Справа № 380/10135/22
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2022 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (Позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (Відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті (поверненню) недоотриманої пенсії з дати її призначення;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату (повернення) недоотриманої пенсії з дати її призначення 08 грудня 2020 року до проведеного перерахунку 01 лютого 2022 року з врахуванням зарахованого страхового стажу та пільгового страхового стажу за Списком № 1 періоду його роботи у відокремленому підрозділі шахта «Межирічанська» Державного підприємства «Львіввугілля» з 01 лютого 2020 року по 16 листопада 2020 року (дата звільнення), за який сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та з урахуванням вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», статті 8 Закону України від 02 вересня 2008 року № 345-VІ «Про підвищення престижності шахтарської праці» та раніше проведених виплат.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 10 червня 2011 року по день звільнення 16 листопада 2020 року працював на відокремленому підрозділі шахта «Межирічанська» Державного підприємства «Львіввугілля» гірничомонтажником підземним з повним робочим днем під землею, прохідником з повним робочим днем під землею. З 08 грудня 2020 року позивачу призначена пенсія по інвалідності третьої групи внаслідок професійного захворювання.

З 01 лютого 2022 року позивачу на підставі поданої ним заяви здійснено перерахунок пенсії з огляду на те, що у зв`язку зі сплатою відокремленим підрозділом шахта «Межирічанська» Державного підприємства «Львіввугілля» єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01 лютого 2020 року по 16 листопада 2020 року (день звільнення позивача з роботи) вказаний період роботи зараховано до страхового та пільгового (підземного) стажу.

29 квітня 2022 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок та виплату (повернення) недоплаченої пенсії за період з 08 грудня 2020 року (дати призначення пенсії) до 01 лютого 2022 року (дати проведеного перерахунку), однак отримав відмову, яка мотивована тим, що оскільки страхові внески відокремленого підрозділу шахта «Межирічанська» Державного підприємства «Львіввугілля» за листопад 2020 року (16 листопада 2020 року дата звільнення з роботи) не надійшли протягом чотирьох місяців з дня звернення за призначенням пенсії (дата звернення за призначенням пенсії 22 січня 2021 року), тому відповідно до вимог пункту 4.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі Порядок № 22-1) відсутні законні підстави для проведення перерахунку пенсії з дати її призначення.

Такі дії відповідача позивач уважає протиправними, оскільки з 01 січня 2016 року працівник не є платником єдиного соціального внеску та фактично позбавлений можливості забезпечити сплату сум єдиного внеску. В той же час до страхового стажу зараховується період (строк) протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески. Порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків (у зв`язку з чим утворилася заборгованість зі сплати таких внесків) тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) і не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді незарахування до страхового стажу періоду роботи протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, призначенні та перерахунку пенсії.

Щодо покликань відповідача на пункт 4.3 Порядку № 22-1 позивач зазначає, що такий не відповідає законодавству України, зокрема статті 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з положень якої слідує, що наявність у страхувальника заборгованості перед пенсійним органом зі сплати страхових внесків (яка існувала раніше) не може бути підставою для відмови у здійсненні перерахунку пенсії, оскільки відповідальність за несвоєчасну сплату страхових внесків несе лише підприємство-страхувальник, в якому працює або працювала застрахована особа.

З огляду на вищевикладене адміністративний позов просить задовольнити у повному обсязі.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач вказує, що з 01 лютого 2022 року позивачу на підставі поданої ним заяви від 04 лютого 2022 року проведено перерахунок пенсії у зв`язку із сплатою відокремленим підрозділом шахта «Межирічанська» Державного підприємства «Львіввугілля» страхових внесків за період з 01 лютого 2020 року по 16 листопада 2020 року. В результаті проведеного перерахунку до страхового стажу та до стажу на підземних роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дає право на обчислення пенсії відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», зараховано період роботи з 01 лютого 2020 року по 16 листопада 2020 року згідно даних про сплачені підприємством страхові внески.

Відповідач зазначає, що відповідно до пункту 4.3 Порядку № 22-1 у разі якщо відомості про нарахування та сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за місяць, що передує місяцю подання особою заяви про призначення надійшли протягом чотирьох місяців з дня звернення особи відповідно за призначенням, перерахунком пенсії, орган, що призначає пенсію, протягом місяця з дня надходження цих відомостей переглядає прийняте рішення. Оскільки страхові внески відокремленого підрозділу шахта «Межирічанська» Державного підприємства «Львіввугілля» за листопад 2020 року (16 листопада 2020 року дата звільнення з роботи) не надійшли протягом чотирьох місяців з дня звернення за призначенням пенсії (дата звернення за призначенням пенсії 22 січня 2021 року), тому відсутні законні підстави для проведення перерахунку пенсії з дати її призначення.

Також відповідач зауважує, що обчислення стажу є виключною компетенцією органів Пенсійного фонду України, а тому підміна судом повноважень суб`єкта владних повноважень, яким є орган Пенсійного фонду України, є втручанням в його повноваження.

Відповідач уважає, що вимоги позивача є безпідставними, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому в задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 29 липня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін.

Суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно із записами у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 04 лютого 1997 року позивач 10 червня 2011 року прийнятий на роботу у відокремлений підрозділ шахта «Межирічанська» Державного підприємства «Львіввугілля» гірничомонтажником підземним 5-го розряду з повним робочим днем під землею на ДМДГШО. 24 квітня 2015 року позивача переведено прохідником 5-го розряду на ДПФ-2 з повним робочим днем під землею. 16 листопада 2020 року позивача звільнено за п. 2 ст. 40 КЗпП України в зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я.

З 08 грудня 2020 року позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію по інвалідності третьої групи внаслідок професійного захворювання, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З 01 лютого 2022 року позивачу на підставі поданої ним заяви від 04 лютого 2022 року проведено перерахунок пенсії у зв`язку із сплатою відокремленим підрозділом шахта «Межирічанська» Державного підприємства «Львіввугілля» страхових внесків за період з 01 лютого 2020 року по 16 листопада 2020 року. В результаті проведеного перерахунку до страхового стажу та до стажу на підземних роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дає право на обчислення пенсії відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», позивачу зараховано період роботи з 01 лютого 2020 року по 16 листопада 2020 року згідно даних про сплачені підприємством страхові внески.

З 01 лютого 2022 року позивачу проведено розрахунок пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком з урахуванням страхового стажу 35 років 09 місяців 03 днів (зарахований по 30 листопада 2020 року), в тому числі: 16 років 06 місяців 02 дні стаж на підземних роботах, до якого зараховано період навчання за спеціальністю 02 місяці 02 дні та строкову військову службу 1 рік 1 місяць 25 днів. Заробітна плата врахована за період з 01 липня 2000 року по 31 листопада 2020 року за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Листом від 23 травня 2022 року № 6359-5429/З-52/8-1300/22 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, покликаючись на пункт 4.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, повідомило позивача про відсутність законних підстав для проведення перерахунку пенсії з дати її призначення, оскільки страхові внески відокремленого підрозділу шахта «Межирічанська» Державного підприємства «Львіввугілля» за листопад 2020 року (16 листопада 2020 року дата звільнення з роботи) не надійшли протягом чотирьох місяців з дня звернення за призначенням пенсії (дата звернення за призначенням пенсії 22 січня 2021 року).

Позивач, уважаючи такі дії відповідача протиправними, звернувся з цим позовом до суду.

Предметом розгляду у цій справі є оцінка правомірності дій відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати пенсії позивача з урахуванням страхового та пільгового (підземного) стажу за період з 01 лютого 2020 року по 16 листопада 2020 року з дати її призначення (08 грудня 2020 року).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Закріплений у частині 1 статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058).

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону № 1058 цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно зі статтею 7 Закону № 1058 загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється, зокрема за таким принципами:

законодавчого визначення умов і порядку здійснення загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

обов`язковості страхування осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту) та інших підставах, передбачених законодавством, а також осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, фізичних осіб - підприємців;

заінтересованості кожної працездатної особи у власному матеріальному забезпеченні після виходу на пенсію;

рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов`язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

диференціації розмірів пенсій залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу);

державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених цим Законом;

відповідальності суб`єктів системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування за порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов`язків.

За змістом частини першої статті 9 Закону № 1058 відповідно до цього Закону в солідарній системі призначається, зокрема пенсія по інвалідності.

Відповідно до частини першої статті 30 Закону № 1058 пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Частиною першою статті 32 Закону № 1058 визначено, що особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією.

Закон України від 02 вересня 2008 року № 345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці» (далі Закон № 345) спрямований на підвищення престижності шахтарської праці, надання додаткових гарантій у виплаті та підвищенні заробітної плати і розв`язанні соціально-побутових проблем шахтарів.

Дія цього Закону відповідно до положень частини першої статті поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Нормами статті 8 Закону № 345 визначені особливості пенсійного забезпечення.

Так, мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Аналогічна норма передбачена абзацом третім частини першої статті 28 Закону № 1058, якою визначено, що мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Періоди, з яких складається страховий стаж визначено статтею 24 Закону № 1058.

Відповідно до норм частини 1 статті 24 Закону № 1058 страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з абзацом першим частини другої, абзацом першим частини третьої статті 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Порядок обчислення та сплати страхових внесків визначено у статті 20 Закону № 1058.

Так, абзацом 1 частини 1 статті 20 Закону № 1058 передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Відповідно до частини 2 зазначеної статті обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Згідно з частиною 10 статті 20 Закону № 1058 якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Нормами статті 106 Закону № 1058 передбачено, що відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Аналіз наведених норм права дає підстави дійти висновку, що обов`язок зі сплати страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

У постановах від 27 березня 2018 року у справі № 208/6680/16-а, від 20 березня 2019 року у справі № 688/947/17, від 30 вересня 2019 року у справі № 316/1392/16-а, від 27 травня 2021 року у справі № 343/659/17 Верховний Суд вказав, що за загальним правилом несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі. Позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.

Як слідує з матеріалів справи з 08 грудня 2020 року позивачу призначено пенсію по інвалідності третьої групи внаслідок професійного захворювання відповідно до Закону № 1058.

Під час призначення пенсії позивачу до страхового та пільгового (підземного) стажу не зараховано період роботи з 01 лютого 2020 року по 16 листопада 2020 року на відокремленому підрозділі шахта «Межирічанська» Державного підприємства «Львіввугілля» у зв`язку із несплатою цим підприємством страхових внесків за вищевказаний період.

Надалі позивачу на підставі поданої ним заяви від 04 лютого 2022 року відповідачем проведено перерахунок пенсії у зв`язку із сплатою відокремленим підрозділом шахта «Межирічанська» Державного підприємства «Львіввугілля» страхових внесків за період з 01 лютого 2020 року по 16 листопада 2020 року, в результаті якого вказаний період роботи зараховано до страхового та пільгового (підземного) стажу згідно даних про сплачені цим підприємством-страхувальником страхові внески.

Однак такий перерахунок пенсії відповідачем проведено з 01 лютого 2022 року, з чим позивач не погоджується, стверджуючи, що має право на перерахунок пенсії з урахуванням страхового та пільгового (підземного) стажу за період з 01 лютого 2020 року по 16 листопада 2020 року з дати її призначення, а саме з 08 грудня 2020 року.

Суд погоджується з такими доводами позивача, оскільки аналіз норм статті 24 Закону № 1058 дає підстави дійти висновку, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески. В той же час обов`язок щодо нарахування та сплати страхових внесків відповідно до Закону № 1058 покладений на підприємство-страхувальника.

Порушення ж підприємством-страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків (у зв`язку з чим утворилася заборгованість зі сплати таких внесків) тягне негативні наслідки лише для самого підприємства-страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) і не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді незарахування до страхового та пільгового (підземного) стажу періоду роботи протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески.

Таким чином, через несплату відокремленим підрозділом шахта «Межирічанська» Державного підприємства «Львіввугілля» страхових внесків за період з 01 лютого 2020 року по 16 листопада 2020 року позивач не може бути позбавлений права на зарахування цього періоду до страхового та пільгового (підземного) стажу та як наслідок на обчислення розміру пенсії з урахуванням такого стажу, починаючи з дати її призначення 08 грудня 2020 року.

Покликання відповідача у спірному випадку на пункт 4.3 Порядку № 22-1 та на те, що оскільки страхові внески відокремленого підрозділу шахта «Межирічанська» Державного підприємства «Львіввугілля» за листопад 2020 року не надійшли протягом чотирьох місяців з дня звернення за призначенням пенсії, тому відсутні законні підстави для проведення перерахунку пенсії з дати її призначення, суд відхиляє, позаяк саме з дати призначення пенсії позивач має право на обчислення її розміру з урахуванням страхового та пільгового (підземного) стажу за період з 01 лютого 2020 року по 16 листопада 2020 року, незважаючи на несплату відокремленим підрозділом шахта «Межирічанська» Державного підприємства «Львіввугілля» страхових внесків за указаний період.

За таких обставин суд доходить висновку, що дії відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку та виплаті пенсії з урахуванням страхового та пільгового (підземного) стажу за період з 01 лютого 2020 року по 16 листопада 2020 року з дати її призначення (08 грудня 2020 року) є протиправними.

Згідно із частиною першою статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, а також з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

З огляду на викладене суд уважає, що в цьому випадку ефективним способом захисту порушених прав, свобод чи інтересів позивача буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії (з урахуванням раніше проведених виплат) з дати її призначення 08 грудня 2020 року до проведеного перерахунку 01 лютого 2022 року з урахуванням зарахованого до страхового та пільгового (підземного) стажу за Списком № 1 періоду роботи у відокремленому підрозділі шахта «Межирічанська» Державного підприємства «Львіввугілля» з 01 лютого 2020 року по 16 листопада 2020 року, за який сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, та з урахуванням вимог Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», статті 8 Закону України від 02 вересня 2008 року № 345-VІ «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову повністю.

Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (абзац перший частини 1 статті 139 КАС України).

Суд встановив, що при зверненні з цим позовом до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 992,40 грн. Оскільки позов задоволено у повному обсязі, то за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь позивача належить стягнути 992,40 грн сплаченого судового збору.

Докази понесення сторонами витрат, пов`язаних з розглядом справи, у матеріалах справи відсутні.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень, п. 3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задоволити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті пенсії з урахуванням страхового та пільгового (підземного) стажу за період з 01 лютого 2020 року по 16 листопада 2020 року з дати її призначення (08 грудня 2020 року).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії (з урахуванням раніше проведених виплат) з дати її призначення 08 грудня 2020 року до проведеного перерахунку 01 лютого 2022 року з урахуванням зарахованого до страхового та пільгового (підземного) стажу за Списком № 1 періоду роботи у відокремленому підрозділі шахта «Межирічанська» Державного підприємства «Львіввугілля» з 01 лютого 2020 року по 16 листопада 2020 року, за який сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, та з урахуванням вимог Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», статті 8 Закону України від 02 вересня 2008 року № 345-VІ «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 992,40 грн сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 03 жовтня 2022 року.

Суддя Клименко О.М.