Справа № 300/2804/22
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2022-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2022 р. справа № 300/2804/22

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Шумея М.В.,

при секретарі судового засідання Шпак М.М.

за участю: представника позивача Волосянка Р.О.

представника відповідача Керницького А.В.,

розглянувши адміністративну справу у відкритому судовому засіданні за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) про скасування постанов: про стягнення виконавчого збору №51737646 від 30.06.2022, про відкриття виконавчого провадження №69320396 від 01.07.2022,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень управління примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) про скасування постанов: про стягнення виконавчого збору №51737646 від 30.06.2022, про відкриття виконавчого провадження №69320396 від 01.07.2022.

Позовні вимоги мотивовані тим, що положення статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV, яка була чинна на час відкриття виконавчого провадження №51737646 (21.07.2016) не передбачали відповідальності боржника у формі сплати виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення аліментів, у порівнянні з нормами статті 27 чинного Закону України "Про виконавче провадження» №1404-VIII. За таких обставин, правових підстав для стягнення виконавчого збору не було.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.07.2022 позовну заяву залишено без руху, встановлено строк для усунення її недоліків. Позивач у встановлений строк усунув вказані судом недоліки позовної заяви.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.08.2022 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, визначеними статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відзиві на позовну заяву та у судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечив, вказав на правомірність дій старшого державного виконавця.

В судовому засіданні, представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, з підстав викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях.

Суд, відповідно до вимог статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, встановив наступне.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 13.10.2015 у цивільній справі №344/11856/15-ц частково задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей. Ухвалено стягувати з ОСОБА_1 аліменти в користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - в твердій грошовій сумі по 1000 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, та на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - в твердій грошовій сумі по 1000 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття.

На виконання рішення, 08.06.2016 судом видано виконавчий лист, який стягувачем пред`явлено до виконання.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 21.07.2016 головним державним виконавцем Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Коцаном П.Б. відкрито виконавче провадження №51737646 з виконання виконавчого листа від 08.06.2016, виданого Івано-Франківським міським судом на виконання вищезазначеного судового рішення.

11.01.2020 державним виконавцем винесено постанову про передачу виконавчого провадження до Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), та, відповідно, у цей же день, державним виконавцем винесено постанову про прийняття виконавчого провадження.

30 червня 2022 року, за заявою стягувача, старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Також, цього ж дня, тобто 30.06.2022, державним виконавцем винесено постанову про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 11266,80 грн.

Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 01.07.2022 відкрито виконавче провадження №69320396 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 30.06.2022 №51737646.

Постанову відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 30.06.2022 про стягнення виконавчого збору, винесену у виконавчому провадженні №51737646 та постанову відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 01.07.2022 про відкриття виконавчого провадження №69320396 позивач вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 1 Закону України від 21.04.1999 №606-ХІV «Про виконавче провадження» (чинний на час відкриття виконавчого провадження №51737646), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно із ч. 1 ст. 6, ч. 1. ст. 11 цього Закону, державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону №606-ХІV державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувана або його представника про примусове виконання рішення.

Як передбачено ст. 25 Закону №606-ХІV державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Стаття 28 Закону №606-XIV врегульовувала питання судового збору. Зокрема, у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчої документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахунку коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених ним Законом.

Виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, стягнення виконавчого, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій. штрафів, накладених відповідно до вимог цього Закону, за виконавчими документами, які підлягають негайному виконанню, а також у разі перерахування коштів стягувачу у випадку, передбаченому частиною другою статті 27 цього Закону, та у разі виконання рішень у порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (ч. 2 сі. 28 Закону №606-XIV).

05.10.2016 набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII, у якому питання виконавчого збору регулює стаття 27.

Зокрема, відповідно до ч. 1 та 2 ст. 27 Закону №1404-VIII (у редакції, яка була чинна до 28.08.2018), виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

За приписами ч. 5 ст. 27 Закону №1404-VIII, виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

На підставі Закону України від 03 липня 2018 року №2475-VIII, який набрав чинності 28 серпня 2018 року, внесені зміни до ст. 27 Закону №1404-VIII.

З урахуванням внесених змін, за змістом статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Згідно із ч. 4 ст. 27 Закону №1404-VIII (у редакції, що діє після 28.08.2018), державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

За виконавчими документами про стягнення аліментів за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, державний виконавець нараховує виконавчий збір із заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому держаний виконавець зобов`язаний нараховувати виконавчий збір щомісяця у розмірі, визначеному частиною другою цієї статті, залежно від розміру простроченого щомісячного аліментного платежу. Постанова про стягнення виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення аліментів виноситься державним виконавцем після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі або у разі повернення виконавчого документа стягувану чи закінчення виконавчого провадження на підставі розрахунку про його нарахування.

Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Тобто, Закон України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору, на відмінну від редакції Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-ХІV, яка була чинною на час відкриття виконавчого провадження №51737646, передбачає стягнення виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення аліментів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону №1404- VIIІ, виконавчий документ повертається стягувану, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору врегульовано статтями 40, 42 Закону №1404-VIIІ.

Частиною третьою статті 40 Закону № 1404-VIIІ встановлено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону №1404-VIII, на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусовою стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Відтак, повернувши виконавчий документ стягувачу, державний виконавець при визначенні суму виконавчого збору керувався нормами чинного Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII.

Відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України в рішенні від 9 лютого 1999 року у справі №1-7/99 (про зворотню дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) надав офіційне тлумачення частини першої статті 58 Конституції України та вказав, що положення цієї норми про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Отже, положення статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV, яка була чинна на час відкриття виконавчого провадження №51737646 (21.07.2016), не передбачили, відповідальності боржника у формі сплати виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення аліментів, у порівнянні з нормами статті 27 чинного Закону України "Про виконавче провадження» №1404-VIII.

Враховуючи те, що норми Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ погіршують становище позивача, як боржника, суд вважає, що у відповідача не було правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору і, відповідно, відкриття виконавчого провадження з виконання такого рішення органу державної виконавчої служби.

У постанові від 11 серпня 2021 року у справі №300/3260/20 Верховний Суд дійшов висновку, що у випадку, коли виконавче провадження відкрито за правилами Закону №606-ХІУ, розмір виконавчого збору, який належить стягнути з боржника, потрібно визначати за правилами статті №606-ХIV (чинного на той час).

За наведених обставин, постанови відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 30.06.2022 ВП №51737646 про стягнення виконавчого збору, та від 01.07.2022 про відкриття виконавчого провадження №69320396 необхідно визнати протиправними та скасувати.

Враховуючи те, що позивачем подана заява про те, що докази понесення ним судових витрат будуть надані протягом п`яти днів з дня прийняття судом рішення у цій справі, розподіл судових витрат буде здійснений за результатами розгляду наданих доказів.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про стягнення виконавчого збору №51737646 від 30.06.2022.

Визнати протиправною та скасувати постанову відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 01.07.2022 про відкриття виконавчого провадження №69320396.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ;

відповідач - Відділ державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), адреса: вул. Галицька, 45, м. Івано-Франківськ, 76000, код ЄДРПОУ - 35021710.

Суддя Шумей М.В.