Справа № 280/3085/22
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2022 року Справа № 280/3085/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання: Гавриш А.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр. Соборний, буд.158-Б; ),

Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, 9; )

про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач 1, ГУ ПФУ в Запорізькій області), Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі відповідач 2, ГУ ПФУ в Луганській області), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення відповідача 2 №30 від 21.01.2022 про відмову ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії;

- зобов`язати відповідача 1 зробити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з часу її призначення, зарахувавши до його страхового стажу період роботи з 07.10.1975р. по 18.10.1976р. в Державному підприємстві «Микитівське спеціалізоване управління» ПО «Укрвогнеупорнеруд» та з 04.01.1986р. по 04.07.1987р. в Державному підприємстві «Дослідне господарство «Мелітопольське» Українського НДІ «Зрошуваного садівництва» під час виконання покарання у вигляді виправних робіт.

Позовна заява подана представником позивача адвокатом Алексеєнко В.П., який діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 16.02.2022 серія АР №1025979.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що з 17.05.2018 позивач отримує пенсію за віком, перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області. При обчисленні загального стажу роботи позивача відповідачем 1 не зарахований стаж роботи з 07.10.1975 по 18.10.1976 та з 04.01.1986 по 04.07.1987. Позивач звернувся до відповідача 1 19.01.2022 із заявою про проведення перерахунку пенсії, надавши для підтвердження трудового стажу відповідні архівні довідки. 14.02.2022 на адресу позивача надійшло рішення відповідача 2 №30 від 21.01.2022, яким в проведенні перерахунку пенсії відмовлено з тих підстав, що архівні довідки видані архівним відділом адміністрації м. Горлівка, яка не контролюється українською владою, а тому підстави для врахування довідок відсутні. Крім того, 17.02.2022 позивач отримав лист відповідача 1, яким крім іншого, позивачу роз`яснено, що період роботи з 04.01.1986 по 04.07.1987 до страхового стажу не зараховано на підставі запису №9 трудової книжки, а саме «Час роботи з 04.01.1986р. по 04 07.1987р. не зараховувати до загального стажу та безперервного трудового стажу». Позивач не погоджується з рішенням про відмову в перерахунку пенсії. Вважає, що, враховуючи відповідні записи у трудовій книжці позивача, застосовуючи загальні принципи, сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів, виданих установою, що знаходиться на окупованій території, як доказу, є підстави визнати той факт, що у період часу з 07.10.1975 по 18.10.1976 позивач працював у Державному підприємстві «Микитівське спеціалізоване управління» ПО «Укрвогнеупорнеруд» на посаді «Слюсар-монтажник», оскільки визнання цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право на пенсійне забезпечення. Щодо не зарахування відповідачем періоду роботи з 04.01.1986 по 04.07.1987 посилається на норми Виправно-трудового кодексу України, прийнятого Верховною Радою УРСР 23 грудня 1970 року та Кримінально-виконавчого кодексу України, зазначає, що достатньою та необхідною правовою підставою для зарахування до страхового стажу особи, який враховуються при призначенні йому пенсії, періоду відбування покарання, є наявність сукупності двох умов: 1) підтвердження трудового стажу особи; 2) сплата страхових внесків протягом такого періоду. Таким чином, не зарахування до трудового стажу позивача періоду його роботи з 04.01.1986 по 04.07.1987 з підстав наявності в трудовій книжці запису про не зарахування до загального стажу та безперервного трудового стажу часу роботи позивача за вказаний період є безпідставним та неправомірним. З посиланням на те, що конституційне право на соціальний захист включає право на забезпечення у старості та в інших випадках, передбачених законом, позивач вважає, що наявні підстави зарахувати до загального трудового стажу позивача спірні періоди роботи з дати призначення йому пенсії, а саме з 17.05.2018. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 18.05.2022 відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи; витребувано від ГУ ПФУ в Запорізькій області належним чином засвідчену копію заяви позивача про перерахунок пенсії з додатками, за наслідками розгляду якої прийнято рішення №30 від 21.01.2022.

07.06.2022 відповідач 1 подав відзив, в якому висловлює незгоду із заявленими позовними вимогами та зазначає, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області як внутрішньо переміщена особа. 19.01.2022 позивач звернувся із заявою про перерахунок пенсії «Зміна страхового стажу», набутого до 01.01.2004, до якої додав довідку від 08.04.2021 № 16.07-09/685, видану установою «Архивный отдел Администрации города Горловка, днр», за період роботи з 07.10.1975 по 18.10.1976 в Державному підприємстві «Микитівське спеціалізоване управління» ПО «Укрвогнеупорнеруд» з додатками до неї. За принципом екстериторіальності розгляд зави позивача здійснений ГУ ПФУ в Луганській області, яке прийняло рішення № 30 від 21.01.2022 про відмову позивачу в перерахунку пенсії з додаванням стажу, набутого до 01.04.2004, оскільки в наданій позивачем трудовій книжці в записі номер 2 на сторінках 2-3 зазначено про звільнення 18.10.1976 у зв`язку з призовом у лави Радянської армії, при цьому зазначено, що запис внесено на підставі записки про звільнення без дати та номеру. Тобто трудова книжка містить запис, який не передбачено нормами чинного законодавства, оскільки звільнення за службовою запискою не передбачено ані Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП) ані іншим нормативно-правовим актом, що діяли як на час виникнення спірних відносин так і станом на сьогодні. Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637) передбачено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Відповідач 1 вважає, що надані позивачем разом із заявою від 19.01.2022 архівні довідки не можуть вважатись належними та допустимими доказами, що підтверджують спірний період роботи позивача, оскільки видані установою, розташованою на тимчасово окупованій території України, яка не зареєстрована на території України у встановленому законом порядку, є недійсними і не створюють правових наслідків. Щодо періоду з 04.01.1986 по 04.07.1987 в Державному підприємстві «Дослідне господарство «Мелітопольське» Українського НДІ «Зрошуваного садівництва» зазначає, що в трудовій книжці позивача міститься запис про те, що період роботи з 04.01.1986 по 04.07.1987 не зараховувати у загальний та безперервний трудовий стаж. За весь час відбування покарання позивач регулярно залучався до роботи, але страхові внески до Пенсійного фонду не нараховувалися і не перераховувалися згідно чинного на той час законодавства: статтею 103 Виправно-трудового кодексу України, що діяв на час відбування покарання позивачем, передбачалося, що час відбування виправних робіт без позбавлення волі до загального і безперервного трудового стажу засудженого не зараховується, про що робиться запис у його трудовій книжці. Позивач відбував покарання без позбавлення волі у період з 04.01.1986 по 04.07.1987. Втім, будь-яких документів, у тому числі судового рішення про включення спірного періоду з 04.01.1986 по 04.07.1987 до загального трудового стажу, позивачем не надавалось. Також вважає, що вимоги про перерахунок пенсії з часу її призначення є такими, що заявлені поза межами строку звернення до адміністративного суду. Просить в задоволенні позову відмовити.

20.09.2022 відповідач 1 подав до суду витребувані докази.

Протягом строків, встановлених частиною 1 статті 261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), відповідач 2 відзив не подав, матеріалами справи підтверджено, що копія ухвали суду про відкриття провадження у справі отримана 18.05.2022.

Відповідно до частини 6 статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

На підставі наданих сторонами письмових доказів судом встановлено такі обставини.

Позивачу з 17.05.2018 призначено пенсію за віком з розрахунку страхового (трудового) стажу 33 роки 2 місяці 27 днів.

19.01.2022 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про перерахунок пенсії, вид перерахунку «Зміна страхового стажу, набутого до 01.01.2004».

До заяви позивачем подано довідку від 08.04.2021 № 16.07-09/685, видану установою «Архивный отдел Администрации города Горловка, днр» за період роботи з 07.10.1975 по 18.10.1976 в Державному підприємстві «Микитівське спеціалізоване управління» ПО «Укрвогнеупорнеруд» з додатками до неї, а саме: архівною довідкою від 08.04.2021 № 16.07-09/685-С-227/01, архівною довідкою від 08.04.2021 № 16.07-09/685-С-227/03, архівною копією записки про звільнення позивача від 08.04.2021 № 16.07-09/685-С-227/13.

За принципом екстериторіальності заяву позивача та додані до неї документи передано для розгляду до ГУ ПФУ в Луганській області.

За результатами розгляду заяви та доданих до неї документів ГУ ПФУ в Луганській області прийнято рішення від 21.01.2022 рішення № 30 «Про відмову в проведенні перерахунку пенсій ОСОБА_1 ».

За змістом даного рішення зазначено, що 19.01.2022 позивач звернувся із заявою щодо проведення перерахунку пенсії «Зміна страхового стажу, набутого до 01.01.2004». Разом із заявою було надано довідку № 16.07-09/685 від 08.04.2021, яка видана Архівним відділом Адміністрації міста Горлівка. З посиланням на абзац 1 частини 2 статті 24 Закону №1058-IV, положення Закону України від 15.04.2014 №1207-VІІ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085, яким затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, зазначено, що у зв`язку з тим, що м.Горлівка Донецької області знаходиться на території, яка не контролюється українською владою, органи державної влади та інші підприємства усіх форм власності не можуть здійснювати в повному обсязі свої функції, та інформація про цілісність архівів на цій території відсутня, тому підстави для врахування вищезазначеної довідки відсутні. Згідно викладеного, прийнято рішення про відмову в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з доданням стажу, набутого до 01.01.2004 року.

Супровідним листом від 03.02.2022 №0800-0217-8/9637 ГУ ПФУ в Запорізькій області надіслало позивачу копію рішення від 21.01.2022 рішення № 30 «Про відмову в проведенні перерахунку пенсій ОСОБА_1 ».

Крім того, 11.02.2022 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою щодо правильності обчислення (зарахування) страхового (трудового) стажу за період з 14.07.1979 по 21.09.2011. В заяві зазначив, що ним надано довідки за цей період, відповідно до яких соціальні внески були сплачені.

За результатами розгляду заяви позивача ГУ ПФУ в Запорізькій області листом від 16.02.2022, крім іншого повідомило, позивача, що до страхового (трудового) стажу не зараховано період роботи з 04.01.1986 по 04.07.1987 на підставі запису №9 в трудовій книжці НОМЕР_2 .

Не погодившись з рішенням відповідача 2 про відмову в перерахунку пенсії з урахуванням наданої ним архівної довідки, а також вважаючи безпідставним не зарахування відповідачем 1 до страхового (трудового) стажу періоду роботи з 04.01.1986 по 04.07.1987 під час відбування покарання у вигляді виправних робіт, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Підпунктами 4, 23 частини 1 Європейської соціальної хартії від 03 травня 1996 року, ратифікованою Законом України «Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої) №137-V 14 вересня 2006 року визначено, що всі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей та кожна особа похилого віку має право на соціальний захист.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, визначаються Законом № 1058-IV..

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац 1 частини 4 статті 24 Закону №1058-IV).

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує наявний трудовий стаж для призначення пенсій, є трудова книжка.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній ( Порядок №637).

У пунктах 1 та 2 Порядку №637 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи, у тому числі уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Згідно записів №1-№2 в трудовій книжці НОМЕР_3 , ОСОБА_1 працював у Державному підприємстві «Микитівське спеціалізоване управління» ПО «Укрвогнеупорнеруд», прийнятий з 07.10.1975 слюсарем-монтажником другого розряду на Запорізьку дільницю №4 (підстава Наказ №155-к від 06.10.1975), звільнений 18.10.1976 у зв`язку з призовом у лави Радянської Армії (підстава Записка про звільнення).

На час роботи позивача в Державному підприємстві «Микитівське спеціалізоване управління» ПО «Укрвогнеупорнеруд» порядок ведення трудових книжок працівників регламентувався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162, за змістом якої трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців. Заповнення трудової книжки вперше проводиться адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. Всі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу чи звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні в день звільнення мають точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

На підтвердження періоду роботи в Державному підприємстві «Микитівське спеціалізоване управління» ПО «Укрвогнеупорнеруд» з 07.10.1975 по 18.10.1976 позивач подав до органу Пенсійного фонду архівну довідку від 08.04.2021 № 16.07-09/685 з додатками (архівною довідкою від 08.04.2021 № 16.07-09/685-С-227/01, архівною довідкою від 08.04.2021 № 16.07-09/685-С-227/03, архівною копією записки про звільнення позивача від 08.04.2021 № 16.07-09/685-С-227/13), які складені установою «Архивный отдел Администрации города Горловка, днр» (мовою оригіналу).

Так, за змістом вказаних архівних довідок підтверджено, що у наказах по особовому складу ТОВ «Микитівське спеціалізоване управління» (правонаступник Державногоу підприємства «Микитівське спеціалізоване управління» ПО «Укрвогнеупорнеруд») за 1976 рік наявні відомості про звільнення позивача: записка про звільнення (без дати та номеру), звільняється з 18.10.1976 р. причина звільнення у радянську армію.

Також надана копія Записки про звільнення (Типова ф. Т №8), без дати та номеру, згідно якої ОСОБА_1 звільнений з 18.10.1976, причина звільнення в радянську армію.

Згідно з позицією органу Пенсійного фонду, запис про звільнення позивача з Державного підприємства «Микитівське спеціалізоване управління» ПО «Укрвогнеупорнеруд» від 18.10.1976 внесено на підставі записки про звільнення без дати та номеру, що суперечить вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємстві, а надані позивачем архівні довідки є нелегітимними, оскільки видані установою, розташованою на тимчасово окупованій території України, яка не зареєстрована на території України у встановленому законом порядку органом.

Не заперечуючи необхідність підтвердження стажу роботи позивача з 07.10.1975 по 18.10.1976 в Державному підприємстві «Микитівське спеціалізоване управління» ПО «Укрвогнеупорнеруд» у зв`язку з неповними відомостями в трудовій книжці позивача про підстави звільнення, суд зазначає, що посилання відповідача 1 про неможливість підтвердження такого стажу роботи архівними довідками, які подавались позивачем, є помилковими.

Суд вважає, що до вказаних правовідносин застосуванню підлягають так звані «намібійські винятки» Міжнародного суду Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН): документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У 1971 році Міжнародний суд ООН у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) «Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного…. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Подібний висновок викладено Верховним Судом, зокрема у постанові від 22.10.2018 у справі №235/2357/17 (провадження №К/9901/2387/17).

В даному випадку позивач не може бути позбавлений свого права на належне пенсійне забезпечення через факт захоплення незаконними озброєними формуваннями території України, на якій розташовано підприємство, в якому позивач працював та набув страховий (трудовий) стаж, що підлягає врахуванню при визначенні розміру належної до виплати пенсії.

Крім того, ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі "Ковач проти України" від 7 лютого 2008 року, п.59 рішення у справі "Мельниченко проти України" від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі "Чуйкіна проти України" від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі "Швидка проти України" від 30 жовтня 2014 року тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Таким чином, з урахуванням принципу верховенства права, при розгляді питання про визначення розміру страхового (трудового) стажу позивача не можна не враховувати відомості, зазначені у довідці від 08.04.2021 № 16.07-09/685, що видана установою «Архивный отдел Администрации города Горловка, днр», за період роботи позивача з 07.10.1975 по 18.10.1976 в Державному підприємстві «Микитівське спеціалізоване управління» ПО «Укрвогнеупорнеруд» з додатками до неї, а саме: архівною довідкою від 08.04.2021 № 16.07-09/685-С-227/01, архівною довідкою від 08.04.2021 № 16.07-09/685-С- 227/03, архівною копією від 08.04.2021 № 16.07-09/685-С-227/13, особливо з урахуванням того факту, що такі відомості відповідають змісту трудової книжки позивача.

Відтак, рішення відповідача 2 про відмову в перерахунку пенсії позивача з урахуванням додатково поданих ним архівних довідок є протиправним та підлягає скасуванню, а для відновлення порушеного права позивача наявні підстави для зобов`язання відповідача 1 зарахувати до страхового (трудового) стажу позивача період роботи з 07.10.1975 по 18.10.1976 в Державному підприємстві «Микитівське спеціалізоване управління» ПО «Укрвогнеупорнеруд».

Щодо зарахування до страхового (трудового) стажу позивача періоду трудової діяльності з 04.01.1986 по 04.07.1987 в Державному підприємстві «Дослідне господарство «Мелітопольське» Українського НДІ «Зрошуваного садівництва» під час виконання покарання у вигляді виправних робіт, суд зазначає таке.

Із заяв по суті справи судом встановлено та сторонами не заперечується, що позивач відбував покарання без позбавлення волі у вигляді виправних робіт з 04.01.1986 по 04.07.1987, у даний період регулярно залучався до роботи.

У трудовій книжці позивача міститься запис №9 від 26.09.1987, згідно якого час роботи з 04.01.1986 по 04.07.1987 не зараховувати у загальний та безперервний трудовий стаж, підстава наказ №71 від 26.08.87.

Відомості трудової книжки підтверджені також довідкою від 01.02.2022 №10, виданою Державним підприємством Дослідне господарство «Мелітопольське» Мелітопольської дослідної станції імені М.Ф.Сидоренка Інституту садівництва Національної академії аграрних наук (колишнє Державне підприємство «Дослідне господарство «Мелітопольське» Українського НДІ «Зрошуваного садівництва»).

До матеріалів справи надано Довідку про заробітну плату для обчислення пенсії від 01.02.2022 №8, видану Державним підприємством Дослідне господарство «Мелітопольське» Мелітопольської дослідної станції імені М.Ф.Сидоренка Інституту садівництва Національної академії аграрних наук, згідно якої вказані суми заробітної плати позивача за 1987 рік та зазначено, що на всі виплати нараховані страхові внески до Пенсійного фонду України. Довідка видана на підставі особових рахунків за 1987 рік, архівні дані за 1986 рік втрачені.

Також надано довідку про доходи позивача від 01.02.2022 №9 за січень-липень 1987 року.

Відповідно до статті 103 Виправно-трудового кодексу України (1970 року, був чинним у період відбування позивачем покарання без позбавлення волі у вигляді виправних робіт), час відбування виправних робіт без позбавлення волі до загального і безперервного трудового стажу засудженого не зараховується, про що робиться запис у його трудовій книжці. При умові сумлінної роботи і зразкової поведінки в період відбування виправних робіт без позбавлення волі цей час може бути включений в загальний трудовий стаж особи, яка відбула покарання, на підставі рішення суду в порядку, встановленому кримінально-процесуальним законодавством України.

Положеннями частини четвертої статті 95 Виправно-трудового кодексу України, визначалось, що час відбування покарання у виді виправних робіт може бути включений судом до загального трудового стажу засудженого.

Згідно з частиною третьою статті 42 чинного Кримінально-виконавчого кодексу України час відбування засудженим покарання у виді виправних робіт зараховується в загальний стаж роботи.

У свою чергу, статтею 8 Кримінально-виконавчого кодексу України встановлено, що засуджені мають право на соціальне забезпечення, у тому числі й на отримання пенсій відповідно до законів України.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України з набранням чинності цим Кодексом втрачає чинність Виправно-трудовий кодекс України; закони України та інші нормативно-правові акти до приведення у відповідність із цим Кодексом застосовуються у частині, що не суперечить цьому Кодексу.

Відповідно до статті 56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Правовідносини, пов`язані із визначенням страхового (трудового) стажу позивача, виникли з моменту звернення позивача до управління ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком.

На момент виникнення спірних правовідносин частина третя статті 42 Кримінально-виконавчого кодексу України передбачає, що час відбування засудженим покарання у виді виправних робіт зараховується в загальний стаж роботи.

З огляду на те, що на час вирішення питання про обчислення страхового (трудового) стажу позивача частина третя статті 42 Кримінально-виконавчого кодексу України прямо передбачає можливість включення до загального стажу роботи періоду відбування покарання у виді виправних робіт, то період роботи позивача з 04.01.1986 по 04.07.1987 має бути зарахований до його страхового (трудового) стажу.

У справі за подібних правовідносин Верховний Суд вже раніше висловив правову позицію щодо застосування зазначених вище норм матеріального права (постанова від 30 січня 2018 року у справі № 211/1432/17(2-а/211/103/17), постанова від 21 червня 2019 року по справі № 448/1691/16-а).

Відтак, дії відповідача 1 щодо неврахування до страхового (трудового) стажу позивача періоду його трудової діяльності з 04.01.1986 по 04.07.1987 в Державному підприємстві «Дослідне господарство «Мелітопольське» Українського НДІ «Зрошуваного садівництва» є протиправними.

Оскільки в адміністративному судочинстві передумовою для захисту порушеного права є вирішення судом публічно-правового спору, який позивачем у позовних вимогах до ГУ ПФУ в Запорізькій області не зазначено, однак заявлено по суті, суд вважає, що наявні підстав для виходу за межі позовних вимог у зв`язку з необхідністю визнання протиправними дій відповідача 1 щодо неврахування до страхового (трудового) стажу позивача періоду його трудової діяльності з 04.01.1986 по 04.07.1987 в Державному підприємстві «Дослідне господарство «Мелітопольське» Українського НДІ «Зрошуваного садівництва» є протиправними.

Вирішуючи питання щодо часу, з якого позивач має право на перерахунок пенсії з урахуванням періодів роботи з 07.10.1975 по 18.10.1976 в Державному підприємстві «Микитівське спеціалізоване управління» ПО «Укрвогнеупорнеруд» та з 04.01.1986 по 04.07.1987 в Державному підприємстві «Дослідне господарство «Мелітопольське» Українського НДІ «Зрошуваного садівництва», суд виходить с такого.

Частиною першою статті 44 № 1058-IV передбачено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Відповідно до частини 4 статті 45 Закону № 1058-IV перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:

у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;

у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням періоду роботи з 07.10.1975 по 18.10.1976 в Державному підприємстві «Микитівське спеціалізоване управління» ПО «Укрвогнеупорнеруд» 19.01.2022, а з урахуванням інших періодів, у тому числі з 04.01.1986 по 04.07.1987 - 11.02.2022 (заява від 11.02.2022 вх.№2224/Т-0800-22), отже, відповідно до положень статті 45 Закону № 1058-IV позивач має право на перерахунок пенсії з урахуванням вказаних періодів стажу з 01.02.2022 (за заявою від 19.01.2022 з першого числа наступного місяця, за заявою від 11.02.2022 з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії).

Враховуючи наведене, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача 1 здійснити перерахунок пенсії позивача з урахуванням стажу роботи з 07.10.1975 по 18.10.1976 в Державному підприємстві «Микитівське спеціалізоване управління» ПО «Укрвогнеупорнеруд» та з 04.01.1986 по 04.07.1987 в Державному підприємстві «Дослідне господарство «Мелітопольське» Українського НДІ «Зрошуваного садівництва», підлягають частковому задоволенню.

При цьому, суд відхиляє доводи відповідача 1 про те, що позивачем пропущений строк звернення до адміністративного суду з даним позовом, оскільки позов подано 22.02.2022 засобами поштового зв`язку, тобто в межах шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, встановленого статтею 122 КАС України, з дати отримання позивачем відповідного рішення (листа-відповіді) на звернення до органу Пенсійного фонду щодо перерахунку пенсії з включенням до страхового (трудового) стажу спірних періодів.

Згідно з частини 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є частково обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

З урахуванням положень статті139 КАС України понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в сумі 992,40 грн. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Запорізькій області та ГУ ПФУ в Луганській області по 496,20 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 263 КАС України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області №30 від 21 січня 2022 року про відмову ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо неврахування до страхового (трудового) стажу ОСОБА_1 періоду трудової діяльності з 04.01.1986 по 04.07.1987 в Державному підприємстві «Дослідне господарство «Мелітопольське» Українського НДІ «Зрошуваного садівництва».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити з 01 лютого 2022 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 із зарахуванням до страхового (трудового) стажу ОСОБА_1 періодів трудової діяльності з 07.10.1975 по 18.10.1976 в Державному підприємстві «Микитівське спеціалізоване управління» ПО «Укрвогнеупорнеруд» та з 04.01.1986 по 04.07.1987 в Державному підприємстві «Дослідне господарство «Мелітопольське» Українського НДІ «Зрошуваного садівництва».

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області судові витрати зі сплати судового збору у сумі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень 20 коп.).

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області судові витрати зі сплати судового збору у сумі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень 20 коп.)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач 1 Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, місцезнаходження: 69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.158-Б; .

Відповідач 2 Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, місцезнаходження: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, 9; .

Повне судове рішення складено 03.10.2022.

Суддя М.О. Семененко