Справа № 160/2074/22
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2022-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 вересня 2022 року Справа № 160/2074/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою Державного підприємства «Східний гірничо збагачувальний комбінат» до Державної екологічної інспекції Придніпровського округу ( Дніпропетровська та Кіровоградська області) про визнання протиправним та скасування припису,-
31.01.2022 року Державне підприємство «Східний гірничо збагачувальний комбінат» ( далі позивач) звернувся засобами поштового зв`язку до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Державної екологічної інспекції Придніпровського округу ( Дніпропетровська та Кіровоградська області) ( далі відповідач), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати пункт за номером 7 Припису від 22.06.2021 №б/н Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області).
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.01.2022 року справу передано до розгляду судді Сліпець Н.Є.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2022 року відкрито провадження в адміністративній справі № 160/2074/22 та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з повідомлення та підготовче провадження у справі призначено на 22 лютого 2022 року о 11:30.
21.07.2022 року засобами електронної пошти до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від Державної екологічної інспекції Придніпровського округу ( Дніпропетровска та Каровоградська області) надійшов відзив проти позову. Відповідачем заперечуються позовні вимоги. В обгрунтування своєї правової позиції відповідач зазначає про те, що підприємством здійснюється видобування корисних копалин з поверхні ділянки, що перевищує 25 га, тобто кар`єр має бути віднесено до першої групи складу документів, у яких обгрунтовуються обсяги викидів, для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами. На даний кар`єр в 2013 році ПП НТЦ «Екосистема плюс» місто Кіровоград розроблена інвентаризація та документи, у яких обгрунтовуються обсяги викидів для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами. Відповідно до документів, даний об`єкт віднесений до другої групи - об`єкти, які взяті на державний облік і не мають виробництва або технологічне устаткування, на яких повинні впроваджуватися найкращі доступні технології та методи керування. Наступні порушення було виявлено в ході проведення перевірки та стали підставою для винесення оскаржуваного припису. Зважаючи на викладене відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
Усною ухвалою суду, із занесенням до протоколу судового засідання, від 13.09.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, про причини не явки суд не повідомив.
Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження.
Згідно ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З урахуванням клопотань представників сторін та їх неявкою, належно повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, наявності достатніх доказів у матеріалах справи для вирішення спору по суті заявлених вимог, суд ухвалив здійснити розгляд справи у письмовому провадженні.
Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Державне підприємство «Східний гірничо збагачувальний комбінат» зареєстроване як юридична особа, має ідентифікаційний код юридичної особи 14309787 та має основний вид діяльності добування уранових та торієвих руд ( код КВЕД 07.21).
За результатами проведення планового ( позапланового) заходу державного нагляду ( контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів відокремленого підрозділу Державного підприємства «Східний гірничо збагачувальний комбінат» Смолінська шахта складено Акт від 22 червня 2021 року.
На даний кар`єр в 2013 році ПП НТЦ «Екосистема плюс» місто Кіровоград розроблена інвентаризація та документи, у яких обгрунтовуються обсяги викидів, для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами. Відповідно до документів даний об`єкт віднесений до другої групи - об`єкти, які взяті на державний облік і не мають виробництва або технологічне устаткування, на яких повинні впроваджуватися найкращі доступні технології та методи керування.
Копію акту було вручено посадовим особам позивача 22.06.2021р. під підпис та вчинено напис, що акт підписаний із запереченнями. Заперечення викладені в листі №20-02/2049 від 23.06.2021 року.
Копію припису вручено директору Державного підприємства «Східний гірничо збагачувальний комбінат» ОСОБА_1 особисто під підпис.
Наразі до складу кар`єру піску загальною площею 39,4га, окрім ділянки з видобування піску входить також кар`єрне поле ( уступи), внутрішній відвал «хвостів» купного вилуговування, внктрішній відвал пустої породи внутрішній відвал вторинних «хвостів» рудосортувального комплексу (РКС) «Алтаїт», тимчасовий відвал розкривної породи і відвал родючого грунту ( стор.4 Висновку з оцінки впливу на довікілля планової діяльності ДП «Схід ГЗК». Шахта Смолінська», Кар`єр піску. Доопрацювання запасів».(дата опублікування 18.11.2020).
Станом на 01.06.2021 відкрите добування піску здійснюється з поверхні ділянки, площа якого складає 19,8га і тому вимога Інспекції віднесення кар`єру до об`єктів першої групи безпідставна.
Правомірність п. 7 оскаржуваного припису стало підставою для звернення до суду з цим адміністративним позовом.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017 № 275, затверджено Положення про Державну екологічну інспекцію України (далі - Положення).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 Положення, державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра енергетики та захисту довкілля і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
Держекоінспекція у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.
Згідно з ч. 3 Положення, основними завданнями Держекоінспекції є: реалізація державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів; здійснення у межах повноважень, передбачених законом, державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства, зокрема, щодо: охорони земель, надр.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V (далі - Закон України № 877-V).
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України №877-V, дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України № 877-V, державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України № 877-V, планові заходи здійснюються відповідно до річних планів, що затверджуються органом державного нагляду (контролю) не пізніше 1 грудня року, що передує плановому. Внесення змін до річних планів здійснення заходів державного нагляду (контролю) не допускається, крім випадків зміни найменування суб`єкта господарювання та виправлення технічних помилок.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 7 Закону України № 877-V, для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.
На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.
Відповідно до ст. 6 Закону України № 877-V, за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.
Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.
Згідно з ч. 6 ст. 7 Закону України № 877-V, на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.
Відповідно до ч. 8 ст. 7 Закону України № 877-V, припис обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.
Так із доказів наявними в матеріалах справи вбачається, що за результатами проведеної перевірки посадовими особами Державної екологічної інспекції Придніпровського округу ( Дніпропетровської та Кіровоградської областей) було складено акт від 22.06.2021 року, який було підписано представником позивача разом із запереченнями від 23.06.2021 року та складено припис від 22.06.2021 року, який було вручено директору підприємства особисто під підпис.
Правові і організаційні основи та екологічні вимоги в галузі охорони атмосферного повітря, визначені Законом України «Про охорону атмосферного повітря» (далі Закон № 2707), який спрямований на збереження та відновлення природного стану атмосферного повітря, створення сприятливих умов для життєдіяльності, забезпечення екологічної безпеки та запобігання шкідливому впливу атмосферного повітря на здоров`я людей та навколишнє природне середовище.
Згідно зі ст. 12 Закону № 2707 господарська чи інші види діяльності, пов`язані з порушенням умов і вимог до викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря і рівнів впливу фізичних та біологічних факторів на його стан, передбачених дозволами, може бути обмежена, тимчасово заборонена (зупинена) або припинена відповідно до законодавства.
Відповідно до ст. 1 Закону № 2707 забруднюючою речовиною визнається речовина хімічного або біологічного походження, що присутня або надходить в атмосферне повітря і може прямо або опосередковано справляти негативний вплив на здоров`я людини та стан навколишнього природного середовища; викид це надходження в атмосферне повітря забруднюючих речовин або суміші таких речовин; джерелом викиду визнається об`єкт (підприємство, цех, агрегат, установка, транспортний засіб тощо), з якого надходить в атмосферне повітря забруднююча речовина або суміш таких речовин.
Згідно з ст. 10 Закону № 2707 підприємства, установи, організації та громадяни - суб`єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов`язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов`язані: серед іншого здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо.
Статтею 11 Закону № 2707 визначено, що для забезпечення екологічної безпеки, створення сприятливого середовища життєдіяльності, запобігання шкідливому впливу атмосферного повітря на здоров`я людей та навколишнє природне середовище здійснюється регулювання викидів найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.
Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися на підставі дозволу, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до першої групи, суб`єкту господарювання, об`єкт якого знаходиться на території зони відчуження, зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.
До першої групи належать об`єкти, які взяті на державний облік і мають виробництва або технологічне устаткування, на яких повинні впроваджуватися екологічно безпечні технології та методи керування. До другої групи належать об`єкти, які взяті на державний облік і не мають виробництв або технологічного устаткування, на яких повинні впроваджуватися екологічно безпечні технології та методи керування. До третьої групи належать об`єкти, які не належать до першої і другої груп.
Строк дії дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до першої групи, суб`єкту господарювання, об`єкт якого знаходиться на території зони відчуження, зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, - сім років, об`єкт якого належить до другої групи, - десять років, об`єкт якого належить до третьої групи, - необмежений.
Дозволи на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря видаються за умови: неперевищення протягом строку їх дії встановлених нормативів екологічної безпеки; неперевищення нормативів допустимих викидів забруднюючих речовин стаціонарних джерел; дотримання вимог до технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин.
У разі зміни параметрів джерел викидів, їх кількості, кількісного та якісного складу забруднюючих речовин, заходів із зниження їх кількості до зазначених дозволів вносяться зміни.
Відповідно до частини 1 статті 4 Закон №2806-IV, виключно законами, які регулюють відносини, пов`язані з одержанням документів дозвільного характеру, встановлюються в тому числі: строк видачі документа дозвільного характеру або відмови у його видачі; вичерпний перелік підстав для відмови у видачі, переоформлення, анулювання документа дозвільного характеру; перелік та вимоги до документів, які суб`єкту господарювання необхідно подати для одержання документа дозвільного характеру.
За змістом пункту 2 Порядку проведення та оплати робіт, пов`язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян-підприємців, які отримали такі дозволи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2002 р. N 302 (зі змінами та доповненнями, надалі - Порядок № 302), дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами (далі - дозвіл) - це офіційний документ, який дає право підприємствам, установам, організаціям та громадянам-підприємцям (далі - суб`єкт господарювання) експлуатувати об`єкти, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші, за умови дотримання встановлених відповідних нормативів граничнодопустимих викидів та вимог до технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин протягом визначеного в дозволі терміну.
Згідно зі п. 4 Порядку № 302, для отримання дозволу суб`єкт господарювання: оформляє заяву; готує документи, в яких обґрунтовуються обсяги викидів забруднюючих речовин; проводить інвентаризацію стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, видів та обсягів викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, пилогазоочисного обладнання; проводить оцінку впливу викидів забруднюючих речовин на стан атмосферного повітря на межі санітарно-захисної зони; розробляє плани заходів щодо: досягнення встановлених нормативів граничнодопустимих викидів для найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин; охорони атмосферного повітря на випадок виникнення надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру; ліквідації причин і наслідків забруднення атмосферного повітря; остаточного припинення діяльності, пов`язаної з викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря, та приведення місця діяльності у задовільний стан; запобігання перевищенню встановлених нормативів граничнодопустимих викидів у процесі виробництва; здійснення контролю за дотриманням встановлених нормативів граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин та умов дозволу на викиди; обґрунтовує розміри нормативних санітарно-захисних зон, проводить оцінку витрат, пов`язаних з реалізацією заходів щодо їх створення; проводить оцінку та аналіз витрат, пов`язаних з реалізацією запланованих заходів щодо запобігання забрудненню атмосферного повітря; готує інформацію про отримання дозволу для ознайомлення з нею громадськості відповідно до законодавства.
Суб`єкт господарювання для розроблення документів, у яких обґрунтовуються обсяги викидів, може залучати установи, організації та заклади, яким Мінприроди надає право на розроблення цих документів.
У пункті 5 Порядку № 302 закріплено, що суб`єкт господарювання, об`єкт якого належить до першої групи, для отримання дозволу подає Мінприроди, а суб`єкт господарювання, об`єкт якого належить до другої або третьої групи, - дозвільному центру у письмовій та в електронній формі документи, підготовлені відповідно до затвердженої Мінприроди Інструкції про загальні вимоги до оформлення документів, у яких обґрунтовуються обсяги викидів, для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами для підприємств, установ, організацій та громадян-підприємців, а також вміщує в місцевих друкованих засобах масової інформації повідомлення про намір отримати дозвіл із зазначенням адреси місцевої держадміністрації, до якої можуть надсилатися зауваження громадських організацій та окремих громадян.
Склад Документів, у яких обґрунтовуються обсяги викидів, наведено у розділі 2 Інструкції.
Частиною сьомою ст. 11 Закону № 2707 встановлено, що до першої групи належать об`єкти, які взяті на державний облік і мають виробництва або технологічне устаткування, на яких повинні впроваджуватися екологічно безпечні технології та методи керування. До другої групи належать об`єкти, які взяті на державний облік і не мають виробництв або технологічного устаткування, на яких повинні впроваджуватися екологічно безпечні технології та методи керування. До третьої групи належать об`єкти, які не належать до першої і другої груп.
В ході розгляду адміністративної справи представником відповідача наголошувалось на тому, що саме загальна площа кар`єра є вирішальним критерієм для віднесення промислового об`єкту до певної групи складу документів, у яких обґрунтовуються обсяги витягів.
Натомість представником позивача було надано пояснення, що дійсно площа загальна кар`єру складає 39,4га, проте чаша, на якій безпосередньо здійснюється видобування піску складає 19,8га, а тому до них не можуть бути застосовані ці обмеження.
добування корисних копалин з поверхні ділянки, що перевищує 25 га відносяться до першої групи об`єктів та їх розробка повинна супроводжуватись наданням спеціального дозволу.
Спеціальним дозволом на користування надрами №2254 від 08 вересня 2000року Державної служби геології та надр України надано дозвіл Державному підприємству «Східний гірничо збагачувальний комбінат» на обробку Смолінського родовища загальною площею 71,8га.
Отже, зважаючи на наявність прямої вказівки у діючому законодавстві щодо площі промисловості з переробки мінеральної сировини суд вказує, що у чинних положеннях діючого законодавства не міститься прямих чи опосередкованих вказівок щодо обчислення площі видобутку для отримання спеціального дозволу, а є лише пряма норма, що вказує на загальну площу об`єкту відповідно до якої він і розподіляється до певної групи надання спеціального дозволу.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з положеннями частини другої статті 2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Тож суд має з`ясувати, чи були оскаржуваний припис як рішення суб`єкта владних повноважень та власне індивідуальний акт у розумінні пункту 19 частини першої статті 4 КАС України, зокрема, прийнятий у межах повноважень, відповідно до закону та з дотриманням встановленої процедури, а також, чи було таке рішення винесене на законних підставах.
Суд зазначає, що виявлення порушення законодавства, контроль за дотримання якого покладено на відповідача, є обов`язком Держеконінспекції і полягає у встановленні конкретних норм чи нормативно-правових актів, що регулюють відповідні відносини, які порушені учасником таких правовідносин.
Згідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно до ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно до п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Враховуючи докази, що надані сторонами на підтвердження своїх правових позицій, доводів та пояснень суд дійшов висновку, що припис від 22 червня 2021 року Державною екологічною інспекцією Придніпровського округу ( Дніпропетровська та Кіровоградська області) винесено з дотримання вимог чинного законодавства, отже він є правомірним та не підлягає скасуванню.
При цьому, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі "Федорченко та Лозенко проти України", відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумними сумнівом" "
Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах "Шенк проти Швейцарії" від 12.07.88, "Тейксейра де Кастро проти Португалії" від 09.06.98, "Яллог проти Німеччини" від 11.07.2006, "Шабельник проти України" від 19.02.2009, зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією.
Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07.11.2002 року по справі "Лавентес проти Латвії" та від 08.02.2011 по справі "Берктай проти Туреччини" наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій".
Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення має бути прийняте з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.
Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку, що пункт за номером 7 Припису від 22.06.2021 №б/н Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) є правомірним, у зв`язку з чим підстави для задоволення позову відсутні.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України в разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства Українидатою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132,139,193,241-246,250,251,257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні адміністративного позову Державного підприємства «Східний гірничо збагачувальний комбінат» до Державної екологічної інспекції Придніпровського округу ( Дніпропетровська та Кіровоградська області) про визнання протиправним та скасування припису відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець