Справа № 320/10397/21
Суддя: Кобаль Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2022-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Кобаля М.І.,

суддів Костюк Л.О., Степанюка А.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 09 червня 2022 року про відмову у прийнятті додаткового рішення у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» до Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про накладення штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09 червня 2022 року про відмовлено у прийнятті додаткового рішення по даній справі.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, представник позивача подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву позивача та ухвалити додаткову постанову, якою стягнути на користь позивача понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 800,00 грн.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 309 КАС України у виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.

Пунктом 1 статті 6 ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року Конвенції про захист прав людини та основних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.

Згідно п. 26 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень ухвалення рішення в розумні строки відповідно до статті 6 Конвенції також можна вважати важливим елементом його якості. Проте можливе виникнення суперечностей між швидкістю проведення процесу та іншими чинниками, пов`язаними з якістю, такими як право на справедливий розгляд справи, яке також гарантується статтею 6 Конвенції. Оскільки важливо забезпечувати соціальну гармонію та юридичну визначеність, то попри очевидну необхідність враховувати часовий елемент слід також зважати й на інші чинники.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про продовження строку розгляду апеляційної скарги ТОВ «Черемшина 2012» на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 09 червня 2022 року на розумний строк.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28.04.2022 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправною та скасовано постанову виконуючого обов`язки начальника відділу Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Стебловської Юлії Олександрівни про накладення штрафу від 12.08.2021 №66066199.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» судовий збір у розмірі 2 270,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ).

17.05.2022 року на адресу суду першої інстанції від представника позивача адвоката Мазур І.О. надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі щодо стягнення на користь ТОВ «Черемшина 2012» суми понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 800,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні заяви позивача про прийняття додаткового рішення по даній справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведено, що витрати в розмірі 10 800, 00 грн. були фактичними, а їх розмір обґрунтованим, адже в матеріалах справи не міститься документального підтвердження витрат саме під час розгляду справи № 320/10397/21.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з такою позицією суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Правовими положеннями п. 3 ч. 1 статті 252 КАС України регламентовано, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини 3 статті 252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому, вказана вимога щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. Така практика запроваджена у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду, зокрема у постанові від 16 квітня 2019 року у справі № 817/1889/17, а також підтверджена Великою Палатою Верховного Суду в пункті 53 додаткової постанови від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.

Згідно з частинами третьою та п`ятою статті 143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною третьою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу.

З аналізу положень статті 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 КАС України.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно із правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, висловленої у постанові від 15 травня 2018 року по справі №821/1594/17, належним доказом для відшкодування витрат на правову допомогу є документи у яких конкретизовано справу, по якій таку допомогу надано.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 10.06.2021 року між ТОВ «Черемшина 2012» (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Юридична фірма «Голдрейн Партнерс», в особі керуючого партнера Мазур І.О. (Виконавець), було укладено договір про надання правової допомоги №100, за умовами якого виконавець зобов`язався прийняти на себе зобов`язання надавати послуги в обсязі та на умовах, передбачених цим договором.

Пунктом 2.1 договору визначено, що виконавець зобов`язався надати клієнту правову допомогу у судовій справі №911/152/18 за позовом Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, м. Вишневе, Київська область до клієнта треті особи: 1. Колективне житлово-комунальне підприємство «Агропромбудіндустрія», м. Київ; 2. Виконавчий комітет Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, м. Вишневе, Київська область. 3. Особа_1, м. Вишневе, Київська область.4. Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, м. Київ. 5. Департамент регіонального розвитку та житлово-комунального господарства Київської обласної державної адміністрації, м. Київ та інших про зобов`язання передати гуртожитки до комунальної власності територіальної громади в Господарському суді Київської області, Північному апеляційному господарському суді, Верховному суді.

01.08.2021 між сторонами було підписано Додаткову угоду №2 до договору №100 про надання правничої допомоги від 10.06.2021, в якій визначено, що клієнт доручає виконавцю вести справи в місцевих, апеляційних судах, Верховному Суді, Конституційному Суді України.

Для цього клієнтом надаються виконавцю усі права, які наданні законом позивачу. У тому числі клієнт надає виконавцю право подавати, зокрема, позовні заяви, одержувати копії рішень, ухвал, постанов та інших документів, що є у справі та залучаються сторонами та третіми особами або учасниками процесу по справі, брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти усні та письмові клопотання.

Відповідно до пункті 2 додаткової угоди вартість правової допомоги згідно пункту 1 додаткової угоди становить суму коштів, що розраховується шляхом множення кількості відпрацьованих годин виконавцем на вартість однієї години роботи. Вартість однієї години роботи виконавця становить суму в гривні без ПДВ, що еквівалентна 50 доларам США за курсом «продаж» ПАТ «КБ «Приватбанк» на день виставлення рахунку виконавцем.

В останній робочий день кожного календарного місяця виконавець складає акт приймання-передачі, в якому вказуються обсяг наданої правової допомоги та її вартість, та направляє зазначені документи клієнту.

Між тим, як вірно зазначено судом першої інстанції, доданий до матеріалів справи договір №100 від 10.06.2021 року стосується надання правової допомоги у справі №911/152/18, яка перебуває в провадженні Господарського суду Київської області.

При цьому, ані договір про надання правової допомоги №100 від 10.06.2021, ані додаткова угода №2 від 01.08.2021 до договору про надання правової допомоги №100 від 10.06.2021 не містять жодного посилання на адміністративну справу, в межах якої заявлені витрати на відшкодування правничої допомоги, що свідчить про відсутність зв`язку наданого представником позивача договору за цією справою.

Так, Верховний Суд у постановах від 24.12.2020 №802/836/17-а (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 93792662) та від 21.01.2021 у справі №640/1920/19 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 94264433) зазначив, що відсутність документального підтвердження витрат, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що наданими представником позивача Мазур І.О. документами витрати на правову допомогу у розмірі 10800,00 грн. у даній адміністративній справі № 320/10397/21 не підтверджено належними та допустимими доказами, а тому відсутні підстави для задоволення заяви про стягнення на користь ТОВ «Черемшина 2012» з відповідача понесених витрат на оплату правничої допомоги.

Аналіз наведених правових положень та обставин справи дає колегії суддів апеляційної інстанції підстави для висновку, що у задоволенні заяви ухвалення додаткового рішення у справі необхідно відмовити.

Так, колегія суддів апеляційної інстанції вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу суду.

Таким чином, судом першої інстанції порушень норм процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин по справі дана вірно, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки вона не містить обґрунтувань які могли б бути підставами для скасування ухвали суду першої інстанції.

Згідно пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 294, 321, 325, 328, 383 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 09 червня 2022 року про відмову у прийнятті додаткового рішення - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: Л.О. Костюк

А.Г. Степанюк

Повний текст виготовлено 03.10.2022 року