Справа № 580/8615/21
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2022-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/8615/21 Суддя (судді) першої інстанції: В.П.Тимошенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого судді - Лічевецького І.О., суддів - Єгорової Н.М., Оксененка О.М., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Будищенської сільської ради про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Будищенської сільської ради, у якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача у вирішенні заяви позивача від 13.09.2021 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для особистого селянського господарства в адміністративних межах Будищенської сільської ради за межами населеного пункту Черкаського району Черкаської області;

- зобов`язати відповідача надати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для особистого селянського господарства в адміністративних межах Будищенської сільської ради за межами населеного пункту Черкаського району Черкаської області;

- стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір та втрати на професійну правничу допомогу

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідач вчинив бездіяльність з розгляду заяви позивача щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для особистого селянського господарства в адміністративних межах Будищенської сільської ради за межами населеного пункту Черкаського району Черкаської області, оскільки у визначений Земельним кодексом України строк не прийняв відповідного рішення.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 12 січня 2022 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_1 звернувся до Шостого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, а також неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апелянт наголошує, що відповідач здійснив бездіяльність щодо розгляду його заяви, оскільки не виконав вимоги встановлені частиною першою статті 118 Земельного кодексу України.

Ухвалою колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 серпня 2022 року відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження з 01 вересня 2022 року.

Від Будищенської сільської ради до суду 23.08.2022 року надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник зазначає, що заява ОСОБА_1 розглянута відповідачем у порядку, визначеному чинним законодавством, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги позивача.

Окрім цього, представник зазначив, що згідно рішення сесії №33-6/VIII «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок комунальної власності за межами населеного пункту» вказана земельна ділянка підлягає поділу на окремі частини, а тому заяву позивача неможливо розглянути повторно.

Також до суду 23.08.2022 року надійшло клопотання від відповідача, в якому останній просить відмовити у задоволенні вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, 13.09.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Будещинської сільської ради із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га, у межах норм безоплатної приватизації.

Будещенська сільська рада листом від 12.10.2021 року №02-76/ повідомила позивача, що його заява про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, розглянута та обговорена на 26 сесії сільської ради 01.10.2021. У результаті розгляду рішення не прийняте.

Не погоджуючи із протиправною бездіяльністю відповідача, позивач звернулася до суду з позовом.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини шостої статті118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Кабінету міністрів Автономної Республіки Крим. Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з частиною сьомою статті118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, за результатами розгляду заяви позивача про надання дозволу на розроблення документації землеустрою, відповідач повинен був прийняти одне з таких рішень: про надання дозволу на розроблення відповідної документації із землеустрою, або про відмову у наданні відповідного дозволу із зазначенням причин відмови.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року в справі № 820/5218/17.

У частині сьомій статті 118 Земельного кодексу України наведено два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою:

а) надати дозвіл;

б) надати мотивовану відмову у наданні дозволу.

Разом з тим як вбачається з матеріалів справи, зокрема витягу із протоколу засідання 26 сесії Будищенської сільської ради VІІI скликання від 01 жовтня 2021 року, відповідачем розглядалася заява з питання надання дозволу на виготовлення на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства позивачу, але при голосуванні не набрала необхідної кількості голосів і рішення прийнято не було.

Колегія суддів зазначає, що такі дії не можуть вважатися «відмовою у наданні дозволу» у розумінні частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України.

Отже, питання по суті заявленої заяви вирішено не було, зокрема, за результатами його розгляду не надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою або мотивованої відмови у його наданні з підстав, визначених частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України.

Таким чином, неприйняття відповідачем рішення відповідно до вищевказаних вимог свідчить про протиправну бездіяльність Будищенвської сільської ради стосовно надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для особистого селянського господарства в адміністративних межах Будищенської сільської ради за межами населеного пункту Черкаського району Черкаської області.

За таких обставин, беручи до уваги наведене, а також з метою повного захисту прав позивача, заява якого уповноваженим органом розглянута без дотримання вимог Земельного кодексу України, колегія суддів вважає за необхідне зобов`язати Будищенську сільську раду прийняти рішення за заявою ОСОБА_1 стосовно надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для особистого селянського господарства в адміністративних межах Будищенської сільської ради за межами населеного пункту Черкаського району Черкаської області.

З цього приводу, колегія суддів зазначає, що застосування такого способу захисту прав та інтересів позивача як зобов`язання уповноваженого органу прийняти конкретне рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, є правильним, коли уповноважений орган розглянув клопотання заявника та прийняв рішення, яким відмовив в його задоволенні та при цьому судом встановлено, що зацікавленою стороною дотримано усіх необхідних вимог законодавства для отримання позитивного рішення з визначеного питання.

Отже, в даному випадку колегія суддів вважає, що задоволення позовних вимог в частині зобов`язання надати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для особистого селянського господарства в адміністративних межах Будищенської сільської ради за межами населеного пункту Черкаського району Черкаської області, є передчасними, а тому в цій частині позовні вимоги (апеляційна скарга) не підлягає задоволенню.

З огляду на викладене ухвалене у справі судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позову.

Щодо вимог позивача про стягнення із відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 6 400 грн., колегія суддів зазначає, що згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини дев`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3)поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається з доданих до позовної заяви матеріалів, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представник позивача надав суду такі документи:

- ордер серії СА №1017795 від 20.10.2021 року;

- акт приймання-передачі №1 до договору про надання правової допомоги 1/18/03/2021 від 18.03.2019 року;

- квитанцію до прибуткового касового ордера №б/н від 20.10.2021 року.

Представник відповідача у відзиві заперечує щодо вимог про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 6 400 грн., оскільки представником позивача не надано до суду договору про надання правової допомоги.

З цього приводу, колегія суддів зазначає, що відповідно до частини четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Колегія суддів зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Оцінюючи заявлені позивачем до відшкодування витрати колегія суддів враховує, що дана справа є справою незначної складності, предмет спору не є складним, містить лише один епізод спірних правовідносин та не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними.

Проаналізувавши перелік наданих позивачу адвокатом послуг з розміром гонорару, колегія суддів доходить до висновку, що заявлена до відшкодування сума витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критеріям реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, у розумінні приписів частини 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України та є неспівмірною зі складністю справи.

Враховуючи викладене колегія суддів доходить висновку, що заявлена позивачем до відшкодування сума витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6 400 грн. є очевидно неспівмірною зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), а тому вважає, що на засадах справедливості на користь позивача підлягає стягненню 2 000 грн. в якості відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Вказаний розмір витрат обумовлений об`єктивною тривалістю часу, яку мав витратити адвокат під час супроводу даної справи у суді першої інстанції, якістю та об`ємом підготовлених матеріалів, а також складністю питань, які були предметом розгляду даної справи.

Відповідно до частин першої-третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Виходячи з такого, відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає сума сплаченого судового збору у розмірі 908 грн. (за подання позовної заяви до суду першої інстанції), а також за подання апеляційної скарги у розмірі 681 грн., що в сумі становить 1 589,00 грн.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12 січня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Будищенської сільської ради у вирішенні заяви позивача від 13.09.2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для особистого селянського господарства в адміністративних межах Будищенської сільської ради за межами населеного пункту Черкаського району Черкаської області.

Зобов`язати Будищенську сільську раду прийняти рішення за заявою ОСОБА_1 стосовно надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для особистого селянського господарства в адміністративних межах Будищенської сільської ради за межами населеного пункту Черкаського району Черкаської області.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок) та за подання апеляційної скарги у розмірі 681,00 грн. (шістсот вісімдесят одну грн.. 00 коп.), а всього: 1 589,00 грн. (одну тисячу п`ятсот вісімдесят дев`ять грн. 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Будищенської сільської ради (, адреса: 19620, Черкаська область, Черкаський район, с. Будище, вул.. 30-річчя Перемоги, 42).

Стягнути на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати на професійну правову допомогу в розмірі 2 000, 00 (дві тисячі) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Будищенської сільської ради (, адреса: 19620, Черкаська область, Черкаський район, с. Будище, вул.. 30-річчя Перемоги, 42).

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

Суддя Н.М.Єгорова

Суддя О.М.Оксененко