Справа № 500/3035/22
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3035/22

28 вересня 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Чепенюк О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кухар О.Л.,

позивачки ОСОБА_1

представника відповідача Комарніцької А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі Головне управління), у якому просить:

визнати протиправними дії Головного управління щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком у відповідності до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV);

зобов`язати Головне управління зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди провадження підприємницької діяльності з лютого по грудень 2004, лютий 2005, з квітня по грудень 2005, січень 2006, лютий 2006, квітень 2006, листопад 2006, лютий 2008, квітень 2008, липень 2008, жовтень 2008, грудень 2008, січень 2009, квітень 2009, липень 2009, жовтень 2009, березень 2010, липень 2010, жовтень 2010, травень 2011, жовтень 2011 та призначити пенсію за віком з 19.10.2021.

Позов обґрунтовано тим, що після досягнення пенсійного віку позивачка звернулася до Головного управління із заявою про призначення пенсії за віком, подавши необхідні документи. Орган пенсійного фонду прийняв рішення про відмову в призначенні пенсії від 10.12.2021 № 31 у зв`язку із недостатністю необхідного страхового стажу - не менше 28 років. У рішенні вказано, що страховий стаж позивачки для права на пенсію становить 24 роки 08 місяців 15 днів, загальний страховий стаж 22 роки 09 місяців 02 днів. До страхового стажу позивачки не зараховано такі періоди: роботу з 04.08.1980 по 25.07.1983, оскільки некоректно внесено номер та дату наказу про прийняття на роботу в трудовій книжці в підставах внесення запису; догляду за дитиною, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки в свідоцтві про народження дитини відсутня відмітка про одержання паспорта та відсутні інші документи, що підтверджують факт догляду непрацюючої матері за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Також вказано, що період ведення підприємницької діяльності з 01.01.2004 зараховано за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

В подальшому позивач неодноразово зверталася до органів Пенсійного фонду України через вебпортал, надаючи додаткові документи. Востаннє листом від 14.07.2022 №2530-2649/Ц-02/8-1900/22 відповідач повідомив позивачку про те, що з урахуванням наданих нею документів її стаж для розрахунку права на пенсію становить 26 років 07 місяців 06 днів, з них 24 роки 05 місяців 11 днів страховий стаж. У цьому листі відповідач вказав, що період роботи в Тернопільському міськпромторзі враховано до стажу з 11.07.1980 по 21.06.1983 згідно з додатковими документами - архівною довідкою від 15.12.2021 №1218/26-63, виданою Архівним відділом Тернопільської міської ради. Для визначення права на призначення пенсії неповні місяці страхового стажу за періоди ведення підприємницької діяльності в 2007-2010 роках враховано як повні.

Позивачка не погоджується із відмовою у призначенні їй пенсії за віком, та вважає, що має достатній страховий стаж для її призначення з посиланням на положення Закону №1058-ІV, Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон №1788-XII), норми Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі Порядок №637). Вказує, що перебувала на обліку у контролюючого органу як суб`єкт підприємницької діяльності з 31.10.2002 по 10.03.2017, страхові внески сплачувалися у розмірі 42 відсотка від єдиного внеску у період перебування на спрощеній системі оподаткування, обліку і звітності, проте окремі періоди протиправно не зараховані відповідачем до страхового стажу. Також вважає, що є підстави зарахувати період роботи з 22.06.1983 по 25.07.1983 в Тернопільському міськпромторзі до страхового стажу, який безпідставно не врахований через некоректно внесений запис у трудовій книжці.

Спірні періоди складають більше трьох років, а тому з урахуванням вже зарахованого відповідачем страхового стажу, вважає, що має достатньо стажу для призначення їй пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058-ІV. Оскільки звернення позивача за пенсією до відповідача відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку, тому її слід призначити з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку з 19.10.2021.

Ухвалою суду від 26.08.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено судове засідання на 28.09.2022.

07.09.2022 до суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач позов не визнає та просить відмовити у його задоволенні (а.с.49-51). Зазначає, що 30.05.2022 ОСОБА_1 через вебпортал подала до органів Пенсійного фонду України заяву про призначення пенсії за віком. Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області. За результатами розгляду заяви Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області прийняло рішення №31 від 03.06.2022 про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. При досягнення необхідного віку 60 років, страховий стаж заявниці відповідно до рішення склав 24 роки 5 місяців 11 днів. При обчисленні стажу згідно записів трудової книжки не враховано період роботи з 04.08.1980 по 25.07.1983 в Тернопільському міськпромторзі, оскільки дата та номер наказу про прийняття на роботу зазначено некоректно. В подалальшому позивачем була додатково надана архівна довідка від 15.12.2021 №1218/26-63, видана Архівним відділом Тернопільської міської ради, а тому період роботи з 11.07.1980 по 21.06.1983 в Тернопільському міськпромторзі було враховано Головним управлінням до страхового стажу на підставі цієї архівної довідки.

Листом №2530-2649/Ц-02/8-1900/22 від 14.07.2022 Головне управління повідомило позивачку про те, що стаж для розрахунку права на пенсію становить 26 років 07 місяців 06 днів, при необхідних 28 років.

Щодо спірних періодів провадження підприємницької діяльності, то Головне управління просить суд взяти до уваги те, що періоди ведення підприємницької діяльності ОСОБА_1 з 2007 по 2010 роки враховано як повні для визначення права на призначення пенсії ОСОБА_1 , виходячи з відомостей щодо сплати страхових внесків, що містяться у Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Оскільки страховий стаж враховується в одинарному розмірі, правові підстави для повторного зарахування вказаних періодів до страхового стажу позивачки відсутні.

Інші періоди ведення підприємницької діяльності неможливо зарахувати до страхового стажу позивачки, оскільки згідно з відомостями, що містяться у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, страхові внески за вказаний період не сплачувалися.

Ухвалою суду від 28.09.2022 на підставі частини восьмої статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) повернуто заяву позивачки про збільшення позовних вимог через відсутність доказів направлення такої заяви іншим учасникам справи.

У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позовній заяві, просила позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечила з підстав, наведених у відзиві на позов, просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) вперше звернувся до Головного управління Пенсійного фонду в Тернопільській області з заявою про призначення пенсії за віком 07.12.2021.

За результатами розгляду заяви позивачки та доданих до неї документів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області (визначеним за принципом екстериторіальності) прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 10.12.2021 №31.

Зі змісту рішення вбачається, що умовами для призначення пенсії ОСОБА_1 є вік 60 років, страховий стаж 28 років. ОСОБА_1 на дату звернення досягла віку 60 років 01 місяць, страховий стаж позивачки для права на пенсію становить 24 роки 08 місяців 15 днів, загальний страховий стаж 22 роки 09 місяців 02 днів (а.с.10). До страхового стажу позивачки не зараховано такі періоди: роботу з 04.08.1980 по 25.07.1983 в Тернопільському міськпромторзі, оскільки некоректно внесено номер та дату наказу про прийняття на роботу у трудовій книжці у підставах внесення запису; догляду за дитиною, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки в свідоцтві про народження дитини відсутня відмітка про одержання паспорта та відсутні інші документи, що підтверджують факт догляду непрацюючої матері за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Також вказано, що період ведення підприємницької діяльності з 01.01.2004 зараховано за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

20.12.2021 ОСОБА_1 повторно звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії. Рішенням Головного управління в Дніпропетровській області від 21.12.2021 №31 заявниці відмовлено у призначенні пенсії через недостатність страхового стажу, який становить 24 роки 03 місяці 23 дні (а.с.15).

Листом від 12.01.2022 №233-26/Ц-02/8-1900/22 Головне управління інформувало позивачку про результати розгляду заяви від 20.12.2021 про призначення пенсії за віком. У листі зазначено умови для призначення пенсії за віком (вік 60 років, страховий стаж не менше 28 років), порядок обчислення страхового стажу, у тому числі за період ведення підприємницької діяльності. За даними відповідача стаж ОСОБА_1 для права на пенсію становить 26 років 03 місяці 06 днів, з них страховий стаж складає 24 роки 03 місяці 23 дні, що є недостатнім для призначення пенсії (а.с.13-14).

Додатково у цьому листі зазначено, що згідно даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ОСОБА_1 за період 2005-2006 років не подавалися звіти щодо сум нарахованого соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Оскільки заявниця як страхувальник припинила свою діяльність 10.03.2017, то Головне управління не має можливості внести персоніфіковані дані в реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Відповідно, при призначенні пенсії вказаний період не зарахованих до загального страхового стажу.

30.05.2022 ОСОБА_1 подала через вебпортал ще одну заяву про призначення пенсії та скановані копії документів. Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

03.06.2022 Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області прийняло рішення №31 від 03.06.2022 про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Страховий стаж особи відповідно до рішення становить 24 роки 5 місяців 11 днів. При обчисленні стажу згідно записів трудової книжки не враховано період роботи з 04.08.1980 по 25.07.1983 в Тернопільському міськпромторзі, оскільки дата та номер наказу про прийняття на роботу зазначено некоректно (а.с.55).

14.07.2022 Головним управлінням направлено позивачці лист №2530-2649/Ц-02/8-1900/22 про результати розгляду її звернення від 30.05.2022, яке надійшло через вебпортал, щодо призначення пенсії за віком. Вказано про прийняте рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області №31 від 03.06.2022 про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Також зазначено, що позивачкою була додатково надана архівна довідка від 15.12.2021 №1218/26-63, видана Архівним відділом Тернопільської міської ради про її роботу з 11.07.1980 по 21.06.1983 в Тернопільському міськпромторзі, тому такий було враховано Головним управління до страхового стажу заявниці згідно з цією архівною довідкою.

У листі №2530-2649/Ц-02/8-1900/22 від 14.07.2022 Головне управління повідомило позивачку про те, що стаж для розрахунку права на пенсію становить 26 років 07 місяців 06 днів, з них 24 роки 05 місяців 11 днів страховий стаж (а.с.16-17). Одночасно позивачці надіслано розрахунок страхового стажу та стажу для визначення права на пенсії із зазначенням періодів, які враховано.

Позивач вважає дії Головного управління щодо відмови у призначенні їй пенсії за віком протиправними, у зв`язку з чим звернулася до суду з цим позовом.

У цій справі позивач просить зобов`язати Головне управління зарахувати до її страхового стажу періоди провадження підприємницької діяльності з лютого 2004 року по грудень 2004 року, лютий 2005 року, з квітня 2005 року по грудень 2005 року, січень 2006 року, лютий 2006 року, квітень 2006 року, листопад 2006 року, лютий 2008 року, квітень 2008 року, липень 2008 року, жовтень 2008 року, грудень 2008 року, січень 2009 року, квітень 2009 року, липень 2009 року, жовтень 2009 року, березень 2010 року, липень 2010 року, жовтень 2010 року, травень 2011 року, жовтень 2011 року та призначити пенсію за віком з 19.10.2021.

Разом з тим, учасниками справи подано до суду розрахунок стажу ОСОБА_1 для визначення права на пенсію, зроблений станом на 30.05.2022 органами Пенсійного фонду України (а.с.11, 52). З цього розрахунку вбачається, що серед інших, позивачці зараховано такі періоди провадження підприємницької діяльності, які охоплюються спірними періодами:

з 01.04.2007 по 30.04.2007,

з 01.08.2007 по 31.08.2007,

з 01.10.2007 по 31.10.2007,

з 01.01.2008 по 31.12.2009,

з 01.04.2010 по 30.06.2010,

з 01.07.2010 по 31.12.2010,

з 01.07.2011 по 30.09.2011,

з 01.07.2014 по 30.09.2014.

Виходячи зі змісту цього розрахунку, суд констатує, що позивачка просить у позовній заяві зарахувати окремі періоди провадження підприємницької діяльності, які вже включені до її страхового стажу, зокрема,

лютий, квітень, липень, жовтень, грудень 2008 року,

січень, квітень, липень, жовтень 2009 року,

липень, жовтень 2010 року.

Оскільки такі періоди провадження підприємницької діяльності вже зараховані органами Пенсійного фонду України до страхового стажу ОСОБА_1 , то такі не є спірними і в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Спірними у цій справі залишаються періоди з

з лютого по грудень 2004 року,

лютий 2005 року, з квітня по грудень 2005 року,

січень 2006 року, лютий 2006 року, квітень 2006 року, листопад 2006 року,

березень 2010 року,

травень 2011 року, жовтень 2011 року,

Щодо періоду роботи з 22.06.1983 по 25.07.1983 в Тернопільському міськпромторзі, то суд зазначає, що згідно з розрахунком стажу для визначення права на пенсію (а.с.11, 52), такий вже зарахований як період догляду за дитиною до досягнення 3 років.

Отже, у цій справі позивачка оскаржує не врахування до страхового стажу окремих періодів здійснення підприємницької діяльності, що стало підставою для відмови у призначенні пенсії за віком.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Дії відповідача як суб`єкта владних повноважень, що є предметом цього позову, підлягають оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом №1058-ІV.

Відповідно до статті 26 Закону №1058-ІV жінки набувають право на пенсію за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, зокрема, не менше 28 років з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року.

Позивачка ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) досягла віку 60 років. За останніми підрахунками відповідача її стаж, що дає право на призначення пенсії, складає 26 років 07 місяців 06 днів. ОСОБА_1 вважає, що Головне управління протиправно відмовило у призначенні їй пенсії, не зарахувавши до страхового стажу окремі періоди підприємницької діяльності.

Перевіряючи правомірність дій відповідача в частині незарахування спірних періодів, суд враховує такі положення законодавства.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також:

а) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків; <…>

Отже, законодавець передбачав можливість зарахування до страхового стажу періоду здійснення підприємницької діяльності і визначив для цього певні умови та порядок.

Фактично спірними є окремі періоди з 2004 по 2006, 2010-2011 роки.

Відповідно до свідоцтва про держану реєстрацію фізичної особи підприємця серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 31.10.2002 була зареєстрована як фізична особа підприємець (а.с.8).

У період з 01.11.2002 по 30.04.2006, з 01.10.2006 по 30.11.2006 позивачка перебувала на спрощеній системі оподаткування, обліку і звітності зі сплатою єдиного внеску, з 01.05.2006 по 30.09.2006 перебувала на загальній системі оподаткування, що підтверджується довідкою Лановецької державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Тернопільській області від 07.10.2021 № 2023/АП/19-00-59 (а.с.19). Згідно з відомостями цієї довідки ОСОБА_1 була суб`єктом підприємницької діяльності у період з 31.10.2002 по 10.03.2017.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що позивачка у спірні періоди з 2004 по 2006, 2010-2011 роки була зареєстрована як фізична особа підприємець.

Як вже зазначено вище підприємці при досягненні пенсійного віку мають право на призначення пенсії за віком, проте зарахування підприємницької діяльності до страхового стажу залежить від того, яку систему оподаткування використовував приватний підприємець до виходу на пенсію. Відповідно до цього законодавець визначав перелік документів, які підтверджують зарахування стажу у певні періоди.

Згідно з підпунктом 1 пункту 3-1 розділу XV Перехідні положення Закону №1058-IV (з внесеними змінами Законом № 2148-VIII від 03.10.2017), чинним з 01.01.2018 до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

з 01.01.1998 по 30.06.2000 включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

з 01.07.2000 по 31.12.2017 включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Відповідно до пункту 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці, за період до 01.05.1993, а також час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (додаток N 1).

Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 01.01.1998 по 31.12.2003 зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 01.01.2004 по 31.12.2017 за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

За приписами підпункту 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються зокрема документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.

Отже, з аналізу наведених положень слідує, що до страхового стажу включаються період здійснення особою підприємницької діяльності, за певних умов, а саме:

з 01.01.2004 по 31.12.2017 періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування зараховуються до страхового стажу за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів, що підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК).

Для зарахування до страхового стажу періоду здійснення фізичною особою підприємницької діяльності на загальній системі оподаткування необхідно підтвердити сплату страхових внесків за цей період, зокрема доказом сплати є довідка із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК).

Оформлення такої довідки за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27.03.2018 № 8-1) є обов`язковим відповідно до пункту 2.1. розділу П Порядку № 22-1.

Відомості такої довідки містять інформацію про сплату страхових внесків, єдиного внеску з 01.07.2000, з часу запровадження персоніфікованого обліку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.1198 №794. Такі відомості будуть повними за умови, що підприємець був своєчасно зареєстрований у відповідному територіальному управлінні Пенсійного фонду і своєчасно сплачував страхові внески (в подальшому єдиний внесок) та подавав відповідну звітність.

Щодо спірних періодів

з лютого по грудень 2004 року,

лютий 2005 року, з квітня по грудень 2005 року,

січень-лютий 2006 року, квітень 2006 року, листопад 2006 року,

березень 2010 року,

травень 2011 року, жовтень 2011 року,

то судом на підставі довідки Головного управління від 28.04.2022 №1900-0604-8/12022 з інформацією щодо сплати позивачкою страхових внесків до Пенсійного фонду (а.с.18) встановлено, що ОСОБА_1 сплачено страхові внески в складі єдиного податку за періоди

з лютого по грудень 2004 року по 25,20 грн щомісячно,

з квітня по грудень 2005 року по 25,20 грн щомісячно,

за січень-лютий 2006 року, квітень 2006 року, листопад 2006 року сплачено 25,20 грн, 179,73 грн, 12,60 грн, 84,00 грн відповідно,

за березень 2010 року 189,00 грн,

за травень 2011 року та жовтень 2011 року 1414,80 грн та 999,36 грн відповідно.

Ця ж інформаціє підтверджується долученими до матеріалів справи копіями квитанцій про сплату єдиного податку, страхових внесків ОСОБА_1 , та виписками по її банківському рахунку (а.с.20-39). Крім того, випискою Лановецького відділення АППБ «Аваль» за 08.02.2005 по особовому рахунку ОСОБА_1 підтверджується сплата єдиного податку за лютий 2005 року в сумі 60,00 грн, який включав сплату страхових внесків за цей період, що не відображено у довідці Головного управління від 28.04.2022 №1900-0604-8/12022.

Отже, матеріали справи містять достатні докази на підтвердження перерахування позивачкою страхових внесків у такі періоди:

з лютого по грудень 2004 року (за 11 місяців 2004 року),

лютий 2005 року, з квітня по грудень 2005 року (за 10 місяців 2005 року),

січень-лютий 2006 року, квітень 2006 року, листопад 2006 року (за 4 місяці 2006 року),

березень 2010 року (за 1 місяць 2010 року),

травень 2011 року, жовтень 2011 року (за 2 місяці 2011 року),

що в загальному становить 2 роки 4 місяці.

Як встановлено судом, фактичною підставою для незарахування цих періодів було відсутність відомостей про сплату страхових внесків застрахованою особою у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування. Таке стало наслідком неподання ОСОБА_1 за спірні періоди звітів щодо сум нарахованого соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. З листа Головного управління 12.01.2022 №233-26/Ц-02/8-1900/22 вбачалося, що позивачка як страхувальник припинила свою діяльність 10.03.2017, тому Головне управління не мало можливості внести персоніфіковані дані в реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, незважаючи на фактичну сплату страхових внесків. При цьому сам же відповідач підтвердив зарахування страхових внесків відповідною довідкою від 28.04.2022 №1900-0604-8/12022.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що спірні періоди за 2004-2006 роки та 2010-2011 роки не могли бути підтвердженими за даними реєстру застрахованих осіб (за формою 5-ОК) та, відповідно, бути зарахованими відповідними територіальними органами Пенсійного фонду України до страхового стажу ОСОБА_1 через відсутність у них відомостей про сплату позивачкою страхових внесків.

Лише формування Головним управлінням окремої інформації, оформленої довідкою від 28.04.2022 №1900-0604-8/12022, про сплату позивачкою страхових внесків до Пенсійного фонду України могло стати підставою для вирішення питання щодо врахування окремих періодів провадження підприємницької діяльності ОСОБА_1 до страхового стажу.

Оскільки така інформація була з`ясована лише при розгляді останньої заяви позивачки про призначення їй пенсії, то відповідач, надаючи відповідь 14.07.2022 на її заяву від 30.05.2022, мав би її врахувати, та зарахувати до страхового стажу періоди здійснення підприємницької діяльності з лютого по грудень 2004 року, за лютий 2005 року, з квітня по грудень 2005 року, з січня по лютий 2006 року, квітень 2006 року, листопад 2006 року, березень 2010 року, травень 2011 року, жовтень 2011 року, за які сплачено страхові внески до Пенсійного фонду України.

При цьому суд звертає увагу, що саме відповідачем після рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області №31 від 03.06.2022 про відмову у призначенні пенсії за віком самостійно зараховано період роботи з 04.08.1980 по 25.07.1983 в Тернопільському міськпромторзі на підставі додатково поданої заявницею архівної довідки, про що зазначено у листі Головного управління від 14.07.2022 №2530-2649/Ц-02/8-1900/22. А тому й спірні періоди підприємницької діяльності ОСОБА_1 згідно з інформацією самого ж відповідача про сплату страхових внесків могли бути зараховані ним же.

За таких обставин дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо не зарахування до страхового стажу позивачки саме цих спірних періодів позивачки є протиправними.

З огляду на вказане суд дійшов висновку, що періоди здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_1 з лютого по грудень 2004 року, за лютий 2005 року, з квітня по грудень 2005 року, з січня по лютий 2006 року, квітень 2006 року, листопад 2006 року, березень 2010 року, травень 2011 року, жовтень 2011 року, за які сплачено страхові внески, підлягають зарахуванню до її страхового стажу.

Разом з тим, позовні вимоги у частині зарахування окремих періодів провадження позивачкою підприємницької діяльності до страхового стажу підлягають задоволенню частково, бо як вже зазначав суд окремі з них вже зараховані відповідачем та не підлягають зарахуванню повторно.

Що стосується позовної вимоги про визнання протиправними дії Головного управління щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком у відповідності до статті 26 Закону №1058-ІV, то суд зауважує, що відповідач рішення чи дій щодо відмови у призначенні пенсії щодо позивачки не приймав та не вчиняв. З долученого до позовної заяви листа Головного управління від 14.07.2022 №2530-2649/Ц-02/8-1900/22 вбачається, що відповідач лише вирішував питання щодо зарахування до страхового стажу окремих періодів роботи позивачки, а рішення про відмову у призначенні пенсії приймало Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (рішення №31 від 03.06.2022), проте таке не є предметом оскарження у цій справі. Відтак, позовна вимога про визнання протиправними дій Головного управління щодо відмови у призначенні пенсії позивачці пенсії за віком до задоволення не підлягає.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання призначити позивачці пенсію за віком з 19.10.2021, то суд зазначає таке.

Як вказано вище, за нормами статті 26 Закону № 1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , досягнула віку 60 років, тобто набула право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058-ІV при наявності необхідного страхового стажу.

За розрахунком відповідача стаж для розрахунку права на пенсію позивачці становить 26 років 07 місяців 06 днів. При цьому у разі зарахування спірних періодів провадження позивачкою підприємницької діяльності (2 роки 04 місяці) до страхового стажу, її страховий стаж становитиме понад 28 років та є достатнім для призначення пенсії за віком, що свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо зобов`язання Головне управління (як територіального органу Пенсійного фонду за місцем проживання позивача) призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058-ІV.

З приводу дати, з якої слід призначити пенсію позивачці, то суд зауважує, що згідно з пунктом 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

З аналізу наведеної норми Закону №1058-ІV вбачається, що пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося до спливу трьох місяців з дня виникнення права на призначення такої пенсії.

Вперше позивачка звернулася до органів Пенсійного фонду 07.12.2021, тобто до спливу трьох місяців з дня досягнення нею пенсійного віку, проте по цій заяві їй відмовлено у призначенні пенсії через недостатність страхового стажу. Таке рішення позивачкою не оскаржувалося, як і не оскаржувалися наступні два рішення територіальних органів Пенсійного фонду України про відмову у призначенні пенсії. Докази наявності достатнього страхового стажу, а саме відомості про сплату страхових внесків за період провадження підприємницької діяльності за 2004-2006 року, 2010-2011 роки, ОСОБА_1 подані відповідачу лише при розгляді останньої заяви від 30.05.2022. При цьому саме через неподання позивачкою відповідної звітності до органів пенсійного фонду про сплату страхових внесків за спірні періоди така інформація не відображена у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, а тому й не могла бути взята до уваги територіальними органами Пенсійного фонду України при обчислені страхового стажу. Відтак пенсію за віком ОСОБА_1 слід призначити з дати останнього звернення за призначенням пенсії, при розгляді якої були надані достатні докази на підтвердження сплати заявницею страхових внесків за спірні періоди, тобто з 30.05.2022.

Перевіряючи дотримання критеріїв, яким мають відповідати дії суб`єкта владних повноважень, визначених частиною другою статті 2 КАС України, суд вважає, що такі не дотримані, відповідач Головне управління в частині не зарахування окремих періодів підприємницької діяльності позивачки до страхового стажу при наявності відомостей про сплату страхових внесків заявницею діяло не на підставі та не у спосіб, що визначені законами України, необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дій, недобросовісно.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, то відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України до відшкодування позивачці за рахунок бюджетних асигнувань відповідача Головного управління підлягає судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 496,20 грн, сплачений відповідно до квитанції від 22.08.2022 (а.с.5).

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди провадження підприємницької діяльності з лютого 2004 року по грудень 2004 року, лютий 2005 року, з квітня 2005 року по грудень 2005 року, січень 2006 року, лютий 2006 року, квітень 2006 року, листопад 2006 року, березень 2010 року, травень 2011 року, жовтень 2011 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з 30 травня 2022 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 496,20 грн (чотириста дев`яносто шість грн 20 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач:

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (Майдан Волі 3, місто Тернопіль, Тернопільська область, 46001, ідентифікаційний код юридичної особи в ).

Повний текст рішення складений 30 вересня 2022 року.

Головуючий суддя Чепенюк О.В.