Справа № 160/13925/22
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2022-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

03 жовтня 2022 року Справа № 160/13925/22

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Юхно І.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Державної прикордонної служби України про визнання дій та бездіяльності протиправними, визнання прав і свобод та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

08.09.2022 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної прикордонної служби України, у якому позивач просить суд:

- визнати дії та бездіяльність Державної прикордонної служби України протиправними, при розгляді його звернень про сприяння реалізації моїх конституційних прав та свобод під час воєнного стану;

- визнати його конституційні права і свободи громадянина;

- зобов`язати Державну прикордонну службу України при перетині ним державного кордону України не застосовувати до його особистості визначення, які обмежують права і свободи громадянина за ознаками статі, віковими ознаками, майнового стану, місця проживання, професійними ознаками та іншими ознаками, які не можуть бути обмеженими під час воєнного стану;

- зобов`язати Державну прикордонну службу України при перетині ним державного кордону України керуватись виключно статтею 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», а саме - застосовувати норму закону: документом, що дає право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, бо саме такі заходи (дії) будуть гарантувати йому реалізацію його конституційних прав та свобод громадянина, які гарантовані громадянам під час воєнного стану.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.09.2022 адміністративний позов ОСОБА_1 було залишено без руху та запропоновано позивачу протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до суду:

- доказів на підтвердження зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання (перебування, знаходження) позивача;

- уточненого адміністративного позову з уточненими позовними вимогами та/або суб`єктним складом правовідносин у відповідності до вимог КАС України з поясненнями щодо підстав об`єднання в одне провадження заявлених позовних вимог у відповідності до частини 1 статті 172 КАС України з наданням відповідних доказів, а також його копії для направлення відповідачу/відповідачам у справі відповідно до їх кількості;

- доказів, що підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги;

- документу, що підтверджує сплату судового збору в розмірі та в порядку, передбачених чинним законодавством України, відповідно до уточнених позовних вимог.

20.09.2022 копію зазначеної ухвали, враховуючи припинення фінансування суду за кошторисними призначеннями для придбання поштових марок на 2022 рік через військове вторгнення російської федерації на територію України та введенням на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №64/202 воєнного стану, направлено представнику позивача засобами телекомунікаційного зв`язку на адресу електронної пошти, зазначену останнім особисто в позовній заяві. Тобто, враховуючи приписи ч.7 ст.251 КАС України, строк для усунення недоліків з урахуванням ч.6 ст.120 КАС України до 26.09.2022.

30.09.2022 позивачем надана заява «про прийняття та додавання до позовної заяви квитанції про сплату мною судового збору», в якій позивача просив квитанцію від 07.09.2022 №0.0..1 про сплату судового збору у розмірі 1040,00 грн. вважати доданою, в якій серед іншого було зазначено, що ОСОБА_1 вимог для повернення йому переплати судового збору у розмірі 47,60 грн. не висуває.

Крім того, 30.09.2022 від позивача надійшла заява «про усунення недоліків позовної заяви та додавання до позову матеріалів нововиявлених обставин», до якої було надано уточнену позовну заяву; копії сторінки паспорта зі штампом прописки; копію листа відповідача від 18.09.2022 №23/Ч-6929-12226.

В уточненій позовній заяві позивачам позовні вимоги викладено у наступній редакції:

- зобов`язати Державну прикордонну службу України при перетині позивачем державного кордону України утриматися від застосовувати до його особистості визначення, такі як: «громадяни чоловічої статі віком від 18 до 60 років» та інші визначення які можуть обмежувати права і свободи громадянина за ознаками статі, віковими ознаками, майнового стану, місця проживання, професійними ознаками та іншими ознаками, які не можуть бути обмеженими під час воєнного стану.

Суд, враховуючи рекомендації Ради суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану від 02.03.2022 щодо продовження процесуальних строків, вважає за необхідне прийняти вказані документи до розгляду.

Вирішуючи питання чи усунуто позивачем недоліки позовної заяви у встановлений судом строк, суд виходить із наступного.

Відповідно до пунктів 3 та 6 частини 1 статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 КАС України та чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Відповідно до пунктів 4, 5, 9 частини 5 статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Тобто, із цих законодавчих положень випливає, що особа, яка вважає, що порушені її права, свободи чи інтереси, і яка у зв`язку із цим звертається за їх захистом до адміністративного суду, має зазначити в позовній заяві: хто, який саме суб`єкт владних повноважень (а якщо відповідачем може бути суб`єкт господарювання, то який саме) порушив її права чи інтереси, яким чином, якими діями (рішенням, бездіяльністю) відбулося втручання в її права, які саме права були порушені, чи належать вони позивачу, які обставини про це свідчать.

Закон не передбачає вимог щодо обсягу, повноти чи слушності доводів позовної заяви, але приписує щонайменше сформулювати суть (зміст) порушення, яким чином воно негативно позначилось на правах особи, яка звертається з позовом, яким чином може бути відновлено порушене право.

При цьому, зміст та обсяг порушеного права та викладення обставин, якими воно підтверджується, в кожному конкретному випадку можуть різнитися, але принаймні на рівні формулювання викладу їх змісту мають бути достатніми, щоб визначити предмет спору, його юрисдикційну належність, характер вимог, часові межі події порушення, нормативне регулювання спірних відносин, а також обставини, за яких можна ухвалити одне з обов`язкових процесуальних рішень, пов`язаних із визнанням позовної заяви прийнятною/неприйнятною.

Наведений висновок сформований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.02.2020 по справі № 640/7310/19.

Згідно з частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Частиною 1 статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Суд звертає увагу, що в уточненому адміністративному позові позивачем в порушення наведених норм не було заявлено жодних вимог про визнання протиправними дій, бездіяльності чи рішення-рішень суб`єкта владних повноважень, що свідчить про невідповідність поданої позивачем 30.09.2022 позовної заяви вимогам КАС України.

При цьому, суд враховує, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумови для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо), як способу усунення наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності, є однією вимогою.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 12.11.2019 року (справа №640/21330/18) та від 05.06.2020 року (справа №280/5161/19).

Суд, як і в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 13.09.2022, щодо заявленої вимоги про зобов`язання відповідача вчинити певні дії звертає увагу, що судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому.

Суд також зауважує, що за положеннями частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 4 статті 161 КАС України визначено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

При цьому, відповідно до частин 1 та 2 статті 80 КАС України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Суд зазначає, що в порушення наведених норм до матеріалів адміністративного позову не було надано жодних доказів застосовування Державною прикордонною службою України до особистості ОСОБА_1 «визначення, такі як: «громадяни чоловічої статі віком від 18 до 60 років» та інші визначення які можуть обмежувати права і свободи громадянина за ознаками статі, віковими ознаками, майнового стану, місця проживання, професійними ознаками та іншими ознаками, які не можуть бути обмеженими під час воєнного стану» при перетині позивачем державного кордону України.

Суд також звертає увагу, що наданий до заяви про усунення недоліків лист Адміністрації Держприкордонслужби від 18.09.2022 №23/Ч-6929-12226 містить роз`яснення щодо процедури виїзду за межі території України під час мобілізації, проте жодної відмови в перетині ОСОБА_1 державного кордону України вказаний лист не містить. Водночас, в самому листі наявне посилання на те, що «листи Адміністрації Держприкордонслужби не встановлюють норм права, а носять інформаційних характер». Інших доказів перетину або спроби перетину ОСОБА_1 державного кордону України до подання позовної заяви матеріали адміністративного позову не містять.

При цьому, суд наголошує, що клопотання про витребування таких доказів у відповідності до вимог статті 80 КАС України також не надано.

Отже, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам КАС України.

Тобто, позивачем не було у встановлений судом строк надано до суду уточненого адміністративного позову адміністративного позову з уточненими позовними вимогами та/або суб`єктним складом правовідносин у відповідності до вимог КАС України, а також його копії для направлення відповідачу/відповідачам у справі відповідно до їх кількості, а також доказів, що підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Таким чином, у встановлений судом строк, а саме: до 26.09.2022 включно, позивач не усунув недоліки позовної заяви.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Частиною 5 зазначеної статті передбачено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Суд зазначає, що станом на 03.10.2022 року позивач не виконав в повному обсязі вимоги ухвали суду.

З огляду на вищезазначене, враховуючи вищенаведені норми, суд вважає за необхідне повернути позовну заяву позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 248, 256 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної прикордонної служби України про визнання дій та бездіяльності протиправними, визнання прав і свобод та зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати позивачу разом з матеріалами адміністративного позову.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до частини 8 статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 КАС України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 КАС України.

Суддя І.В. Юхно