Справа № 580/1890/22
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1890/22 Суддя (судді) першої інстанції: Петро ПАЛАМАР
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 02 травня 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області, в якому просив:

- врахувати, що питання рівності перед законом виникло при аналізі мотивів відмов в доступі до відшкодування шкоди. Якщо Ви стоїте на положеннях Конституції, Закону, а я вважаю, що саме так воно і повинно бути, то повинні признати головне: порядок розгляду заяв визчається Конституцією і законами. Іншого нема. І все, що має незаконну сторону, неконституційну грань вирішення цього питання, не може бути прийнято колегією. А так звана постанова від 05.11.21р. складена та видана як неправовий документ, тому що повністю не відповідає дійсності, з неправильним застосуванням норм матеріального права, що яскраво свідчить про невиконання рішенням від 07.06.2021р. "Зобов`язання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12 листопада 20001 року, яка була зареєстрована 13 листопада 2001 року за № 25, та прийняти рішення відповідно до законодавства з урахуванням висновків суду", так як згідно ст. 36 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань України", зобов`язує боржника, цитую: "розглянути справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх не обхідних документів і приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів", а відповідач всупереч їй злочинно розглянув заяву без справи? Це і є підставою для направлення даного позову з проханням скасувати так звану постанову від 05.11.21p.;

- скасуванню вона підлягає і тому, що ОСОБА_2 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, вибачте, плюючи на Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст.58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів. Справа N 1-7/99 9 лютого 1999 року № І-рп/99) "признає" заднім числом трирічну давнину між датою заяви - 12.11.01р. та так званим рішенням - 16.04.04р. Але ж відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Ці приписи поширюються на всіх без винятку службових осіб, в т.ч, і ОСОБА_2 , а в так званій відмові все навпаки, що є підставою для її скасування;

- дати оцінку звільнення ОСОБА_4 по моїх заявах про незаконні, протиправні і навіть злочинні дії при створені 4 постанов про відмову та добровільне звільнення добросовісного ОСОБА_5 , якого відповідач заставляв сфальшувати п`яту постанову про відмову та прийняти окрему ухвалу відносно постійних злочинних підробок ОСОБА_2 , в даному випадку так званого доручення та направити її до Фонду соціального страхування України для прийнятті мір по припиненню беззаконня.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 02 травня 2022 р. позовну заяву повернуто позивачу.

Не погоджуючись з ухвалою про повернення позовної заяви, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, при цьому посилаючись на неповне з`ясування обставин справи та порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2022 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду у письмовому провадженні на 05.10.2022.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути дану апеляційну скаргу в порядку письмового провадження, з урахуванням приписів ч. 2 ст. 312 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Так, повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем, в супереч вимогам ст. 160, 161 КАС України, не виконано вимоги ухвали суду від 19.04.2022 в частині надання копії паспорта, доказів на підтвердження обґрунтованості позовних вимог та приведення позову у відповідність із положеннями ч. 1 ст. 5 КАС України, оскільки вимога щодо виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 по справі № 580/2730/20, не узгоджується із завданням адміністративного судочинства. Отже, вимоги ухвали у встановлений судом строк позивачем не виконані.

Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, адже суд не врахував, що суд не може змушувати особу формувати позовні вимоги чіткіше чи у якійсь інший спосіб. Позивач вважає, що виконав вимоги КАС України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Конституція України гарантує право кожного на судовий захист своїх прав та інтересів, що включає також право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Разом з тим, право на доступ до правосуддя в Україні, як і в більшості держав світу, не є абсолютним і обмежене певними процесуальними механізмами.

Згідно з частиною 2 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до норм частини 1 статті 160 КАС України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

За приписами п. 4 частини 5 статті 160 КАС України, в позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Під змістом позовних вимог розуміються запропоновані позивачем способи судового захисту свого права, свободи чи інтересу, які повинні формулюватися максимально чітко і зрозуміло. Обставинами, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, є конкретні юридичні факти з настанням яких суб`єкти публічного права вступають між собою у спірні правовідносини. Позовні вимоги і обставини в їх обґрунтування мають викладатися лаконічно, чітко, зрозуміло, з використанням прийнятої юридичної термінології. Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, складають підставу позову. Підстава позову перебуває у нерозривному логічному взаємозв`язку із змістом позовних вимог (з предметом позову). Виклад обставин підстав позову необхідний для визначення тотожності позову та визначення предмета доказування в спорі між сторонами.

Так, частиною 1 статті 5 КАС України, встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

У контексті наведеного, суд першої інстанції правильно наголосив на тому, що позовна заява повинна містити максимально чітко і зрозуміло сформовані позовні вимоги.

Дійсно, незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для визнання позовної заяви неподаною і повернення позивачеві, а саме, на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для ухвалення рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту. Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, а встановлення належності відповідачів та обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Проте, за даних обставин: позовна заява подана від імені ОСОБА_1 , однак до суду не надано належним чином завірених доказів адміністративно-процесуальної правоздатності (копія паспорта та РНОКПП); заявлені вимоги щодо надання оцінки звільнення посадових осіб відповідача не узгоджуються з ст. 5 КАС України; заявлені вимоги не узгоджуються з ст. 5 КАС України.

Також, судом першої інстанції було звернуто увагу на те, що у разі незгоди з діями відповідача щодо виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 по справі № 580/2730/20, позивач має право звернутись до Черкаського окружного адміністративного суду із заявою в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вказану ухвалу суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху, позивач отримав 22.04.2022.

26.04.2022 на адресу суду від позивача надійшла заява, в якій зазначено РНОКПП та електронну адресу відповідача, а також повідомлено про відсутність аналогічного позову. Виключено вимогу щодо надання оцінки звільнення посадових осіб відповідача. Надано пояснення щодо неможливості звернення до Черкаського окружного адміністративного суду із заявою в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, а також вказано про відсутність необхідності надавати докази, оскільки зазначені судом докази повинен надати відповідач.

Тож, позивачем, всупереч вимогам ст. 160, 161 КАС України, не виконано вимоги ухвали суду від 19.04.2022 в частині надання копії паспорта, доказів на підтвердження обґрунтованості позовних вимог та приведення позову у відповідність із положеннями ч. 1 ст. 5 КАС України, оскільки вимога щодо виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 по справі № 580/2730/20, не узгоджується із завданням адміністративного судочинства.

Отже, суд першої інстанції мав підстави для висновку, що вимоги ухвали у встановлений судом строк позивачем не виконані. Зазначені вище обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам Кодексу адміністративного судочинства України та є недоліками позовної заяви, що в свою чергу, створює перешкоди для вирішення питання про наявність підстав для відкриття провадження у справі, проте позивач у встановлені судом першої інстанції строки недоліки позовної заяви не усунув, що давало підстави суду застосувати відповідні наслідки, передбачені ст. 169 КАС України.

Розглянувши апеляційну скаргу, колегія суддів не вбачає порушень норм процесуального права з боку суду першої інстанції при постановленні ухвали про повернення позовної заяви.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом апеляційної інстанції не було встановлено порушення норм процесуального права судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому, у її задоволенні необхідно відмовити, а ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 02 травня 2022 р. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

Я.М. Василенко