Справа № 620/5960/22
Суддя: Баргаміна Н.М.
Дата ухвалення: 2022-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2022 року Чернігів Справа № 620/5960/22

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Баргаміної Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним нездійснення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області перерахунку та виплати основної пенсії, призначеної відповідно до статті 21 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, установленої законом на 01.01.2022, відповідно до частини третьої статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції закону від 01.07.2021 та вже встановлених судами України обставин та рішень, без застосування формули, зазначеної в Постанові Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» чи інших формул, з 01.01.2022, а саме, основної пенсії у щомісячному розмірі 5 х 6500,00 = 32500,00 грн.; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 та ОСОБА_2 їх основної пенсії, призначеної відповідно до статті 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, установленої законом на 01.01.2022, відповідно до частини третьої статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції закону від 01.07.2021 та вже встановлених судами України обставин та рішень, без застосування формули, зазначеної в Постанові Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» чи інших формул, з 01.01.2022, а саме, основної пенсії у щомісячному розмірі 5 х 6500,00 = 32500,00 грн., та зобов`язати надати ці розрахунки пенсій позивачам.

В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що відповідачем протиправно не проводиться з 01.01.2022 перерахунок пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01.01.2022, відповідно до частини третьої статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в редакції станом на 01.07.2021.

Відповідачем подано відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову, оскільки ОСОБА_1 з 01.06.2022, а ОСОБА_2 з 01.09.2022 отримують пенсії відповідно до статті 21 Закону України Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а тому з вказаних дат не може бути проведено жодних перерахунків пенсії по Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зазначає, що частину третю статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладено в новій редакції згідно Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щодо підвищення рівня пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» від 29.06.2021 № 1584-IX. Вказує, що позивачі отримують свої пенсії, обчислені згідно норм чинного законодавства, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог. Крім того вказує, що позивачами пропущено строк звернення до суду, а провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з тим, що позивачі звертаються до суду з метою виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.07.2021 у справі № 620/555/21.

Щодо поданої ОСОБА_1 відповіді на відзив, то суд зазначає, що відповідно до частини третьої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання ОСОБА_1 , що позивачем пропущено строк подання відзиву, оскільки копію ухвали суду від 05.09.2022 про відкриття провадження у справі, позовну заяву з доданими документами відповідачем отримано під розписку суду 09.09.2022, відзив надіслано засобами поштового зв`язку 23.09.2022, а тому відповідачем не пропущено строк подачі відзиву на позовну заяву.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується посвідченням категорії 1 серії НОМЕР_1 , виданим 21.02.2019, та посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим 10.07.2020 (а.с. 5).

ОСОБА_2 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, особою з інвалідністю І групи, що підтверджується посвідченням категорії 1 серії НОМЕР_3 , виданим 21.02.2019, та посвідченням серії НОМЕР_4 , виданим 19.08.2005 (а.с. 6).

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суд 27.07.2021 у справі № 620/555/21 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/98640650) адміністративний позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про зобов`язання вчинити дії було задоволено частково, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку та виплати його основної пенсії у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, установленої законом на 01.01.2021, відповідно до частини третьої статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 01.01.2021; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 його основної пенсії у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, установленої законом на 01 січня 2021 року, відповідно до частини третьої статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 01.01.2021; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови ОСОБА_2 у здійсненні перерахунку та виплати його основної пенсії у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, установленої законом на 01 січня 2021 року, відповідно до частини третьої статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 01.01.2021; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 його основної пенсії у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, установленої законом на 01 січня 2021 року, відповідно до частини третьої статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 01.01.2021. У задоволенні позову в іншій частині позовних вимог було відмовлено.

Згідно протоколів призначення пенсії, позивачам нараховано з 01.01.2021 пенсії, основний розмір яких складає 30000,00 грн. (обчислений у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2021 року) (а.с. 27-32).

Позивачі, вважаючи протиправним не проведення відповідачем перерахунків їх пенсії з 01.01.2022 у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, установленої законом на 01.01.2022 відповідно до частини третьої статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції закону від 01.07.2021, звернулись до суду з даним позовом.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796-ХІІ).

Частиною першою статті 54 Закону № 796-XII встановлено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Особливості призначення пенсій військовослужбовцям, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, передбачені у статті 59 Закону № 796-ХІІ.

Так, частинами першою, другою статті 59 Закону № 796-ХІІ передбачено, що пенсії військовослужбовцям призначаються з їх грошового забезпечення згідно з цим Законом та іншими законодавчими актами. Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається відповідно до статті 51 цього Закону.

Військовослужбовцям пенсії по інвалідності, а членам їх сімей пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї за їх бажанням можуть призначатися на умовах і в порядку, визначених законодавством для осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), або відповідно до статті 54 цього Закону.

Згідно з частиною третьою статті 59 Закону № 796-ХІІ у редакції, чинній з 01.10.2017 до 25.04.2019, особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Рішенням Конституційного Суду України від 25.04.2019 № 1-р(II)/2019 Справа № 3-14/2019(402/19, 1737/19) за конституційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення «дійсної строкової», яке міститься у положеннях частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.

Таким чином, словосполучення «дійсної строкової», що міститься в положеннях частини третьої статті 59 Закону № 796-XII, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, визнане неконституційним та втратило чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 25.04.2019.

З огляду на це, чинними з 25.04.2019 є положення частини третьої статті 59 Закону № 796-ХІІ, згідно з якими особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Тобто фактично в результаті ухвалення Рішення Конституційним Судом України змінено положення частини третьої статті 59 Закону, оскільки розширено раніше встановлений перелік осіб, на яких поширюється порядок обчислення пенсій по інвалідності, визначений цими положеннями Закону.

Відтак особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби та є особами з інвалідністю внаслідок цього, мають право на обчислення пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати згідно з частиною третьою статті 59 Закону України «Прo стaтус і сoціaльний зaxист грoмaдян, які пoстрaждaли внaслідoк Чорнобильської катастрофи» з 25.04.2019.

Разом з тим, частину третю статті 59 Закону № 796-ХІІ Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щодо підвищення рівня пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» від 29.06.2021 № 1584-IX було викладено в новій редакції, яка діє з 01.01.2022: «При обчисленні пенсії по інвалідності відповідно до статті 54 цього Закону особам із числа військовослужбовців, у тому числі військовозобов`язаних, призваних на військові збори, які брали безпосередню участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт під час проходження військової служби (військових зборів), внаслідок чого стали особами з інвалідністю, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи за осіб з їх числа за бажанням особи, яка звернулася за пенсією, заробітна плата визначається виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України».

Так, судом встановлено, що позивачі приймали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та набули право на застосування гарантій, регламентованих статтею 59 вказаного Закону.

Разом з тим, як вже було зазначено судом, з 01.01.2022 частина третя статті 59 Закону № 796-ХІІ передбачає новій порядок розрахунку пенсії по інвалідності, згідно якого при обчисленні пенсії по інвалідності заробітна плата визначається виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, на відміну від редакції вказаної норми, яка діяла до 31.12.2021, та передбачала, що пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

При цьому, позивачі фактично просять до правовідносин щодо перерахунку пенсії, що виникли з 01.01.2022, застосувати частину третю статті 59 Закону № 796-ХІІ в редакції, яка була чинна до 31.12.2021.

Так, Конституційний Суд України в пункті 2 рішення від 09.02.1999 № N 1-рп/99 зазначив, що в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.12.2011 № 20-рп/2011 наголосив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Окрім того, аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що, неодноразово висловлюючи правову позицію щодо можливості обмеження розміру соціальних виплат, ЄСПЛ, не заперечуючи право держав зменшувати такий розмір, не сформулював правової позиції щодо достатнього розміру таких соціальних виплат, підкреслюючи водночас необхідність забезпечення прозорості, недискримінаційного характеру відповідних змін, не покладення надмірного тягаря на заявників внаслідок такого втручання держави. Така практика свідчить про достатньо широке поле для розсуду, яке ЄСПЛ залишає державам у питаннях соціального забезпечення.

Наведене свідчить про те, що ЄСПЛ визнає можливість того, що виплати соціального страхування можуть бути зменшені або припинені, однак, розглядаючи питання відповідності таких дій, у кожній конкретній справі ураховує всі відповідні обставини справи і з`ясовує: чи було законним таке втручання, чи переслідувало легітимну мету таке втручання та чи не поклало таке втручання надмірний тягар на особу, якої це стосується.

За аналогічних обставин ЄСПЛ не констатує порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції (справа Valkov and Others v. Bulgaria (заява № 2033/04); справа Khoniakina v. Georgia (заява № 17767/08)).

Хоча виплати соціального страхування є «майном» у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, однак обмеження максимальним розміром пенсій працівникам прокуратури не може вважатися порушенням їх права володіння цим майном, оскільки такі здійснені державою шляхом введення нових законодавчих положень з метою регулювання політики соціального забезпечення. Встановлені обмеження не є непропорційними та не призводять до порушення сутності пенсійних прав.

Так, з часу набрання чинності Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щодо підвищення рівня пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» від 29.06.2021 № 1584-IX, він поширює свою дію на всю територію України і розповсюджується на всіх осіб, які отримують пенсії за законодавством України.

Відтак, на осіб, яким пенсія нарахована відповідно до частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», поширюються приписи вказаної статті, чинні на час здійснення відповідного перерахунку.

Так, під час судового розгляду у справі № 620/555/21 не досліджувалось питання можливої зміни законодавства, а також право позивачів на перерахунок пенсії у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01.01.2022, однак вказаним рішенням було встановлено право ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на виплату основної пенсії у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, установленої законом на 01.01.2021, відповідно до частини третьої статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 01.01.2021.

Суд зазначає, що частина третя статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», є окремою нормою права, яка повинна застосовуватись поряд з іншими законодавчими актами, що регулюють спірні правовідносини, зокрема, вказана норма в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щодо підвищення рівня пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» від 29.06.2021 № 1584-IX є чинною та такою, що не відповідає Конституції України, не визнавалась.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачі мають право на продовження виплати їх основних пенсій у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, установленої законом на 01.01.2021, відповідно до частини третьої статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак законодавчі підстави для перерахунку позивачам пенсій у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, установленої законом саме станом на 01.01.2022, відповідно до частини третьої статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції закону від 01.07.2021, з 01.01.2022 відсутні.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог (частина друга статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що перерахунок пенсії позивачів з 01.01.2022 має здійснюватися з урахуванням редакції частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», чинної на момент здійснення такого перерахунку, у зв`язку з чим позовні вимоги про визнання протиправним нездійснення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області перерахунку та виплати основної пенсії, призначеної відповідно до статті 21 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, установленої законом на 01.01.2022, відповідно до частини третьої статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції закону від 01.07.2021 та вже встановлених судами України обставин та рішень, без застосування формули, зазначеної в Постанові Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» чи інших формул, з 01.01.2022, а саме, основної пенсії у щомісячному розмірі 5 х 6500,00 = 32500,00 грн.; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 та ОСОБА_2 їх основної пенсії, призначеної відповідно до статті 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, установленої законом на 01.01.2022, відповідно до частини третьої статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції закону від 01.07.2021 та вже встановлених судами України обставин та рішень, без застосування формули, зазначеної в Постанові Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» чи інших формул, з 01.01.2022, а саме, основної пенсії у щомісячному розмірі 5 х 6500,00 = 32500,00 грн., та зобов`язати надати ці розрахунки пенсій позивачам задоволенню не підлягають.

Щодо посилання представника відповідача на пропуск позивачами строку звернення до суду, то суд зазначає наступне.

Так, положеннями частин першої та другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В даному випадку, про порушення своїх прав позивачі дізналися зі звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 18.08.2022 № 2500-0802-8/28319, поданим на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.07.2021 у справі № 620/555/21.

При цьому, відповідачем не надано суду інших доказів повідомлення позивачів про розмір нарахованого ним з 01.01.2022 розміру пенсій, а в самому звіті вказано, що нараховані суми не виплачені з незалежних від Головного управління підстав.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідачем не було заявлено відповідне клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до адміністративного суду.

Також суд не приймає посилання відповідача на наявність підстав для закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що позивачі, фактично, звертаються до суду з метою виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.07.2021 у справі № 620/555/21, оскільки предметом спору у даній справі є здійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 їх основної пенсії у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, установленої законом саме на 01.01.2022, що не було предметом спору у згаданій справі, у тому числі, з урахуванням внесених змін до частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У відповідності до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За таких обставин, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 необхідно відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04.10.2022.

Суддя Н.М. Баргаміна