Справа № 620/7015/21
Суддя: Заяць О.В.
Дата ухвалення: 2022-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
03 жовтня 2022 року Чернігів Справа № 620/7015/21
Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заяць О.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо виконання рішення суду в порядку статті 383 КАС України та встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в порядку статті 382 КАС України у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою у порядку статей 382, 383 КАС України, в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду по справі № 620/7015/21;
- встановити строк для подання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області звіту про виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду по справі № 620/7015/21.
Заява позивача обґрунтована тим, що 16.11.2021 за невиконання відповідачем рішення суду без поважних причин старшим державним виконавцем Семиразумом Є.В. винесено постанову ВП № 67046450 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області штрафу на користь держави у розмірі 5100 грн. Проте рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01.09.2021 по справі № 620/7015/21, яке набрало законної сили 10.01.2022 не виконано ні в добровільному, ні в примусовому порядку.
Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю у справі №620/7015/21 призначено до розгляду у письмовому провадженні. Запропоновано Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернігівській області подати до суду пояснення на заяву про встановлення судового контролю у справі №620/7015/21 та докази на підтвердження виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01.09.2021 по справі № 620/7015/21, з одночасним їх надісланням (наданням) іншим учасникам справи та надання суду документів на підтвердження надіслання (надання) іншим учасникам справи.
Відповідач надав до суду пояснення на заяву про встановлення судового контролю, в якому заперечував щодо задоволення заяви та просив відмовити повністю. В обґрунтування своїх доводів вказав, що заява позивача не містить виклад обставин, які б підтверджували намір Головного управління ухилятися від виконання рішення суду. Крім того, виконати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.01.2022 у відповідача немає можливості, оскільки станом на 21.01.2022 ІНФОРМАЦІЯ_2 не направив пакет документів для їх розгляду щодо вирішення питання наявності права у позивача на призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Також відповідач вказав, що протокол № 107 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років від 01.11.2021 стосується рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.02.2021 у справі №620/6548/20, а не судового рішення у справі №620/7015/21.
У додаткових поясненнях щодо заяви позивач вказав, що 10.02.2022 отримав лист вих. №5/845с від 08.02.2022 від ІНФОРМАЦІЯ_3 про направлення на адресу ГУ ПФУ в Чернігівській області подання для призначення пенсії за вислугу років згідно з рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 01.09.2021у справі №620/7015/21. Проте рішення суду не виконане.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 01.09.2021 у справі № 620/7015/21, залишеним Шостим апеляційним адміністративним судом 10.01.2022 без змін, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області у прийнятті та розгляді документів від ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років за його заявою відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області прийняти від ІНФОРМАЦІЯ_4 документи щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років за його заявою відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та розглянути їх. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Рішення суду набрало законної сили 10.01.2022.

04.10.2021 Чернігівським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №620/7015/21.

06 жовтня 2021 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Семиразумом Є. В. винесено постанову ВП № 67046450 про відкриття виконавчого провадження.

Надалі 16 листопада 2021 року за невиконання рішення суду боржником без поважних причин державним виконавцем Семиразумом Є.В. була винесена постанова ВП № 67046450 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області штрафу на користь держави у розмірі 5100 грн.

Позивачем 01 лютого 2022 року був надісланий лист військовому комісару ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 з проханням направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області документи, необхідні для призначення пенсії за вислугу років за його заявою, враховуючи вислугу років 26 років 1 місяць 1 день у пільговому обчисленні відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

ІНФОРМАЦІЯ_5 листом вих. №5/845с від 08.02.22 повідомив про направлення на адресу ГУ ПФУ в Чернігівській області подання для призначення пенсії за вислугу років, згідно рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01.09.202 у справі №620/7015/21. У листі також вказано, що заява та копії документів на громадянина ОСОБА_1 , які необхідні для призначення пенсії за вислугу років надіслані до Пенсійного фонду України в Чернігівській області 12.10.021 №1/3439 та 18.10.2021 №1/3474.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд зазначає таке.

Частиною першою статті 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

В частині другій статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 325 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

За змістом статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування.

Відповідно до частин другої та третьої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до частини першої статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.

Згідно із частиною першою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина друга статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України).

Таким чином, аналіз положень статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які б свідчили про ухиляння відповідача від виконання судового рішення чи/або відсутність у нього наміру його виконувати.

Згідно із частинами 1, 6 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Суд вказує, що про невиконання рішення суду свідчить постанова ВП № 67046450 від 16.11.2021 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області штрафу на користь держави у розмірі 5100 грн.

Також необхідно вказати, що ІНФОРМАЦІЯ_2 листом вих. №5/845с від 08.02.22 на адресу ГУ ПФУ в Чернігівській області направлено подання для призначення пенсії за вислугу років згідно з рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 01.09.202 у справі №620/7015/21.

Проте, станом на дату вирішення заяви ОСОБА_1 доказів виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01.09.2021 у справі № 620/7015/21 суду не надано.

Водночас у відповідності до статті 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод як джерело права.

Згідно з частиною 1 статті 1 Першого протоколу до цієї Конвенції кожній фізичній або юридичній особі забезпечується право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У свою чергу, як встановлено судом, позивач мав обґрунтовані та розумні сподівання щодо прийняття відповідачем від ІНФОРМАЦІЯ_4 документів щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років за його заявою відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та розгляду їх згідно з рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 01.09.2021 у справі № 620/7015/21.

Суд зазначає, що судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-Позивача.

З аналізу зазначених норм законодавства слідує, що КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання Відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

Законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд.

Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Слід зазначити, що головна мета судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах полягає, насамперед, у реалізації основних завдань адміністративного судочинства при здійсненні адміністративними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується винесенням судового рішення, а також передбачає його виконання.

Кожний судовий процес повинен завершуватися реалізацією судового рішення у спірних правовідносинах між його сторонами.

Тому після вирішення публічно-правового спору і набрання судовим рішенням законної сили суд продовжує відігравати активну роль у реалізації сторонами прав та законних інтересів, з приводу захисту яких він ухвалив судове рішення.

В основу ефективності правосуддя покладається здійснення судом належного контролю за виконанням судового рішення, оскільки головною метою судового рішення є ефективність у поновленні порушених прав та свобод особи.

Конституційний Суд України у Рішенні від 30.06.2009 № 16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (пункт 40).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 зазначив, що право на судовий захист, передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, що остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося. Одним з механізмів, спрямованих назабезпечення ефективності судового рішення, тобто на його виконання, є судовий контроль.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine), № 29439/02, від 26 квітня 2005 року, та у справі «Крищук проти України» (Kryshchuk v. Ukraine), № 1811/06, від 19 лютого 2009 року).

Суд вважає за необхідне зазначити, що невиконанням рішення суду, яке набуло законної сили, підривається як авторитет судової гілки влади, так і авторитет демократичної держави в цілому.

Рішення суду, яке набуло законної сили - має бути виконане. Виконання рішення суду забезпечує довіру суспільства до суду, оскільки довіра людини до суду формується не тільки через призму справедливого судового рішення, а й зокрема через виконання цього рішення.

Невиконання рішення суду формує недовіру людини до суду, що недопустимо в демократичній державі. Водночас, суб`єкт владних повноважень, який є стороною у справі, має бути зразком для громадськості щодо належного виконання рішення суду, не чекаючи при цьому примусового виконання такого рішення суду або встановлення судового контролю щодо виконання рішення суду.

У випадку ухилення боржника - суб`єкта владних повноважень від виконання судового рішення суд може постановити ухвалу про зобов`язання останнього подати звіт і після постановлення рішення у справі, якщо цього потребують обставини справи.

Враховуючи наведене, та зважаючи на те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області, всупереч вимог статті 129-1 Конституції України, статей 14, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, не виконано рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01.09.2021 у справі № 620/7015/21, яке 10.01.2022 набрало законної сили, суд вважає за необхідне заяву позивача, подану в порядку статей 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, задовольнити повністю.

Керуючись статтями 14, 241, 248, 370, 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо виконання рішення суду в порядку статті 383 КАС України та встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в порядку статті 382 КАС України по справі №620/7015/21 задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду по справі № 620/7015/21.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області подати у місячний строк, з моменту набрання законної сили ухвалою суду, звіт про виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01.09.2021 по справі №620/7015/21.

Ухвалу суду направити сторонам по справі.

Ухвала набирає законної сили в строк та порядку, передбачені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала суду може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 та підпунктом 15.5 пункту 15 РозділуVII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 15 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали суду складено 03.10.2022.

Суддя О.В. Заяць