Справа № 280/3421/22
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

03 жовтня 2022 року Справа № 280/3421/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Артоуз О.О., розглянувши в письмовому порядку за правилами спрощенного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Тракторок" (72309, Запорізька область, м. Мелітополь, провулок Садовий, 9 а, кв. 33 ), Представник позивача Ямаєва Юлія Сергіївна ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної митної служби України (, 04119, м.Київ, вул. Дегтярівська, 11 г) в особі Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44005631, 65078, м. Одеса, вул. Ліп Івана та Юрія, 21 а, ) про скасування Рішення про коригування митної вартості товарів, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Тракторок" (далі позивач) до Державної митної служби України в особі Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (далі відповідач), відповідно до якого позивач просить суд визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів від 19.11.2021 №UA500110/2021/000036/2.

В обґрунтування позову посилається на те, що виявлені відповідачем «розбіжності» не мають вплив на визначення митної вартості Товарів, а тому Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500110/2021/000036/2 від 19.11.2021 вважає протиправним. Вказує, що наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим, вважає, що витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України і лише у тому випадку, коли документи, зазначені у ч. 2 ст. 53 МК України, містять розбіжності у числовому показнику вартості товару. При наявності розбіжностей, які не стосуються числового показника вартості, у митного органу не наступає право на витребування додаткових документів. Стверджує, що ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи з переліку ч. 2 ст. 53 МК України є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації щодо вартості товару. Посилається на те, що митний орган безпідставно поставив під сумнів наданий перелік документів та застосував резервний метод визначення митної вартості товарів, тому оскаржуване рішення є протиправним, а збільшення вартості товару такою, що суттєво порушує права позивача. На підставі викладеного, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Додаткові пояснення щодо предмету позову надано у відповіді на відзив (вх. №24937 від 04.07.2022).

Відповідач позов не визнав, у письмовому відзиві від 28.06.2022 вх. № 24003 зазначає, що Одеська митниця винесла законне та обґрунтоване рішення про коригування митної вартості товарів. Стверджує, що на виконання вимог статті 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI під час здійснення Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) № UA500110/2021/212274 від 15.11.2021 було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500110/2021/000036/2 від 19.11.2021. На підставі викладеного, просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 01.06.2022 відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи в порядку письмового провадження (без виклику сторін).

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Приписами ч. 4 ст. 243 КАС України визначено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

30.07.2018 року компанією-виробником «Anshan anza electronic power Co.» Ltd. (Китай) (далі Продавець, Виробник, Вантажовідправник) та ТОВ «Тракторок» (Україна) (далі Покупець, позивач) укладено Контракт №MA-01 (далі Контракт), предметом якого згідно розділу 1 Контракту є зобов`язання Продавця продати товар, а Покупця сплатити та прийняти товар згідно специфікацій до цього Контракту.

Підпунктом 1.2 Контракту передбачено, що товар постачається партіями, номенклатура, характеристика та кількість товару по кожній партії визначаються у специфікації, доданої до Контракту, яка є його невід`ємного частиною.

Відповідно до розділу 2 Контракту умови поставки за правилами Інкотермс 2010 та строки поставки Товару зазначаються в специфікаціях. Згідно розділу 3 Контракту вартість, порядок та строки оплати зазначаються також в специфікаціях до Контракту; вартість тари, пакування та маркування входять до вартості Товару (п. 3.4 Контракту), і окремо не зазначаються.

У відповідності до додаткової угоди №4 від 27.12.2019 до Контракту термін його дії продовжено до 31.12.2021 р.

24.06.2021 року сторонами Контракту погоджена Специфікація № 9 до цього Контракту. В Специфікації зазначений перелік продукції, який складається з 65 найменувань товарів (далі Товар) загальною вартістю 60 680,88 дол. США.; порт відвантаження Товару - Tianjin (Тяньцзинь), Китай, умови поставки згідно Правил Інкотермс 2010 FOB Tianjin (Китай); передбачені умови оплати за Товар, у відповідності до яких Покупець, зокрема, сплачує аванс в розмірі 30% від загальної суми специфікації.

Наступна оплата здійснюється до відвантаження Товару та складає 40% від суми Специфікації №9.

Залишок несплаченої вартості Товару у розмірі 30% Позивач сплачує протягом 75 днів після оформлення коносаменту.

Відповідно до інвойсу №20210912 від 12.09.2021 року Позивач придбав у Продавця Товар згідно Специфікації №9 до Контракту загальною вартістю 60 680,88 дол.США.

Згідно платіжного доручення від 02.07.2021 №43 Позивачем сплачено 18 476,23 дол.США.

Згідно платіжного доручення від 11.08.2021 №47 Позивачем сплачено 24 000,39 дол.США.

Згідно платіжного доручення від 23.11.2021 №55 Позивачем сплачено 18 204,26 дол.США.

26.10.2020 року між Позивачем та ТОВ «Дайрект Лайн» (далі Перевізник,

Експедитор) укладено Договір №26/10 про надання транспортно-експедиторських послуг (далі Договір). Згідно пункту 4.5. Розділу 4 Договору протягом 3 х календарних днів від дати вивантаження вантажу з борту судна в порту призначення Позивач оплачує рахунок Перевізника.

Базис поставки FOB - «Free On Board» («Вільно на борту» - вказаний порт відвантаження) - Tianjin (Китай) означає, що продавець виконав поставку, коли товар перейшов через поручні судна в зазначеному порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту всі витрати і ризики втрати або пошкодження товару повинен нести покупець. Базис поставки FOB покладає на продавця обов`язок по митному очищенню товару для експорту.

Ціна FOB (FOB price) означає, що контрактна (інвойсова або митна) ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару і експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, а також вартості доставки в порт відвантаження і завантаження вантажу на борт судна без вартості перевезення (фрахту) в порт призначення.

Всі витрати, понесені продавцем, згідно умов поставки FOB, та витрати згідно пункту 3.4 ЗЕ Контракту №MA-01, включені до вартості товару та окремій розбивці в інвойсі не підлягають.

Після приймання вантажу до перевезення перевізник вантажу, капітан або агент перевізника зобов`язані видати відправнику коносамент, який є доказом прийому перевізником вантажу, зазначеного в коносаменті та свідчить про укладення договору перевезення вантажу морським шляхом, по якому перевізник зобов`язується доставити вантаж проти подання документів.

Отже, коносамент є документом, який підтверджує укладення договору на перевезення товару, не містить в собі посилання на вартість товару, тому в силу своєї визначеності коносамент не є тим документом, який підтверджує митну вартість Товару.

12.09.2021 року Експедитору виданий Коносамент ZJSM21090188, що підтверджує прийняття на борт судна контейнеру з Товаром №TLLU3460578, отримувачем якого на території України є Позивач; порт завантаження Товару - XINGANG (Ксинганг), China.

11.11.2021 року для надання в митні органи Перевізником Позивачу надано довідку за вих№11-11/2, що розмір транспортних витрат з перевезення вантажу згідно вищевказаного коносаменту складає 227 716,49 грн.

Згідно платіжного доручення №1880 від 18.11.2021 року Позивачем сплачено рахунок №2279 від 14.11.2021 року на оплату транспортних витрат у розмірі 227 716,49 грн.

15.11.2021 з метою митного оформлення Товару декларантом до Одеської митниці як відокремленого структурного підрозділу Держаної митної служби України (далі митний орган) подано електронну митну декларацію №UA500110/2021/212274 (далі ЕМД) та документи, що підтверджують митну вартість Товарів згідно ч. 2 ст. 53 МК України (декларація митної вартості, Контракт №MA-01 від 30.07.2018 з додатками, специфікація №9, інвойс № 20210912 від 12.09.2021, платіжні доручення №43 від 02.07.2021 року та №47 від 11.08.2021 року та інші додаткові документи (коносамент, пакувальний лист, тощо). Митна вартість визначена за першим (основним) методом - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган повідомив декларанта про розбіжності в поданих ним документах:

1. відповідно до п.1 ч.10 ст. 58 Митного кодексу України (далі МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; витрати на навантаження оцінюваних товарів.

Згідно п.3.4. зовнішньоекономічного договору (контракту) від 30.07.2018 № MA-01 зазначено що вартість тари, пакування та маркування входять до ціни, але у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даних складових митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

2. специфікація від 24.06.2021 №9 до зовнішньоекономічного контракту від 30.07.2018 №МА-01 визначає умови оплати за товар: здійснення предоплати за товар частинами 30% та 40% перед відвантаженням товару, останні 30% покупець сплачує на протязі 75 днів після оформлення коносаменту. Виходячи з вартості партії товару 60680,88 дол.США, перший платіж повинен був дорівнювати 18204.264 дол.США; другий платіж 24272.352 дол.США. До митного оформлення надані банківські платіжні документі, перший від 02.07.2021 №43 на суму 18476.23 дол.США; другий від 11.08.2021 №47 на суму 24000.39 дол.США. Тобто, суми оплат не відповідають умовам специфікації №9.

3. в поданих документах відсутня інформація щодо торгівельної марки товару.

4. до митного оформлення надано довідку про транспортні витрати від 11.11.2021 № 11-11/12, але відсутні умови поставки та відсутній рахунок на оплат.»

На вимогу Відповідача декларантом надано додаткові документи, а саме, договір №26/10 про надання транспортно-експедиторських послуг від 26.10.2021 року, рахунок №2279 на оплату транспортних витрат від 14.11.2021 року, платіжне доручення №1880 від 18.11.2021 року про оплату транспортних послуг, а в подальшому митним органом винесене оскаржуване Рішення.

У зв`язку з незгодою з Рішенням про коригування митної вартості товару №UA500110/2021/000036/2 від 19.11.2021 року декларантом було оформлено ЕМД №UA500110/2021/212741, згідно якої Позивачем були надмірно сплачені митні платежі в розмірі 126 184,12 грн.

Не погодившись з Рішенням про коригування митної вартості товарів №UA500110/2021/000036/2 від 19.11.2021. позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, Митного кодексу України, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 Митного кодексу України, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Згідно з пунктами 23 та 24 частини 1 статті 4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

За змістом статей 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частини 1 та 2 статті 51 МК України).

Так частинами 1 - 3 статті 57 (глава 9 розділу ІІІ) МК України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із частинами 1 - 2 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) (частина 1 статті 64 Резервний метод МК України).

Відповідно до частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

За змістом частин 1 - 3 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частини 5 - 6 статті 53 МК України).

Згідно із частинами 1 - 3 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Отже митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Водночас приписи вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності (постанова ВС від 05.12.2019 у справі № 826/3120/16, від 14.11.2019 у справі № 814/264/16 тощо).

На виконання вимог статті 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI під час здійснення Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) № UA500110/2021/212274 від 15.11.2021 було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500110/2021/000036/2 від 19.11.2021, а саме: 1)відповідно до п.1 ч.10 ст. 58 Митного кодексу України (далі МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що булла фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; витрати на навантаження оцінюваних товарів. Згідно п.3.4. зовнішньоекономічного договору (контракту) від 30.07.2018 № MA-01 зазначено що вартість тари, пакування та маркування входять до ціни, але у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даних складових митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; 2) специфікація від 24.06.2021 №9 до зовнішньоекономічного контракту від 30.07.2018 №МА-01 визначає умови оплати за товар: здійснення передоплати за товар частинами 30% та 40% перед відвантаженням товару, останні 30% покупець сплачує на протязі 75 днів після оформлення коносаменту. Виходячи з вартості партії товару 60680,88 дол. США, перший платіж повинен був дорівнювати 18204.264 дол. США; другий платіж 24272.352 дол. США. До митного оформлення надані банківські платіжні документі, перший від 02.07.2021 №43 на суму 18476.23 дол. США; другий від 11.08.2021 №47 на суму 24000.39 дол. США. Тобто, суми оплати не відповідають умовам специфікації №9. 3) в поданих документах відсутня інформація щодо торгівельної марки товару; 4) До митного оформлення надано довідку про транспортні витрати від 11.11.2021 № 11-11/12, але відсутні умови поставки та відсутній рахунок на оплату.

З цього приводу суд зазначає, що обов`язок декларанта, передбачений ч. 10 ст. 58 МК України про додавання таких додаткових витрат до митної вартості не є абсолютним, а наступає лише в тому випадку, коли такі додаткові витрати, як вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних з пакуванням та вартість упаковки, не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

На момент погодження умов ЗЕ Контракту сторони дійшли згоди, що вартість тари, пакування та маркування входять до вартості Товару, що має своє відображення у п.3.4 ЗЕ Контракту №MA-01, а тому окремо не сплачуються, і виокремленню із загальної вартості товару в інвойсі не потребують.

Ціна FOB (FOB price) означає, що контрактна (інвойсової або митна) ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару і експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, а також вартості доставки в порт відвантаження і завантаження вантажу на борт судна без вартості перевезення (фрахту) в порт призначення.

Враховучи однозначне тлумачення ч. 10 ст. 58 МК України, включені складові митної вартості до ціни контракту не потребують виокремлення із ціни для митних органів в наданих до митного оформлення документах, що знаходить своє відображення у Постанові ВС від 09.02.2021 в справі №826/614/16.

Щодо повилання відповідача, що суми оплат не відповідають умовам специфікації №9 суд зазначає наступне.

Так, умовами розділу 3 ЗЕ контракту вартість, порядок та строки оплати зазначаються в специфікаціях до Контракту. Отже, із наведеного вбачається наявність трьох складових: - Вартість; - Порядок оплати - Строк оплати.

Надана до митного оформлення ЕМД специфікація №9 містить вартість товару 60 680,88 дол.США., що є єдиним визначальним показником для обчислення митної вартості товару, в той час як порядок оплати вартості товару та строк оплати вартості товару на визначення числового показника митної вартості товару не впливають.

Відповідач зазначає, що «виходячи з вартості партії товару 60680,88 дол.США, перший платіж повинен був дорівнювати 18 204.264 дол.США; другий платіж 24 272.352 дол.США. До митного оформлення надані банківські платіжні документі, перший від 02.07.2021 №43 на суму 18 476.23 дол.США; другий від 11.08.2021 №47 на суму 24 000.39 дол.США. Тобто, суми оплат не відповідають умовам специфікації №9».

Із зауваженого Відповідач лише констатує, що під час перших двох платежів по ЗЕ контракту Позивач сплатив 02.07.2021 не 18 204.264 дол.США, а 18 476.23 дол.США; а 11.08.2021 року сплатив не 24 272.352 дол.США, а 24 000.39 дол.США.

Відповідач не зазначає, яким чином порушення порядку та строків оплати за товар впливає на числовий показник його митної вартості.

Платіжне доручення є доказом щодо виконання (неналежного виконання) покупцем умов зовнішньоекономічного договору, а не доказом розбіжностей у документах чи неповноти документів, доданих до митної декларації.

Крім того, п. 4 ч. 2 ст. 53 МК України чітко передбачає, банківські платіжні документи можуть підтверджувати митну вартість товарів лише в тому випадку, якщо на момент митного оформлення товару Позивачем повністю оплачено рахунок за такий товар.

Надані під час митного оформлення платіжні доручення №43 та №47 можуть підтвердити лише факт часткової оплати інвойсу №20210912, в той же час бути документами, які підтвердять митну вартість Товару не можуть, оскільки рахунок повністю не сплачено за умовами ЗЕ контракту.

Часткова оплата за товар не підтверджує неможливість визнання задекларованої митної вартості за ціною договору, та не може бути обґрунтуванням для прийняття оскаржуваного Рішення.

Умовами ЗЕ контракту останній платіж підлягає сплаті на протязі 75 днів після оформлення коносаменту. Коносамент було оформлено 12.09.2021 року. Остання частина платежу за Товар згідно платіжного доручення №55 відбулася 23.11.2021, тобто до закінчення 75-денного строку після оформлення коносаменту, а отже повна оплата за Товар відбулася в межах строку, визначеного Специфікацією №9.

У постанові Верховного суду від 22.10.2020 у праві №320/2455/19 зазначено, що квитанція або платіжне доручення (платіжні документи) свідчать про факт переказу певної суми коштів, проте не свідчать про суму коштів, яка має бути сплачена за відповідний товар. Тобто прямого зв`язку між відомостями із квитанції/платіжного доручення та митною вартістю товару немає.

Щодо посилання відповідача, що в поданих документах відсутня інформація щодо торгівельної марки товару, суд зазначає наступне.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Наявність чи відсутність в поданих документах інформації про торгівельну марку товару не впливає на обрахунок митної вартості товару, оскільки інформація про торгівельну марку не є ціноутворюючим фактором. В поданих документах наявна інформація, яка дозволяє обрахувати митну вартість Товару.

Щодо посиланя відповідача, що до митного оформлення надано довідку про транспортні витрати від 11.11.2021 № 11-11/12, але відсутні умови поставки та відсутній рахунок на оплату», суд зазначає наступне.

Довідка про транспортні витрати, надана до митного оформлення в порядку п. 6 ч.2 ст. 53 МК України, є документом, який містить відомості про вартість перевезення товару. Згідно зазначеної норми обов`язком декларанта є обов`язок підтвердити саме вартість перевезення, а не його оплату.

Верховний Суд 10.11.2020 в Постанові №280/1853/19, зазначив, що довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Зауваження про відсутність умов поставки також не знаходить свого підтвердження, оскільки згідно умов ЗЕ контракту (пункт 2.1) умови поставки згідно Інкотермс 2010 визначаються Специфікаціями. Так, згідно умов специфікації №9 умови поставки Товару FOB Tianjin.

На вимогу Відповідача декларантом додатково згідно листа Позивача від 19.11.2021 вих№б/н надано рахунок на оплату транспортних послуг від 14.11.2021 вих. №2279, підтвердження оплати транспортних послуг (платіжне доручення №1880 від 18.11.2021 року) та договір №26/10 від 26.10.2021 про надання транспортно- експедиторських послуг.

Додатково слід звернути увагу, що згідно оскаржуваного Рішення, митний орган в якості додаткового документа витребував у декларанта експортну декларацію з її перекладом.

Декларація країни відправлення згідно ч. 2 ст. 53 МК України не є документом, який підтверджує митну вартість товару. Право на витребування додаткових документів у митного органу не є абсолютним, а виникає лише тоді, коли в документах, перелічених у ч. 2 ст. 53 МК України, (а не у всіх, які надані до митного оформлення) мають місце розбіжності у числовому показнику митної вартості.

Положенням ст. 254 МК України встановлено, що документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування.

Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Положеннями вказаної статті чітко передбачено, що митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. Оскільки експортна декларація не є документом, який підтверджує митну вартість, вимога про її надання та надання її перекладу безпідставна, та така, яка тягне за собою безпідставні витрати декларанта на оплату послуг перекладача.

Відтак, суд вважає, що митний орган мав можливість пересвідчитись у достовірності митної вартості заявленої декларантом за ціною договору.

Так, ВС у постанові від 23.07.2019 по справі № 1140/3242/18 вказав на те, що Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей….

Отже, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.

Сумніви митного органу у достовірності відомостей про митну вартість товарів, які виникли у зв`язку з тим, що надані документи, на думку контролюючого органу не підтверджували вартості, так як не містили всіх відомостей щодо складових вартості імпортованого товару, суд відхиляє, оскільки такі доводи спростовуються наявними в матеріалах справи первинними документами, які були надані відповідачу під час проведення митних процедур.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що у відповідача були відсутні підстави для витребування додаткових документів у декларанта.

Проте, на підставі ч.3 статті 53 Митного кодексу України, п. 2.3 Правил заповнення декларації митної вартості, які затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, Одеською митницею повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) прейскуранти (прайс-листи),каталоги виробника товару, 3)висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, , та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 4) копію митної декларації країни відправлення з перекладом на українську мову згідно до ст. 254 Митного кодексу України..

Також відповідно до частини 6 статті 53 МК України декларанту було повідомлено про можливість за власним бажанням подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару.

Слід зазначити, що з наявністю у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим митниця може витребувати ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі можливі документи, передбачені у статті 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Суд зауважує, що витребовуючи весь перелік додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, передбачений ч. 3 ст. 53 МК України, митний орган не обґрунтував яким чином кожен з витребуваних документів може усунути розбіжність або підтвердити заявлену мину вартість товару.

Натомість позивачем були виконані вимоги митниці та додатково подані договір №26/10 про надання транспортно-експедиторських послуг від 26.10.2021, рахунок №2279 на оплату транспортних витрат від 14.11.2021, платіжне доручення №1880 від 18.11.2021 про оплату транспортних послуг.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

В той же час частиною 6 зазначеної статті передбачено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У відповідності до частин 1 та 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі (частина 12 статті 264 МК України).

Відповідно до частини 5 статті 55 Митного кодексу України декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів.

Також згідно з ч.4 статті 57 Митного кодексу України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Як зазначено митницею в оскаржуваному рішенні, що за допомогою інформації, отриманої за результатами здійснення митного контролю із зазначенням номерів відповідних митних декларацій, яка міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), АСМО «Інспектор`встановлено, що рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, у максимально наближений до митного оформлення час та об`єм партії товару, є більшим та становить: товар №3 8,914521 дол. США/кг (МД від 13.11.2021 №UA500150/2021/206668); товар №8 5.75 дол. США/кг (МД від 25.10.2021 №UA807170/2021/70438); товар №9 -7.15 дол. США/кг (МД від 01.09.2021 № UA305160/2021/53864); товар №11 5.01 дол. США/кг (МД від 18.10.2021 № UA807180/2021/008366); товар №15 3.76 дол. США/кг (МД від 09.11.2021 № UA902070/2021/700350); товар №17 3.22 дол. США/кг (МД від 09.11.2021 № UA500500/2021/206314); товар №18-6,17 дол. США/кг (МД від 06.10.2021 № UA305160/2021/63810); товар №19 -4,1 дол. США/кг (МД від 26.08.2021 № UA500110/2021/204822); товар №20 3,85 дол. США/кг (МД від 11.10.2021 № UA807170/2021/66836); товар №22 5,25 дол. США/кг (МД від 01.09.2021 № UA305160/2021/53864); товар №23 -2,62 дол. США/кг (МД від 17.09.2021 № UA902070/2021/700215); товар №246,95 дол. США/кг (МД від 29.10.2021 № UA500020/2021/218142); товар №26 6,16 дол. США/кг (МД від 09.11.2021 № UA807200/2021/009487); товар №32-6,16 дол. США/кг (МД від 02.09.2021 №500020/2021/209563).

Верховним Судом у Постанові від 04 вересня 2018 року у справі № 818/1186/17 зазначено наступне: ...Верховний Суд вважає за необхідне зауважити, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої у Постанові від 27 липня 2018 року по справі № 809/1174/17, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Між тим, як вбачається з рішення про коригування митної вартості товарів № UA500020/2021/000076/2 від 27.09.2021, у ньому зазначено лише про наявність у митниці інформації щодо раніше визнаних/визначених митних вартостей, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.

Отже, суд відхиляє посилання митниці на відомості спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України щодо іншої вартості подібних товарів, оскільки самі по собі відомості даної системи не є достатньою підставою для коригування заявленої декларантом митної вартості за умови відсутності сумнівів у достовірності наданих декларантом документів та їх повноти.

Пунктом 2 частини 6 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

На думку суду, позивачем було надано для митного оформлення імпортованого товару необхідні документи, які ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей та містять дані, що піддаються обчисленню, підтверджують ціну товарів. В свою чергу, відповідачем не надано до суду доказів, які б свідчили про наявність у поданих позивачем до митного оформлення документах розбіжностей чи ознак підробки, а також не доведено, що подані документи не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів або не містять відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Отже, суд доходить висновку про недоведеність відповідачем неповноти, неточності чи недостатності наданих позивачем з первинною МД документів та наведених в ній відомостей для визначення митної вартості товару за основним методом; наявності встановлених частинами 1 та 2 статті 58 МК України обмежень для застосування першого методу та обставин, зазначених в частині 6 статті 54 МК України, для відмови у митному оформленні товару за першим методом, а отже і підстав для застосування положень частини 3 статті 57 та частини 3 статті 58 МК України, тобто використання другорядного методу визначення митної вартості товару при недоведеності неможливості її визначення за основним.

Відтак, рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA500020/2021/000076/2 від 27.09.2021 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Частинами 1 та 2 ст.16 КАС України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі Баришевський проти України, від 10.12.2009 у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12.10.2006 у справі Двойних проти України, від 30.03.2004 у справі Меріт проти України заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність №5076-VI від 05.07.2012 (далі - Закон) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору;

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону, видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Судом встановлено, що з метою отримання професійної правничої допомоги, позивачем укладено договір №1 про надання правничої допомоги від 16.02.2021 з адвокатом Ямаєвою Ю.С., яка діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ЗП №001778 від 31.08.2018 та ордеру.

Згідно Додатку №7 від 15.02.2022 до цього Договору, рахунку на оплату №4 від 18.02.2022 за підготовку проекту позову про оскарження Рішення про коригування митної вартості товарів UA500110/2021/000036/2 від 19.11.2021.

Позивачем було сплачено 6000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №2047 від 22.02.2022.

Разом з тим, у своєму відзиві представник відповідача зазначає, що витрати на правову допомогу є завищеними та не відповідають критеріям розумності та справедливості.

Як зазначено Європейським судом з прав людини у п.268 Рішення по справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 (Заява № 19336/04): «Згідно з практикою Суду, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява №34884/97, п.30, ECHR 1999-V).».

Перевіривши зміст наведених документів, суд зазначає, щоозмір витрат на правничу допомогу, який підлягає відшкодуванню позивачу за період розгляду справи у суді першої інстанції у співмірності до наданих послуг становить 4000,00 грн.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Сплачений позивачем судовий збір в сумі 2481 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Тракторок" (72309, Запорізька область, м. Мелітополь, провулок Садовий, 9 а, кв. 33 ), Представник позивача Ямаєва Юлія Сергіївна ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної митної служби України (, 04119, м.Київ, вул. Дегтярівська, 11 г) в особі Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44005631, 65078, м. Одеса, вул. Ліп Івана та Юрія, 21 а, ) про скасування Рішення про коригування митної вартості товарів,,- задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів від 19.11.2021 №UA500110/2021/000036/2.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Тракторок 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) гривень 00 копійок. судового збору та витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 ( чотири тисячі) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 03.10.2022.

Суддя О.О. Артоуз