Справа № 461/3212/17
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2022-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

29 вересня 2022 рокуЛьвівСправа № 461/3212/17 пров. № А/857/12587/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Запотічний І.І.,

суддя Хобор Р.Б.

секретар судового засідання Юник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Довгої О.І., Запотічного І.І., Хобор Р.Б. у справі 461/3212/17 за позовом ОСОБА_2 до Львівської міської ради, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Комунальне некомерційне підприємство «Стоматологічна поліклініка № 1», Комунальне некомерційне підприємство «Стоматологічна поліклініка № 4», Комунальне некомерційне підприємство « 1-а міська поліклініка м. Львова», Комунальне некомерційне підприємство « 2-а міська поліклініка м. Львова», Комунальне некомерційне підприємство « 3-я міська поліклініка м. Львова», Комунальне некомерційне підприємство « 4-а міська поліклініка м. Львова», Комунальне некомерційне підприємство « 5-а міська поліклініка м. Львова», Комунальне некомерційне підприємство « 6-а міська поліклініка м. Львова», Комунальне некомерційне підприємство « 3-я міська клінічна лікарня м. Львова», Комунальне некомерційне підприємство « 4-а міська клінічна лікарня м. Львова», Комунальне некомерційне підприємство « 5-а міська клінічна лікарня м. Львова», Комунальне некомерційне підприємство « 8-а міська клінічна лікарня м. Львова», Комунальне некомерційне підприємство «Десята міська лікарня м. Львова», Комунальне некомерційне підприємство «Львівська 1-а міська клінічна лікарня імені Князя Лева», Комунальне некомерційне підприємство «Лікарня «Госпіс» м. Львова», Комунальне некомерційне підприємство «Міська дитяча клінічна лікарня м. Львова», Комунальне некомерційне підприємство «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова», Комунальне некомерційне підприємство «Пологовий клінічний будинок № 1 м. Львова», Комунальна 3-я стоматологічна поліклініка м. Львова», Комунальна 5-а стоматологічна поліклініка м. Львова», Первинна профспілкова організація працівників Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м. Львова профспілки працівників охорони здоров`я України, Первинна профспілкова організація працівників Комунальної 5-ої стоматологічної поліклініки м. Львова профспілки працівників охорони здоров`я України, ОСОБА_3 про визнання протиправними та скасування ухвал, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії-

В С Т А Н О В И В:

у провадженні Восьмого апеляційного адміністративного суду перебуває справа №461/3212/17.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.07.2022 для розгляду справи № 461/3212/17 визначено наступний склад колегії суддів: Довга О.І. (головуючий суддя), Запотічний І.І., Хобор Р.Б.

Судовий розгляд справи було призначено на 29.09.2022 року.

26.09.2022 на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід суддів Довгої О.І, Запотічного І.І., Хобор Р.Б.

Заява ОСОБА_1 мотивована категоричною недовірою суддям. Заявник наголошує на порушенні правил автоматизованого розподілу справ. Крім того, зазначає, що судді Довга О.І., Запотічний І.І., Хобор Р.Б. вже брали участь у розгляді цієї справи, а відтак вважає, що їх дії дають підстави стверджувати про відсутність об`єктивного підходу до вирішення спору з огляду на статус відповідача у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Довгої О.І. (головуючий суддя), Запотічного І.І., Хобор Р.Б.

Відповідно до ч.3 ст.40 КАС України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи, в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Частиною другою цієї статті передбачено, що суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частини 1 статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону.

Відповідно до положень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Загальна декларація з прав людини (стаття 10) та Міжнародний пакт про громадянські і політичні права (частина перша статті 14) гарантують право кожної особи на розгляд її справи компетентним незалежним та неупередженим судом у встановленому законом порядку. Незалежне суддівство є відповідальним за належну реалізацію цього права. Незалежність суддів передбачає, що судді повинні приймати безсторонні рішення згідно з власною оцінкою фактів і знанням права, без будь-якого втручання, прямого або непрямого, з будь-якого боку і з будь-яких причин.

Відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Частина перша статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить вимоги щодо неупередженості суду.

Так, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах «Piersac vs Belgium, Grieves vs UK»). Крім того, відповідно до принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Le Comte, Van Leuven i De Meyere vs Belgium», суд має бути неупередженим і безстороннім.

Особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного, про що зазначено у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Веттштайн проти Швейцарії» та у пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України».

Наявність безсторонності визначається в тому числі і наявністю суб`єктивних та об`єктивних критеріїв, які б давали підстави для сумніву в безсторонності суду (рішення Європейського суду з прав людини в справі «Білуха проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 у справі «Білуха проти України» зазначено, що наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції має визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду.

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Разом з тим, підставою для відводу (самовідводу) не обов`язково має бути доведений факт необ`єктивності чи заінтересованості судді. Питання про існування фактичного упередження не має значення, адже «правосуддя не лише має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене». Іншими словами, коли виникає питання про відвід (самовідвід), значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним чином поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє відсутні докази чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінуючої зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Одночасно апеляційний суд наголошує на тому, що відповідно до пункту 1 частини 5 статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу.

Суд апеляційної інстанції підкреслює, що свобода вираження поглядів сторонами не є необмеженою і певні інтереси, такі як авторитет суду, є достатньо важливими для виправдання обмежень цього права (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі «Маріапорі проти Фінляндії», заява № 37751/07, § 62, від 06.07.2010).

Тому, хоча сторони й мають право коментувати процес здійснення правосуддя для того, щоб захистити свої права, їхня критика не повинна виходити за певні межі. Зокрема, потрібно розрізняти критику та образу. Якщо єдиною метою будь-якої форми вираження поглядів є образа або зазіхання на гідність суду або його членів, належна санкція не буде, в принципі, становити порушення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що виправдовується потребою захисту авторитету суду (див., наприклад, рішення ЄСПЛ у справах «Скалка проти Польщі», заява № 43425/98, § 34, від 27.05.2003; «Садай проти Туреччини», заява №32458/96, §36, від 30.03.2006, та «Жугіч проти Хорватії», заява №3699/08, § 45, від 31.05.2011).

Наведені заявниками підстави та обґрунтування для відводу суддів є їхніми припущеннями про існування відповідних обставин щодо безсторонності суддів. Такі припущення не підтверджені належними і допустимими доказами, які б вказували на їхню пряму чи опосередковану заінтересованість в результаті розгляду цієї справи та спростовували їхню неупередженість, об`єктивність і безсторонність при розгляді цієї справи.

Разом з тим, у світлі прецедентної практики Європейського Суду з прав людини об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім. При зовнішній демонстрації судом незалежності та безсторонності можуть виникнути щодо цього сумніви. Тому важливою є та довіра, яку суди в демократичному суспільстві повинні викликати у громадськості (див.: Hauschildt v. Denmark judgment of 24 May 1989, Series A, No. 154, p. 48).

На неупередженість судді, як однієї з важливих ознак правосуддя акцентується увага й у пункті 3 Європейського статуту судді: «Суддя не тільки повинен бути неупередженим, але й має сприйматися будь-ким як неупереджений».

Приписами пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року (Схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23) визначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Відвід судді від участі в розгляді справи повинен мати місце також в тому випадку, коли у спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Аналіз наведених правових норм та норм КАС України дає підстави для висновку, що підставою для відводу не обов`язково має бути доведений факт необ`єктивності чи заінтересованості судді. Згідно з зазначеними нормами, унеможливлюється участь судді у розгляді справи коли в учасника справи могли б виникнути сумніви в неупередженості судді (суддів).

Отже, задля усунення сумнівів щодо безсторонності та неупередженості суду, який розглядатиме цю справу, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Довгої О.І. (головуючий суддя), Запотічного І.І., Хобор Р.Б.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40 311, 321,325,328 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Довгої О.І. (головуючий суддя), Запотічного І.І., Хобор Р.Б у справі № 461/3212/17 задовольнити.

Відвести суддів Довгу О.І. (головуючий суддя), Запотічного І.І., Хобор Р.Б. від розгляду справи № 461/3212/17.

Адміністративну справу № 461/3212/17 передати для повторного автоматичного розподілу в порядку статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
Р. Б. Хобор