Справа № 240/4374/22
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2022-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2022 року м. Житомир

справа № 240/4374/22

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул. Мала Бердичівська, 23, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправими дій, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо переведення з пенсії по інвалідності на пенсію інвалідності державного службовця відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести та здійснити нарахування та виплату з 05.01.2022 пенсії по інвалідності державного службовця відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу", з урахуванням довідки про середній заробіток за грудень 2021 року на посаді начальника Чуднівського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з травня 2017 року отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 05.01.2022 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про переведення його на пенсію по інвалідності державного службовця, відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу». Однак відповідачем відмовлено у перерахунку пенсії у зв"язку з тим, що відсутні підстави для переведення на інший вид пенсії.

Позивач, вважаючи протиправною відмову відповідача щодо не переведення її з одного виду пенсії на інший, звернулася до суду за захистом свого порушеного права.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 22.02.2022 провадження у справі відкрито. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвала про відкриття провадження була направлена позивачу та відповідачу за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, вказана ухвала отримана відповідачем.

Відповідач у строк, встановлений ч.1 ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), зазначений в ухвалі про відкриття провадження у справі надіслав до суду відзив на позовну заяву (за вх.№20867/22), у якому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість.

В обґрунтування своєї правової позиції зазначає, що право на переведення на бажану пенсію позивач не має, оскільки пенсія відповідно до положень Законом України "Про державну службу" призначається лише певним категоріям державних службовців при досягненні пенсійного віку і встановленого стажу.

Також зазначає, що позивач не досяг необхідного пенсійного віку (62 років) та стаж державної служби станом на 01 травня 2016 року становить всього 19 років 21 день, що є менше 20 років.

Саме тому вказує, що відмова позивачу у задоволенні його заяви про переведення на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» є правомірною.

Ухвалою суду від 03.05.2022, у зв"язку із задоволенням клопотання позивача зобов"язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надати суду додаткові докази у справі.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Судом встановлено, що з 23.05.2017 позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

05 січня 2022 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській із заявою про перехід з пенсії по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу», що не заперечується сторонами.

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області листом №0600-0213-8/34201 від 13.01.2022 повідомило позивачу про відмову в переведенні на пенсію по інвалідності відповідно до відповідно до Закону України «Про державну службу», з тих підстав, що пенсія за Законом України "Про державну службу" призначається лише певним категоріям державних службовців при досягненні пенсійного віку і наявності встановленого стажу.

Окрім того вказано, що позивач не досяг віку 62 років, тому не має права на переведення на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу».

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 3 статті 46 Конституції України, пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За змістом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначає Закон України "Про державну службу" № 889-VIII від 10 грудня 2015 року (далі - Закон № 889-VIII).

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII, з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України "Про державну службу" №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пункті 10 і 12 цього розділу.

Пунктами 10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 статті 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Частиною 9 статті 37 Закону №3723-XII визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Матеріали справи свідчать, що відповідно до довідки про розрахунок стажу державного службовця від 16.09.2020 №0600-0701-8/49142 станом на 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом України "Про державну службу" №889) ОСОБА_1 перебував на посаді державного службовця, страховий стаж позивача на державній службі станом на 01.05.2016 становив понад 10 років, а саме 18 років 12 місяців 21 день, вказане також підтверджується відповідними записами у трудовій книжці (а.с. 13-22, 23).

Загальний страховий стаж на дату звільнення позивача з державної служби -15.09.2020 складає 26 років 01 місяць 27 днів, що не заперечується сторонами (а.с. 23).

Суд зазначає, що первинно інвалідність встановлена позивачу під час перебування на держаній службі 29.05.2017, що підтверджується випискою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією №784789 від 29.05.2017, окрім того на день набрання чинності Законом №889-VIII позивач перебув на державній службі.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 лютого 2019 року у зразковій справі №822/524/18 вказано, що право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII пов`язане лише з певним стажем роботи особи на посаді державного службовця, визначеним згідно з пунктами 10, 12 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, у той час як додаткових умов для призначення пенсії у вказаних пунктах «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 889-VIII не встановлено.

Також суд критично ставиться до доводів відповідача, щодо недосягнення позивачем необхідного пенсійного віку (62 роки), оскільки пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII не встановлені жодні вікові обмеження щодо призначення відповідно до статті 37 Закону №3723-XII пенсії по інвалідності особам, які мають відповідний страховий стаж і стаж державної служби, передбачені цими нормами.

З огляду на викладене, суд відхиляє доводи відповідача про неможливість призначення позивачу обраного ним виду пенсії, а також висновок про те, що зазначене право на пенсію державного службовця набувається лише за умови досягнення пенсійного віку та наявності стажу державної служби не менше 20 років, оскільки ця норма поширюється на працездатних державних службовців, а не інвалідів І та ІІ груп, які вже отримують пенсію по інвалідності.

Окрім того, позивач просить перевести його на інший вид пенсії, передбачений іншим законом, відтак відповідачем не доведено наявність законних перешкод для реалізації позивачем права вибору виду пенсії, яку він бажає отримувати.

Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем неправомірно відмовлено позивачу у переведенні його на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу».

Щодо вимоги позивача про здійснення перерахунку пенсії з урахуванням довідки про середній заробіток за грудень 2021 року та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії, суд зазначає наступне.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 03.05.2022 зобов"язано відповідача надати суду довідки про середній заробіток ОСОБА_1 за грудень 2021 року на посаді начальника Чуднівського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області або іншої відповідної посади, якщо штатний розпис було змінено та довідку про складові заробітної плати позивача для призначення пенсії державного службовця.

На виконання ухвали суду від 03.05.2022 відповідач надіслав до суду додаткові пояснення (за вх.№21400/22), у яких зазначає, що позивач звільнений з посади 15.09.2020, а стаж державної служби станом на 01.05.2016 становить 19 років 21 день.

Головне управління Пенсійного фонду у Житомирській області вказує, що зважаючи на те, що витребувані довідки видаються особі, яка має стаж не менше 20 років (станом на 01.05.2016), підстав для видачі позивачу та надання до суду довідок про заробітну плату, немає.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, форма яких передбачена постановою Правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3 "Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсій державним службовцям" у матеріалах пенсійної справи позивача відсутні, оскільки не видавались (не були сформованими) з підстав відсутності у ОСОБА_1 необхідного 20 річного стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби.

Однак суд акцентує увагу на тому, що ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

З огляду на зазначене та з урахуванням заявлених позивачем позовних вимог та предмета позову, у межах розгляду даної адміністративної справи, встановлено право позивача на переведення його на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу». Проте, дії та/чи бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо ненадання чи відмови у формуванні вищевказаних довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця не заявлені позивачем у позовних вимогах в справі №240/4374/22, а тому не підлягали дослідженню судом в межах розгляду даної адміністративної справи.

Суд зауважує, що під час розгляду даної справи, спору щодо розрахунку пенсії з урахуванням довідок про заробітну плату, за одночасного встановлення обставин про їх відсутність, не існує.

Підсумовуючи наведене, з метою ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобов"язати відповідача перевести позивача з 05 січня 2022 року на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у розмірі, встановленому законом та з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця на момент звільнення.

Згідно з ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково.

Відповідно до ч. 5ст. 139 КАС України судові витрати зі сплати судового збору з відповідача не стягуються.

Щодо стягнення на користь позивача понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як свідчать матеріали справи, між позивачем і адвокатом Лавренюком Богданом Олександровичем укладено Договір про надання правової допомоги від 12.01.2022.

На підтвердження понесених позивачем витрат з правничої допомоги до матеріалів справи надано договір від 12 січня 2022 року про надання правової допомоги та акт наданих послуг №1 від 07.02.2022, згідно з якими сторонами погоджено, що вартість наданих адвокатом послуги становить 3000 грн (а.с. 28-30, 32).

Оплата позивачем правничої допомоги у розмірі 3000 грн, підтверджується квитанцією від 12.01.2022 (а.с.31).

Як уже зазначалося судом, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд враховує те, що дана справа є справою незначної складності, у даній категорії справ є усталена судова практика Верховного Суду, розгляд справи проводився у порядку письмового провадження без виклику представників сторін у судове засідання, тому за критеріями обґрунтованості її розміру та пропорційності до предмета спору, та враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правову допомогу в сумі 2000,00грн решту витрат повинен нести позивач.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідн. номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.О.Ольжича, 7, Житомир,10003, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,- задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у переведенні ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по інвалідності державного службовця, відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області перевести ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по інвалідності державного службовця, відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993, починаючи з 05.01.2022, та здійснити відповідний перерахунок пенсії.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) грн 00 (нуль) коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено в повному обсязі 04 жовтня 2022 року.

Суддя А.В. Горовенко