Справа № 620/3707/22
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2022-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3707/22 Суддя першої інстанції: Падій В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Бужак Н.П., Кобаля М.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на прийняте за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 липня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправними і скасування наказів, поновлення на службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2022 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (далі - Відповідач, ГУ НП в Чернігівській області) про:

- визнання протиправним та скасування наказу ГУ НП в Чернігівській області від 11.04.2022 №393 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності;

- визнання протиправним і скасування наказу ГУ НП в Чернігівській області від 25.04.2022 №169 о/с про звільнення ОСОБА_1 із служби у поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільненні зі служби);

- поновлення Позивача на службі в поліції на посаді спеціаліста-криміналіста сектору криміналістичного забезпечення слідчого відділу Прилуцького РВП ГУ НП в Чернігівській області;

- стягнення з ГУ НП в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з дати звільнення по день поновлення на роботі.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду 27.07.2022 у задоволенні позову відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що оскільки встановлені обставини підтверджують порушення ОСОБА_1 службової дисципліни, що виразилося у дискредитації працівників поліції, підриву до авторитету правоохоронного органу та вчиненні діяння, що несумісне із службою у поліції, то оскаржувані накази скасуванню не підлягають, як і не підлягають задоволенню похідні вимоги про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що жодними матеріалами справи не підтверджується вчинення останнім як дисциплінарного проступку, так і адміністративного правопорушення. Наголошує, що Відповідачем всупереч вимог чинного законодавства було призначено службове розслідування, позаяк при надходженні адміністративних матеріалів останнє не призначається. Підкреслює, що відеозапис з бодікамери поліцейського жодним чином не підтверджує обставини, які суд першої інстанції вважав встановленими.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.08.2022 відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.09.2022 справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходив службу в органах Національної поліції на посаді спеціаліста-криміналіста сектору криміналістичного забезпечення слідчого відділу Прилуцького районного відділу ГУ НП в Чернігівській області.

Наказом ГУ НП в Чернігівській області від 11.04.2022 №393 за порушення службової дисципліни, недотримання вимог статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», статей 1, 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179, Присяги працівника поліції, статті 16 Закону України «Про автомобільний рух», вимог керівництва ГУНП в Чернігівській області та Національної поліції України, в частині перебування з ознаками алкогольного сп`яніння під час керування 25.03.2022 транспортним засобом, порушення ПДР в частині відсутності документів, передбачених пунктом 2.1 (а) ПДР України, а також вчинення дій, що підривають довіру і авторитет Національної поліції України, до лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції (а.с. 28-29).

Наказом ГУ ПН в Чернігівській області від 25.04.2022 №169 о/с «По особовому складу» звільнено 25.04.2022 зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) лейтенанта поліції ОСОБА_1 (НОМЕР_2), спеціаліста-криміналіста сектору криміналістичного забезпечення слідчого відділу Прилуцького районного відділу поліції ГУ НП (а.с. 27).

При цьому судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наказу ГУ НП в Чернігівській області від 05.04.2022 №520 «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії» (а.с. 12-13) проведено службове розслідування за фактом події за участі Позивача, яка мала місце 25.03.2022.

За результатами вказаного розслідування 11.04.2022 начальником ГУ НП в Чернігівській області полковником поліції Володимиром Нідзельським затверджено висновок службового розслідування за фактом події за участю поліцейського Прилуцького районного відділу поліції ГУ НП в Чернігівській області лейтенанта поліції ОСОБА_1., яка мала місце 25.03.2022 (а.с. 14-20).

У ході службового розслідування встановлено, що 25.03.2022 близько 19:00 під час патрулювання нарядом ВРПП Прилуцького районного відділу поліції ГУ НП в Чернігівській області у м. Прилуках по вул. Київській, 311, було зупинено автомобіль та в ході спілкування встановлено, що водій перебуває з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини роту, незв`язну мову, нечітку ходу. У подальшому в ході встановлення особи водія нарядом було виявлено, що водієм є ОСОБА_1 .. Останньому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку у лікаря нарколога або на місця за допомогою алкотестера. Від проходження перевірки на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився.

Надавши оцінку змісту протоколу серії ААБ №260125, а також відеоматеріали з бодікамери, постанови серії БАВ №419293 про накладення адміністративного стягнення, врахувавши пояснення ОСОБА_1 , дисциплінарна комісія прийшла до висновку, що Позивач вчинив діяння, несумісне з його посадою, оскільки скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

На підставі встановлених вище обставин, суд першої інстанції, здійснивши системний аналіз положень ст. ст. 3, 18, 19, 77 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон), ст. ст. 1, 11, 12, 14, 15, 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут), Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 №893 (далі - Порядок №893), Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179 (далі - Правила), прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог з огляду на існування у Відповідача об`єктивних причин для притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення із служби у поліції.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися з огляду на таке.

Закон України «Про Національну поліцію» визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до ст. 8 Закону поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Поліцейському заборонено виконувати злочинні чи явно незаконні розпорядження та накази. Накази, розпорядження та доручення вищих органів, керівників, посадових та службових осіб, службова, політична, економічна або інша доцільність не можуть бути підставою для порушення поліцейським Конституції та законів України.

За правилами п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону поліцейський зобов`язаний, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Згідно ч. ч. 1-2 ст. 19 Закону у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Затверджений Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII Дисциплінарний статут Національної поліції України визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Приписи ч. ч. 1, 2 ст. 1 Дисциплінарного статуту визначають, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Із змісту ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту випливає, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, зокрема, бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно ст. 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

За правилами ст. 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень, зокрема, звільнення із служби в поліції.

Отже, службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими нормативними актами передбачені.

Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

З тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, вбачається, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.

Тобто, порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.

Такий висновок щодо застосування наведених вище правових норм сформульовано у постановах Верховного Суду від 24.02.2020 у справі №804/2711/17 та від 20.10.2020 у справі № 340/1502/19.

Підстави проведення службового розслідування визначені статтею 14 Дисциплінарного статуту, за якою службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

У разі надходження до органу поліції матеріалів про вчинення поліцейським адміністративного правопорушення, що складені в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення, службове розслідування не призначається, а рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності приймається на підставі зазначених матеріалів.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до п. 1 розд. ІІ Порядку №893 службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Приписи п. 3 розд. ІІ Порядку №893 визначають, що службове розслідування не призначається в разі надходження до органу (підрозділу, закладу, установи) поліції чи закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських (далі - ЗВО), матеріалів про вчинення поліцейським адміністративного правопорушення, що складені в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення. У цьому разі рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності приймається на підставі зазначених матеріалів.

Розділ VІ Порядку №893 містить вимоги щодо оформлення матеріалів службового розслідування. Зокрема, в описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування, зокрема, обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові, персональні дані (дата і місце народження, освіта, період служби в поліції і на займаній посаді - із дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних»), відомості, що характеризують поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку; обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України; причини та умови, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, обставини, що знімають із поліцейського звинувачення.

Мета службового розслідування полягає в тому, щоб повністю, об`єктивно та всебічно встановити обставини і наслідки правопорушення, з приводу якого було призначено розслідування; осіб, винних у правопорушенні; наявність причинного зв`язку між неправомірним діянням особи, щодо якої призначено службове розслідування, та його наслідками; вимоги законів чи інших нормативно-правових актів, розпорядчих документів або службових обов`язків, що були порушені; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення, та мотиви протиправної поведінки особи та її ставлення до вчиненого.

Відповідно до ст. 18 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; 2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; 3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами; 4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; 5) користуватися правничою допомогою.

Вимоги до висновку за результатами службового розслідування та оформлення його результатів викладені у ч. 1 ст. 19 Дисциплінарного статуту, якому кореспондують наведені вище положення Порядку №893. При цьому, судовою колегією враховується, що матеріали справи свідчать, що службове розслідування проведено з дотриманням вимог чинного законодавства, та не містять відомостей, які б вказували на порушення вимог щодо оформлення його результатів.

Твердження Апелянта про те, що службове розслідування призначене Відповідачем безпідставно та всупереч вимог ч. 5 ст. 14 Дисциплінарного статуту і п. 3 розд. ІІ Порядку №893 судовою колегією оцінюється критично, оскільки у спірному випадку воно було призначено на підставі рапорту начальника Прилуцького РВП ГУ НП в Чернігівській області від 27.03.2022 (а.с. 60), а не у зв`язку із надходженням матеріалів про вчинення поліцейським адміністративного правопорушення, що складені в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Доводи Апелянта про те, що всупереч вимог чинного законодавства останнього не було викликано на засідання дисциплінарної комісії колегія суддів відхиляє, оскільки доказів, що розгляд дисциплінарної справи здійснювався у відкритому засіданні (ч. 10 ст. 15 Дисциплінарного статуту), матеріали справи не містять. У свою чергу пояснення від поліцейського, як це передбачено ст. 18 Дисциплінарного статуту, були отримані, про що свідчить зміст висновку службового розслідування (а.с. 14-20, стор. 16).

Надаючи оцінку безпосередньо висновкам службового розслідування, з якими погодився суд першої інстанції, а також положенням законодавства, які стали підставою для притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення із служби, судова колегія у розрізі доводів апеляційної скарги вважає за необхідне зазначити таке.

Як було зазначено вище, за наслідками проведеного службового розслідування дисциплінарною комісією було встановлено, що ОСОБА_1 вчинив діяння, несумісне з його посадою, оскільки скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Указані обставини, на переконання дисциплінарної комісії, з висновками якої погодився суд першої інстанції, підтверджуються як самими висновками службового розслідування, так і зібраними у ході його проведення документами, зокрема, матеріалами справ про адміністративне правопорушення, відеофайлом з нагрудної камери поліцейського, поясненнями ОСОБА_1 , та начальника Прилуцького РВП ГУ НП в Чернігівській області підполковника поліції ОСОБА_2 .

Разом з тим, на переконання суду апеляційної інстанції, указані вище документи і матеріали, на яких базуються мотиви висновку службового розслідування, не є безумовним свідченням факту вчинення Позивачем дисциплінарного проступку з огляду на таке.

Аналіз змісту відеозапису, що є додатком до висновку службового розслідування (а.с. 63), свідчить, що він не містить відомостей про перебування ОСОБА_1 за кермом будь-якого автомобіля чи в його салоні. Натомість ним підтверджується заперечення останнім таких фактів взагалі.

Крім того, відмова Позивача у проходження медичного огляду на стан сп`яніння, як свідчать відомості відеозапису, зумовлена тим, що останній заперечував факт керування транспортним засобом, мотивуючи це тим, що жоден автомобіль йому на праві власності не належить; до того ж він не має посвідчення водія взагалі.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу, що матеріали службового розслідування базуються, поряд з відеозаписом, на відомостях протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №260125 від 25.03.2022, а також постанови серії БАВ №419293 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху і цитуванням їх змісту. Будь-яких інших відомостей щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку Позивачем, матеріали службового розслідування не містять.

У свою чергу колегія суддів зауважує, що матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складалися за фактом вчинення ним проступків, що мали місце 25.03.2022 о 19:00. Згідно листа Прилуцького районного відділу ГУ НП в Чернігівській області від 06.05.2022 №Д-23ад/124/47/2022 (а.с. 10) залучався до несення служби на території обслуговування підрозділу з 08:00 24.03.2022 по 08:00 25.03.2022 у складі слідчо-оперативної групи, а також з 09:00 26.03.2022 по 09:00 27.03.2022 - несення служби на блокпосту. У період з 19:00 по 21:00 25.03.2022, як зазначено у листі, ОСОБА_1 до несення служби не залучався. Ці ж обставини підтверджуються й відомостями графіку чергування на березень 2022 року (а.с. 11).

З урахуванням наведеного, а також зважаючи на те, що факт можливого перебування Позивача у стані алкогольного сп`яніння було зафіксовано поза межами часу несення служби, матеріалами службового розслідування не підтверджено беззаперечного факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та/або керування ним без наявного при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, судова колегія приходить до висновку про помилковість твердження суду першої інстанції про те, що факт вчинення Апелянтом дисциплінарного проступку підтверджується належними і допустимими доказами.

Викладене у свою чергу свідчить, що прийнятий наказ ГУ НП в Чернігівській області від 11.04.2022 №393 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності не відповідає вимогам п. п. 1, 3, 8 ч. 2 ст. 2 КАС України, а відтак підлягає скасуванню.

Судовою колегією враховується, що Верховний Суд неодноразово висловлював позицію, що відсутність факту притягнення до кримінальної або адміністративної відповідальності позивача не спростовує наявності в його діях дисциплінарного проступку, за який, в порядку Дисциплінарного статуту, відповідач має право застосувати такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з органів Національної поліції, який входить до його компетенції.

Наведена правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 28.11.2019 у справі №120/860/19, від 04.12.2019 у справі № 824/355/17-а, від 05.03.2020 у справі №823/1468/17, від 17.06.2021 у справі №804/6242/17, від 22.10.2020 у справі № 826/3499/18, від 14.07.2022 у справі №520/1795/19.

Водночас, як було зазначено вище, наявними у матеріалах справи документами не підтверджується факт вчинення Позивачем дисциплінарного проступку, що є самостійною і достатньою підставою для скасування оскаржуваного наказу про накладення дисциплінарного стягнення.

Враховуючи викладене, підлягає також визнанню протиправним і скасуванню наказ ГУ НП в Чернігівській області від 15.04.2022 №169 о/с про звільнення ОСОБА_1 із служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби), оскільки, як було встановлено вище, наказ про застосування дисциплінарного стягнення прийнятий без наявних на те правових підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відтак, на орган, що розглядає трудовий спір, у разі з`ясування обставин незаконного звільнення працівника, покладається обов`язок поновлення такого працівника на попередній роботі.

Таким чином, враховуючи факт незаконності звільнення ОСОБА_1 із служби в поліції, судова колегія приходить до висновку про необхідність поновлення останнього на посаді спеціаліста-криміналіста сектору криміналістичного забезпечення слідчого відділу Прилуцького РВП ГУ НП в Чернігівській області з 26.04.2022.

Згідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

За правилами п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок №100), середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Приписами п. п. 5, 8 Порядку №100 передбачено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» порядок виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджується Міністерством внутрішніх справ.

Ця норма є відсилочною та обумовлює існування спеціального нормативно-правового акта для унормування порядку (механізму) нарахування і виплати грошового забезпечення поліцейським.

Таким спеціальним нормативно-правовим актом є Порядок і умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260 (далі - Порядок №260).

Верховний Суд у постанові від 21.11.2018 у справі № 808/928/16, де вирішувалося питання, у тому числі про стягнення на користь поліцейського суми середнього грошового утримання за час вимушеного прогулу, відзначив, що при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному.

Таким чином, ураховуючи, що, на день звільнення Позивача зі служби в поліції норми вказаного Порядку № 260, який є спеціальним нормативно-правовим актом для нарахування і виплати грошового забезпечення поліцейським, є діючими, вони підлягають застосуванню для визначення розміру грошового забезпечення.

Так, пунктом 6 розділу ІІІ Порядку № 260 передбачено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Пунктом 9 розділу І Порядку №260 встановлено, що при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Отже, указаним нормативним актом встановлений порядок обрахунку виплати грошового забезпечення поліцейського за кожний календарний день, що за суттю аналогічно поняттю середньої заробітної плати. Так, вказана сума визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Наведений висновок узгоджується й з позицією Верховного Суду (зокрема, постанови від 14.11.2019 у справі № 814/695/16 та від 19.07.2018 у справі №805/1110/17-а), яка полягає у тому, що зі змісту Порядку № 260, який є спеціальним для вирішення даних спірних правовідносин, слідує, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.

Із змісту наданих ГУ НП в Чернігівській області довідок про розмір грошового забезпечення від 05.05.2022 №282/124/21/01-2022 (а.с. 9) та від 29.06.2022 №350/124/21/01-2022 (а.с. 64) вбачається, що середньоденне грошове забезпечення, обчислене за правилами Порядку №100, з розрахунку календарних днів складає 497,93 грн. Указані обставини Позивачем не заперечуються.

Кількість робочих днів вимушеного прогулу у період з 26.04.2022 по 05.10.2022 складає 162 календарних дні.

Таким чином, стягненню з ГУ НП в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 належить грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 26.04.2022 по 05.10.2022 в сумі 80 664,66 грн (497,93 грн х 162 календарних дні) з урахуванням податків і зборів.

При цьому не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу саме по день поновлення на роботі, оскільки рішення про поновлення на роботі підлягає негайному виконанню (ч. 8 ст. 235 КЗпП України), а оплата вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі працівника (ст. 236 КЗпП України) перебуває поза межами площини спірних правовідносин.

Згідно п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби;

Відтак сума грошового забезпечення за один місяць, яка належить до стягнення шляхом негайного виконання за правилами п. 2 ч. 1 ст. 371 КАС України, складає 14 688,99 грн, розмір якого вказано у вже згаданих вище довідках ГУ НП в Чернігівській області.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про необґрунтованість позовних вимог, залишивши поза увагою відсутність належних і допустимих доказів вчинення Позивачем дисциплінарного проступку. У зв`язку з чим оскаржуване рішення підлягає скасуванню із прийняттям нового про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при прийнятті рішення неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, що стало підставою для неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду - скасувати.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 371 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 липня 2022 року - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 11 квітня 2022 року №393 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського Прилуцького РВП ГУ НП в Чернігівській області».

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 25 квітня 2022 року №169 о/с «По особовому складу».

Поновити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на посаді спеціаліста-криміналіста сектору криміналістичного забезпечення слідчого відділу Прилуцького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області з 26 квітня 2022 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (14000, м. Чернігів, просп. Перемоги, 74, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 80 664 (вісімдесят тисяч шістсот шістдесят чотири) гривні 66 копійок.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 14 688 (чотирнадцять тисяч шістсот вісімдесят вісім) гривень 99 копійок.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Н.П. Бужак

М.І. Кобаль

Повний текст постанови складено та підписано 05 жовтня 2022 року.