «В», у 2021 році».
Визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації від 15 листопада 2021 року № 136-К «Про звільнення ОСОБА_1 ».
Поновити ОСОБА_1 на посаді заступника директора Департаменту - начальника управління дошкільної, загальної середньої, інклюзивної освіти, позашкільної та виховної роботи Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації з 16.11.2021 року.
Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника директора Департаменту - начальника управління дошкільної, загальної середньої, інклюзивної освіти, позашкільної та виховної роботи Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 11 652,52 грн. (одинадцять тисяч шістсот п`ятдесят дві гривні 52 коп.).
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 04.10.2022 року.

Суддя В.О. Павлічек