Справа № 120/5865/22
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2022-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

06 жовтня 2022 р. Справа № 120/5865/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маслоід Олени Степанівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Біохімтранс" (вул. Коцюбинського, 62, с. Павлівка, Хмільницький р-н, Вінницька обл., 22436)

до: Відділу Державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. В.Порика, 29, м. Вінниця, 21021)

про: визнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Біохімтранс" (далі - позивач) з позовною заявою до Відділу Державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови відповідача про застосування адміністративно-господарського штрафу № 337186 від 28.06.2022 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 01.02.2022 року уповноваженою особою проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом. В ході даної перевірки зупинений транспортний засіб, належний позивачеві. За результатами перевірки складено акт проведення перевірки № 319853 від 01.02.2022 року та встановлено порушення, яке полягало у відсутності обов`язкових документів, передбачених ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме особистої картки водія до цифрового тахографа. 28.06.2022 року відповідачем прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 337186. Позивач вказує, що обов`язок ведення реєстраційних листків режиму праці та відпочинку водіїв, тахокарт, протоколів та адаптації тахографа до транспортного засобу , та відповідальність за недотримання вказаних вимог, покладений на водіїв, які здійснюють міжнародні автомобільні перевезення. В той же час позивачем здійснювалось внутрішнє перевезення, в межах України, з огляду на що, відповідач дійшов помилкового висновку про наявність порушення, передбаченого ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Ухвалою суду від 02.08.2022 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

14.09.2022 року за вх.№45518/22 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому наведено заперечення проти заявлених позовних вимог. Аргументуючи свою позицію відповідач зазначає, що уповноваженими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області 01.02.2022 року під час рейдової перевірки на а/д Київ-Одеса 210 км+450 км перевірено транспортний засіб VOLVO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що використовується позивачем. За результатами проведення рейдової перевірки складено акт № 319853 від 01.02.2022 року, в якому зафіксовано порушення ч. 1 абз.3 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" -надання послуг з перевезення вантажу без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 48 вказаного закону, а саме відсутність у водія особистої картки до цифрового тахографа. Відповідач зазначає, що наявність вказаних документів передбачена також Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, яке затверджено наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 340 від 07.06.2010 року (надалі Положення) та Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, яка затверджено наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 24.06.2010 року (надалі Інструкція). Відповідно до п. 1.3., 6.1. Положення його вимоги розповсюджуються на автомобільних перевізників та водіїв, що здійснюють внутрішні перевезення та вантажні автомобілі з масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Також п. 1,3 Інструкції передбачено, що її дія поширюється на суб`єкти господарювання, які проводять діяльність у сфері перевезень пасажирів та/або вантажів автомобільним транспортними засобами без будь-якого розмежування на види (міжнародні/внутрішні) перевезення. Відповідач також посилається на п. 3.1., 3.3., 3.6 Інструкції. Таким чином, посадовими особами правомірно було складено акт про виявлене порушення. 28.06.2022 року проводився розгляд справи щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт стосовно акту №319853 від 01.02.2022 року, на який представник позивача не прибув, тому було прийнято рішення про винесення оскаржуваної постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу. Враховуючи вищевикладене відповідач вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Ч. 4 ст. 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

01.02.2022 року в межах рейдової перевірки уповноваженими особами здійснено перевірку транспортного засобу VOLVO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що використовується позивачем.

В ході проведення перевірки виявлено порушення ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", п. 3.3 Наказу Міністерства транспорту і зв`язку України № 385 від 24.06.2010 року, відповідальність за які передбачена ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме абз. 3 ч.1 - перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 48 вказаного закону, зокрема відсутність у водія особистої картки до цифрового тахографа. Вказане зафіксовано в акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №319853 від 01.02.2022 року.

Водієм надано пояснення стосовно виявленого порушення та зазначено, що на момент проведення перевірки картка водія відсутня, так як документи подають на виготовлення чіп-карти тахографа.

Повідомленням від 07.06.2022 року відповідач повідомив позивача про дату, час та місце розгляду справи щодо виявленого порушення, водночас позивач на розгляд справи не прибув.

28.06.2022 року відповідачем винесено постанову №337186 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу в сумі 17 000 грн.

Позивач, не погоджуючись з вказаною постановою, звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про автомобільний транспорт", Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, яке затверджено наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 340 від 07.06.2010 року, Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, яка затверджено наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 24.06.2010 року, Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 року.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України "Про автомобільний транспорт" від 05 квітня 2001 року № 2344-ІІІ (далі - Закон № 2344-ІІІ).

Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами-суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень (ст. 3 Закону № 2344-ІІІ).

Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону № 2344-ІІІ реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Так, на виконання вимог абз. 4 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №442 від 10.09.2014 року "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті та підпорядкувавши Службі, що утворюється, Державну спеціальну службу транспорту.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Положення).

Відповідно до п. 1 Положення Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно з п.п. 1, 3 п. 4 Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, міському електричному, залізничному транспорті; здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті.

Як зазначено у п. 8 Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

На момент прийняття оскаржуваної постанови таким органом виступав відділ державного нагляду (контролю) у Вінницькій області, утворений згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2021 року № 1579-р "Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті".

Ст. 6 Закону № 2344-ІІІ передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567 (далі - Порядок № 1567), в редакції на момент проведення перевірки.

Згідно з абз. 1 п. 15 Порядку № 1567 в редакції, яка була чинною на момент проведення перевірки, під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно, зокрема, наявність визначених ст. 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Відповідно до ч. 2 ст. 48 Закону № 2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Таким чином, перелік необхідних документів не є вичерпним, оскільки у ст. 48 Закону № 2344-ІІІ визначено, що законодавством можуть бути передбачені інші документи необхідні для внутрішніх перевезень вантажів.

Відповідно до п. 21, 22 Порядку №1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Судом встановлено, що на момент проведення перевірки транспортного засобу VOLVO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що використовується позивачем, у водія була відсутня особиста картка до цифрового тахографа.

Порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №385 від 24.06.2010 року (далі - Інструкція № 385).

Відповідно до п. 1.4 Інструкції №385 контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв; тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.

Згідно з положеннями п. 3.3 Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:

- забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

- своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;

- використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

- має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;

- у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);

- у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Отже, з аналізу наведених вище положень вбачається, зокрема, що водій транспортного засобу, обладнаного цифровим тахографом, використовує особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом, а в разі несправності чи пошкодження такої картки - своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних що використовують у даному тахографі.

Водночас, в акті проведення перевірки № 319853 від 01.02.2022 року зафіксовано порушення вимог Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме -відсутність у водія особистої картки до цифрового тахографа.

В той же час водієм надано пояснення стосовно виявленого порушення та зазначено, що на момент проведення перевірки картка водія відсутня, так як документи подають на виготовлення чіп-карти тахографа.

Відомостей щодо здійснення водієм записів стосовно режиму його роботи та відпочинку та надання таких уповноваженим особам при проведенні перевірки матеріали справи не містять.

Відтак, на момент проведення перевірки, у водія був відсутній документ, наявність якого, при здійсненні перевезень вантажу, передбачена Інструкцією № 385.

Однак, у позовній заяві позивач стверджує, що транспортний засіб, який перевірявся уповноваженими особами, не здійснював міжнародні перевезення, а тому вимоги щодо наявності особистої картки водія до цифрового тахографа на нього не поширюються.

З даним твердженням позивача суд не погоджується, у зв`язку із наступним.

П. 1 Інструкції № 385 відображає підстави її прийняття, а у п. 1.2., п. 1.3. визначена сфера її застосування та зазначено, що ця Інструкція визначає порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів, та ця Інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі) (п. 1.3. Інструкції), тобто без відокремлення видів перевезень.

Так, з аналізу процитованої норми вбачається, що вимоги щодо наявності у водія особистої картки до цифрового тахографа поширюються й на внутрішні перевезення.

Абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-ІІІ визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що за відсутності документів, зокрема, в даному випадку особистої картки водія до цифрового тахографа, на підставі якої виконуються вантажні перевезення до фізичних або юридичних осіб, які здійснюють на комерційній основі чи за власний кошт перевезення вантажів транспортними засобами, застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Такий висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду по справі № 820/4624/17 від 11.02.2020 року.

Отже, позивачем не доведено, що при здійсненні вантажного перевезення 01.02.2022 року, ним як автомобільним перевізником оформлено документи, передбачені Інструкцією № 385, що виключало б відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Матеріалами справи доведено факт вчинення позивачем господарських правопорушень - надання послуг з перевезення пасажирів без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», за що абз. 3 ч. 1 ст. 60 цього Закону передбачена відповідальність автомобільного перевізника у вигляді адміністративно-господарського штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 337186 від 28.06.2022 року, є безпідставними, не ґрунтуються на приписах закону, що регулюють спірні правовідносини, а отже не підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єктів владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи, що спір вирішено не на користь позивача, підстави для присудження йому судового збору, сплаченого при зверненні до суду, відсутні.

Керуючись Конституцією України, Законом України «Про автомобільний транспорт», Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 року, Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №385 від 24.06.2010 року та ст. 2, 9, 77, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Біохімтранс" до Відділу Державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови № 337186 від 28.06.2022 року відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Біохімтранс" (вул. Коцюбинського, 62, с. Павлівка, Хмільницький р-н, Вінницька обл., 22436, )

Відповідач - Відділ державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. В. Порика, б. 29, м. Вінниця, 21021)

Повний текст судового рішення складено та підписано суддею 06.10.2022 року.

Суддя Маслоід Олена Степанівна