Справа № 420/13709/22
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2022-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2022 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Вікторія ХОМ`ЯКОВА, розглянувши заяву Головного управління Державної податкової служби в Одеській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків,-

в ст а н о в и в

До суду звернулося Головне управління ДПС в Одеській області із заявою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в якій просить підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна ФОП ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ), згідно рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 28.09.2022 про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків.

Заява обгрунтована тим, що Головним управлінням ДПС в Одеській області прийнято наказ від 26.09.2022 № 3426-п "Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 ", з 27.09.2022 тривалістю 10 діб, перевіряємий період з 01.08.2021 року по дату закінчення фактичної перевірки, з метою здійснення контролю дотримання вимог діючого законодавства у сфері обігу підакцизних товарів, ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, наявності ліцензій, свідоцтв. Підставою для прийняття даного наказу слугував проведений попередньо аналіз господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 , за результатами якого було встановлено проведення суб`єктом господарювання розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій без використання режиму попереднього програмування найменування товару (в т.ч. зазначення коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД для підакцизних товарів) в магазині за адресою: АДРЕСА_1 , що свідчить про можливу реалізацію не облікованого товару.

Заявник стверджує, що у відповідності до даного наказу та направлень на перевірку від 27.09.2022 № 7254/15-32-09-01 та № 7255/15-32-09-01 28.09.2022 року о 10 год. 56 хв. був здійсненний вихід співробітниками Головного управління ДПС в Одеській області, а саме головними державними інспекторами відділу контролю за виробництвом та обігом спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС в Одеській області ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з метою проведення фактичної перевірки магазину за адресою АДРЕСА_1 , який використовується у господарській діяльності ФОП ОСОБА_1

О 10 год. 56 хв. відповідними працівниками Головного управління ДПС в Одеській області здійснено контрольну закупівлю товару - "Пиво ДАБ пшеничне 0,5" за ціною 35 грн., на підтвердження чого отримано фіскальний чек РРО від 28.09.2022 № 00002. Після контрольної закупки посадовими особами були пред`явлені службові посвідчення та надана копія наказу Головного управління ДПС в Одеській області від 26.09.2022 № 3426-п та направлення на перевірку 27.09.2022 № 7254/15-32-09-01 та № 7255/15-32-09-01 ФОП ОСОБА_1 . Однак, ФОП ОСОБА_1 було відмовлено посадовим особам Головного управління ДПС в Одеській області у допуску до проведення фактичної перевірки.

Посадовими особами Головного управління ДПС в Одеській області складено акт відмови від допуску до перевірки № 1613/15-32-09-01 від 28.09.2022 року о 12 год. 10 хв. який має підпис ФОП ОСОБА_1 . Причини недопуску у проведенні перевірки в акті не зазначено.

Вказана відмова, в силу приписів статті 94 Податкового кодексу України, слугувала підставою звернення до начальника контролюючого органу про застосування адміністративного арешту майна відповідача. 28.09.2022 о 16 годині 41 хвилин заступником начальника Головного управління ДПС в Одеській області Володимиром Поповим було прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків ФОП ОСОБА_1 .

Позивач зазначає, що відповідно до пп. 94.2.3 п.94.2 ст.94 Податкового кодексу України арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується, що платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу. Акт відмови від допуску до проведення перевірки засвідчує факт відмови відповідача від проведення фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення. Ураховуючи вищенаведене, на думку позивача, наявні підстави, визначені пп.94.2.3 п. 94.2 ст.94 Податкового кодексу України для застосування адміністративного арешту майна платника податків відповідача. Обґрунтованість арешту протягом 96 годин має бути перевірена судом, у зв`язку з чим просить задовольнити заяву.

Позиція відповідача (ФОП ОСОБА_1 ) викладена у відзиві на позовну заяву, в якому проти заяви позивача заперечує, та зазначає, що у допуску до проведення фактичної перевірки відмовлено за законних підстав. 23.04.2021 за адресою АДРЕСА_2 була проведена фактична перевірка ФОП ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт перевірки та в подальшому прийнято податкове повідомлення-рішення від 18.10.2021 № 6. ФОП ОСОБА_1 оскаржено податкове повідомлення-рішення до суду, Херсонським окружним адміністративним судом відкрито адміністративне провадження у справі № 540/8693/21, на момент прийняття наказу від 26.09.2022 № 3426-п відсутня інформація про порушення вимог законодавства ФОП ОСОБА_1 , оскільки рішення по справі не прийнято. Відповідач вважає, що результати попередньої перевірки , висновки якої оскаржуються в судовому порядку, не можуть слугувати підставою для проведення іншої фактичної перевірки

Крім того, 28.09.2022 посадовими особами Головного управління ДПС в Одеській області був пред`явлений лише наказ на перевірку, та не були пред`явлені направлення на перевірку. Відповідач стверджує, що недопуск посадових осіб контролюючого органу не може бути підставою для застосування адміністративного арешту , просить у задоволенні заяви відмовити в повному обсязі.

30.09.2022 позивачем до суду надана відповідь на відзив, в якій Головне управління ДПС в Одеській області повідомляє, що фактична перевірка господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 , результати якої оформлено актом від 23.04.2021 за № 8240/15-32-09-01-30, проводилась за іншою адресою господарської діяльності суб`єкта - АДРЕСА_2 . Перевірки господарської одиниці за адресою : АДРЕСА_1 . в якому відповідачем використовується зовсім інший реєстратор розрахункових операцій "Екселліо FP-280" за фіскальним номером (дата реєстрації 06.08.2021 року) контролюючим органом не здійснювались. Підставою для складання наказу на перевірку від 26.09.2022 в рамках вимог пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України слугував здійснений аналіз бази даних АІС "Податковий блок" стосовно застосування реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій, у тому числі електронні копії розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, поданих до контролюючого органу, а саме: інформація з по чекового продажу ФОП ОСОБА_1 алкогольних напоїв за період вересень-жовтень 2021 року, тобто, набагато пізніше, аніж складався акт фактичної перевірки від 23.04.2021 року за № 8240/15-32-09-01-30. Позивач вважає, що підстави для проведення фактичної перевірки в рамках винесеного Головним управлінням ДПС в Одеській області наказу від 26.09.2022 № 3426-п не є ідентичними тим, які слугували проведенню фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 за адресою господарської діяльності АДРЕСА_2 , результати якої оформлено актом від 23.04.2021.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 283 КАС України провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви таких органів щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 29.09.2022 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи призначено на 30.09.2022 об 15 год. 00 хвил.

Справа розглянута в письмовому провадженні з урахуванням наданих суду заяв представника позивача та відповідача.

Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Відповідно до п.п. 16.1.9, п.п.16.1.13 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків, серед іншого зобов`язаний не перешкоджати законній діяльності посадової особи контролюючого органу під час виконання нею службових обов`язків та виконувати законні вимоги такої посадової особи, допускати посадових осіб контролюючого органу під час проведення ними перевірок до обстеження приміщень, територій (крім житла громадян), що використовуються для одержання доходів чи пов`язані з утриманням об`єктів оподаткування, а також для проведення перевірок з питань обчислення і сплати податків та зборів у випадках, встановлених цим Кодексом.

Ззгідно з п.п. 20.1.4, п.п.20.1.6, п.п. 20,1.9, п.п, 20.1.13 п. 20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи, серед іншого мають такі права: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; вимагати під; час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно- матеріальних цінностей, готівки; доступу під час проведення перевірок до територій, приміщень (крім житла громадян) та іншого майна, що використовуються для провадження господарської діяльності та/або є об`єктами оподаткування, або використовуються для отримання доходів (прибутку), або пов`язані з іншими об`єктами оподаткування та/або можуть бути джерелом погашення податкового боргу.

Тобто п.п. 16.1.13, п.п. 16.1.9 п. 16.1 ст. 16, п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України встановлено, що компетенція контролюючих органів та обов`язок платників податків є необхідними умовами для забезпечення виконання приписів частини першої статті 67 Конституції України, згідно з якою кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Пунктом 75,1 ст. 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Як визначено в п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до п. 80.1 ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). В свою чергу, згідно з п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки (абз.5 п.81.1 ПКУ). Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

Підстави застосування адміністративного арешту майна та порядок його застосування визначені статтею 94 Податкового кодексу України. Відповідно до п.п. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 ПК України арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної, або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Відповідно до пунктів 94.3, 94.4 статті 94 Податкового кодексу України арешт майна полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії, зазначені у пункті 94.5 цієї статті. Арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Згідно із пунктом 94.5 статті 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути повним або умовним. Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов`язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.

Відповідно до пункту 94.6 статті 94 Податкового кодексу України керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається: платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна; іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження. Пунктом 94.10 ст.94 ПК України встановлено, що арешт на майно може бути накладено рішенням керівника контролюючого органу (його заступника), обгрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Аналогічні позиція закріплена в "Порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків", затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 14.07.2017 року № 632.

Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку, що законодавець чітко визначив, що однією із підстав для застосування адміністративного арешту майна є відмова платника податків від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Тобто, застосування адміністративного арешту з наведеної підстави можливе у разі, по-перше, відмови платника податків від допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки, по-друге, вказана перевірка проводиться за наявності законних підстав для її проведення.

ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У відзиві на позов відповідач не заперечує факт відмови від допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки. Про це свідчить також підпис відповідача на складеному акті про недопуск.

Разом з тим відповідач стверджує про те, що податкова служба не мала законних підстав для проведення перевірки та порушила порядок її проведення, не предя`вивши направлення на перевірку.

Той факт, що ГУ ДПС в Одеській області в квітні 2021 року проводила фактичну перевірку дотримання підприємцем законодавства у сфері торгівлі в іншому об`єкті відповідача за адресою вул. Буніна, 29, м. Одеса, і результати перевірки оскаржуються підприємцем в судовому порядку, ніяким чином на перешкоджають контролюючому органу здійснювати перевірки дотримання підприємцем вимог законодавства в іншому об`єкті, де він також здійснює підприємницьку діяльність. Тому посилання відповідача на норми п. 80.2.6.ст. 80 ПКУ суд вважає необґрунтованими. Крім того, на момент виходу на фактичну перевірку об`єкта торгівлі відповідача за адресою АДРЕСА_1 , магазин, вже пройшло 12 місяців від дати складання акту за результатами попередньої перевірки.

Крім того, в наказі про проведення фактичної перевірки № 3426-п від 26.09.2022 підставою її проведення зазначено - здійснення контролю дотримання вимог діючого законодавства у сфері обігу підакцизних товарів, ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, наявності ліцензій, свідоцтв (п. 80.2.5 ст. 80 ПКУ), а не п. 80.2.6 ст. 80 ПКУ.

Доводи відповідача про те, що 28.09.2022 посадовими особами Головного управління ДПС в Одеській області був пред`явлений лише наказ на перевірку, та не були пред`явлені направлення на перевірку, суд не приймає, оскільки такі доводи не підтверджені документально. Направлення оформлені 27.09.2022, отже, вони вже були оформлені на час виходу на перевірку, позивач зазначає про пред`явлення направлень ФОП. В акті про не допуск відповідач не зазначила про відсутність направлень, хоч мала таку можливість.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, матеріали адміністративної справи свідчать, що відповідач відмовив у допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки за наявності законних підстав для проведення такої перевірки.

Судом встановлено, що суб`єктом владних повноважень в повній мірі дотримано процедуру з`ясування та встановлення чітко визначених необхідних обставин для застосування до платника податків умовного адміністративного арешту.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що Головне управління ДПС в Одеській області обґрунтовано, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, застосовано умовний адміністративний арешт майна платника податків ФОП.

Станом на день розгляду даної справи, рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків від 28.09.2022 не оскаржене та не скасовано, а відтак воно є чинним, строки прийняття рішення про застосування умовного адміністративного арешту позивачем дотримані, з поданих до суду матеріалів не вбачається спору про право.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що вимоги Головного управління ДПС в Одеській області підлягають до задоволення.

Витрати по сплаті судового збору позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ч. 2 ст. 139, статтями 241-246, 255, 270, 271, 283 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -.

В И Р І Ш И В:

Задовольнити заяву Головного управління Державної податкової служби в Одеській області.

Підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна ФОП ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ), згідно рішення Головного управління Державної податкової служби в Одеській області від 28.09.2022 про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Апеляційні скарги на судове рішення можуть бути подані сторонами до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня їх проголошення (підписання). Подання апеляційної скарги на рішення суду не перешкоджає його виконанню.

Рішення підписане 30.09.2022.

Суддя Вікторія ХОМ`ЯКОВА