Справа № 640/4426/22
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2022-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/4426/22 Суддя першої інстанції: Амельохін В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Бужак Н.П., Кобаля М.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 травня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства фінансів України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати на час відсторонення і середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства фінансів України (далі - Відповідач) про:

- визнання протиправним та скасування наказу №563/о від 05.11.2021 «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 »;

- визнання протиправним та скасування висновку щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців апарату Міністерства фінансів України, які займають посади державної служби категорії «Б» і «В» відносно головного спеціаліста ОСОБА_1 , якій виставлено «негативну» оцінку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №633/о від 23.12.2021;

- визнання протиправним та скасування наказу №633/о від 23.12.2021 «Про затвердження висновку щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців» відносно головного спеціаліста ОСОБА_1 ;

- визнання протиправним та скасування наказу №636/о від 29.12.2021 «Про звільнення ОСОБА_1 », яким звільнено Позивача 06.01.2021 з посади головного спеціаліста відділу поточного планування державного бюджету Управління планування державного бюджету Департаменту державного бюджету на підставі п. 3 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» у зв`язку з отриманням негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності;

- поновлення Позивача на посаді головного спеціаліста відділу поточного планування державного бюджету Управління планування державного бюджету Департаменту державного бюджету Міністерства фінансів України з 06.01.2022;

- стягнення з Відповідача на користь Позивача не нараховану та не виплачену заробітну плату за час відсторонення з 08.11.2021 по 06.01.2022 у розмірі 60 788,87 грн;

- стягнення з Відповідача на користь Позивача суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 08.11.2021 по 04.02.2022 в розмірі 285 489,00 грн з урахуванням збільшення на день прийняття рішення, без урахування обов`язкових податків та зборів.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.05.2022 позовну заяву повернуто на підставі п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, оскільки Позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що, по-перше, 24.02.2022 розпочалася повномасштабна збройна агресія росії проти України, Апелянт проживала в місті Києві вимушена була евакуюватися до Житомирської області, по-друге, представник Позивача був вимушений евакуюватися з міста Буча до Волинської області, по-третє, у місті Буча лишилися матеріали справи, офісне приладдя адвоката, а до початку війни Апелянт не мала можливості передати представнику копію ухвали про залишення позовної заяви без руху, по-четверте, ухвала про залишення позовної заяви без руху була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень лише 25.05.2022, однак через війну доступ до нього було обмежено, по-п`яте, Апелянт у зв`язку із втратою роботи та евакуацією опинилася у скрутному матеріальному становищі та не мала можливості сплатити судовий збір.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.09.2022 відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.10.2022 справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, при постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції виходив з того, що Позивачем на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху не було усунуто недоліки позовної заяви, що мало своїм наслідком повернення останньої відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України.

З такими висновками суду першої інстанції судова колегія не може не погодитися з огляду на таке.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

Приписи п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України визначають, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Отже, єдиною підставою для повернення позовної заяви відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України є неусунення позивачем недоліків позовної заяви в установлений судом строк.

Крім іншого, відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Відтак, підставою для повернення позовної заяви відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України є неподання особою в зазначений строк заяви або визнання неповажними підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Матеріали справи свідчать, що ухвалою суду першої інстанції від 10.02.2022 (а.с. 90-92) позовну заяву було залишено без руху з підстав:

- ненадання доказів надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій позовної заяви з додатками;

- ненадання доказів сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2 977,20 грн;

- пропуску строку звернення до суду з позовом і неподанням заяви про його поновлення;

- того, що додатки до позовної заяви містять придатний для читання текст.

Судом встановлено десятиденний строк для усунення визначених в ухвалі недоліків шляхом подання до суду із супровідним листом: доказів надіслання Позивачем листом з описом вкладення на поштову адресу Відповідача копії позовної заяви з додатками; доказів сплати судового збору у розмірі 2977,20 грн; заяви про поновлення строку звернення до суду та додатків до позовної заяви із придатним для читання текстом.

Копію ухвали суду отримано ОСОБА_1 18.02.2022 особисто, що підтверджується підписом останньої на повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 93).

У подальшому 30.05.2022 Окружним адміністративним судом міста Києва постановлено ухвалу про повернення позовної заяви згідно п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, оскільки станом на цю дату Позивачем не було надано доказів виконання вимог ухвали суду першої інстанції від 10.02.2022.

Матеріали справи свідчать, що 10.08.2022 представник Позивача подав через систему «Електронний суд» заяву про усунення недоліків позовної заяви (а.с. 98-101), в якій містилася заява про поновлення строку звернення до суду (а.с. 104-105), доказ сплати судового збору (а.с. 112), доказ направлення копії позовної заяви з додатками Відповідачу (а.с. 111), а також наявні у Позивача в оригіналі додатки у кращій якості. Крім того, у цій заяві Позивач просив поновити пропущений строк для усунення недоліків позовної заяви згідно ухвали суду від 10.02.2022.

Надаючи оцінку наявним у матеріалах справи документами у розрізі мотивів суду першої інстанції щодо наявності підстав для повернення позовної заяви та аргументів апеляційної скарги на їх спростування, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Так, як було встановлено раніше, копію ухвали про залишення позовної заяви без руху від 10.02.2022 було отримано Позивачем засобами поштового зв`язку 18.02.2022 (а.с. 93). Викладене, з огляду на встановлений судом десятиденний строк для усунення недоліків свідчить, що на час початку повномасштабної війни половина визначеного ухвалою суду строку вже минула.

Твердження Апелянта про те, що представник Позивача не був обізнаний про зміст ухвали суду від 10.02.2022, оскільки її не було передано останньому до 24.02.2022, судовою колегією оцінюється критично.

Із змісту поданих 10.08.2022 представником Позивача до суду першої інстанції роздруківок із сайту Укрпошти про результати відстеження поштових відправлень №122 та №308 (а.с. 108-109) вбачається, що останні сформовані та роздруковані 23.02.2022, що свідчить про обізнаність адвоката ОСОБА_1. про існування ухвали про залишення позовної заяви без руху раніше, ніж у серпні 2022 року.

Крім того, Позивач як особа, яка зацікавлена у забезпеченні судового розгляду справи або принаймні відкриття провадження у ній, отримавши копію ухвали про залишення позовної заяви без руху, повинен невідкладно повідомити адвоката про отриманий ним процесуальний документ. Тим більше, що така можливість була зафіксована у договорі про надання правової допомоги від 27.01.2022 (а.с. 34-36), згідно п. 2.1 якого сторони погодили, що для отримання правової допомоги клієнт ( ОСОБА_1 ) може зв`язуватися з об`єднанням (АО «Адвокатська сім`я Лисенко») мобільним зв`язком або електронною поштою і в такий спосіб викладати свої питання.

У розрізі наведеного суд апеляційної інстанції зауважує, що, починаючи з середини квітня 2022 року, Київська область та місто Київ не належали до територій, що розташовані в районі проведення воєнний (бойових) дій або які перебували в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні). Не належали ці території до відповідних зон й у травні 2022 року. У свою чергу, належних і допустимих доказів існування в ОСОБА_1 чи її представника Лисенко Г.О., а також в усього АО «Адвокатська сім`я Лисенко», місце здійснення діяльності якого м. Київ, вул. Дегтярівська, 53-а, оф. 208, та Київська обл., м. Буча, вул. Леха Качинського, 3, об`єктивної неможливості подати (направити) до суду першої інстанції у строк до 30.05.2022 принаймні клопотання про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви, в апеляційній скарзі не наведено. При цьому, на переконання судової колегії, для вчинення відповідних дій Позивачу як й його представнику не потребувався безпосередній доступ до матеріалів справи, які, за твердженням Апелянта, перебували на робочому місці адвоката.

У контексті наведеного судом враховується, що відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У пункті 46 рішення Європейського суду з прав людини «Устименко проти України» (№ 32053/13) зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

У пункті 48 рішення Європейського суду з прав людини «Пономарьов проти України» (№ 3236/03) зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання («Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» № 11681/85).

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Осман проти Сполученого Королівства» зазначено, що обмеження не буде сумісним з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, «якщо воно не має правомірної мети і якщо відсутнє пропорційне співвідношення між вжитими засобами та поставленою метою».

Поновлення встановленого процесуальним законом строку здійснюється судом апеляційної інстанції у виняткових випадках і лише за наявності обставин об`єктивного та непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на апеляційне оскарження судового рішення.

Указану позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 26.05.2021 у справі № 160/7019/20.

У свою чергу, на переконання судової колегії, ОСОБА_1 , будучи особою, зацікавленою в розгляді поданої до Окружного адміністративного суду міста Києва позовної заяви та безпосередньо обізнаною щодо дати отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху, а також її адвокат Лисенко Г.О., не демонстрували намір виконати вимоги ухвали в установлені процесуальним законом строки без зайвих зволікань, як і повідомити суд першої інстанції про об`єктивну неможливість виконати вимоги цієї ухвали у межах установлених строків з урахуванням обставин, що склалися.

Відтак, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у цій справі можливість усунення недоліків позовної заяви у межах розумних строків, починаючи з середини квітня 2022 року, залежала виключно від волевиявлення самого Апелянта, тобто, мала суб`єктивний характер, якою (можливістю) вона вчасно не скористалася.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що викладені в апеляційній скарзі доводи не свідчать про поважність причин пропуску строку на усунення недоліків позовної заяви на такий значний термін, як і не спростовують наявність у суду першої інстанції з огляду на встановлені вище обставини процесуальних повноважень на постановлення оскаржуваної ухвали. Викладене, у площині наведених вище мотивів свідчить про відсутність правових підстав для скасування ухвали суду від 30.05.2022.

Принагідно судова колегія зауважує, що, як вірно підкреслив Окружний адміністративний суд міста Києва, за правилами ч. 8 ст. 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, обґрунтовано зазначивши про наявність правових підстав для повернення позовної заяви, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 169, 242-244, 250, 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 травня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Н.П. Бужак

М.І. Кобаль

Повний текст постанови складено та підписано 05 жовтня 2022 року.