Справа № 600/122/22-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2022-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2022 року м. Чернівці Справа № 600/122/22-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Левицький В.К., розглянув у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 00000/3782/Ж10/24-13-09-01 від 12.07.2021, яким на підставі акта перевірки № 2272/Ж5/24-13-9-01/ НОМЕР_1 від 18.06.2021 за порушення п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафну (фінансову) санкцію в сумі 60000,00 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 00000/3783/Ж10/24-13-09-01 від 12.07.2021, яким на підставі акта перевірки № 2272/Ж5/24-13-9-01/ НОМЕР_1 від 18.06.2021 за порушення п. 22 підрозділу 5 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України, п.п. 212.3.4 п. 212.3 ст. 212 Податкового кодексу України до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафну (фінансову) санкцію в сумі 132398,67 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 00000/3784/Ж10/24-13-09-01 від 12.07.2021, яким на підставі акта перевірки № 2272/Ж5/24-13-9-01/ НОМЕР_1 від 18.06.2021 за порушення п. 12 ст. 3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафну (фінансову) санкцію в сумі 5122,85 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що що контролюючим органом протиправно винесено податкові повідомлення-рішення, оскільки ним не допущено жодних порушень. З 2016 року він зареєстрований як платник акцизного податку та жодного дня не здійснював реалізацію пального без такої реєстрації.

Позивач вважає, що висновки викладені в акті перевірки є безпідставними та не відповідають фактичним обставинам, тому прийняті на їх підставі податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.

Головне управління ДПС у Чернівецькій області (далі - відповідач) подано до суду відзив на адміністративний позов, в якому просило у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Відповідач наголошував, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнято за наслідками фактичної перевірки, в ході якої виявлено порушення вимог Податкового кодексу України та Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» під час здійснення позивачем роздрібної торгівлі пальним.

На думку відповідача, під час проведення фактичної перевірки позивача та оформлення її результатів контролюючий орган діяв в межах наданих повноважень і дотримуючись покладених законом обов`язків, тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення, прийняті за наслідками вказаної перевірки є законними і обґрунтованими.

Ухвалою суду від 03.10.2022 у задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду відмовлено.

З`ясувавши обставини справи, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 зареєстрований 26.02.2014 як фізична особа-підприємець та взятий на облік як платник податків 27.02.2014. Місце знаходження: АДРЕСА_1 . Основним видом діяльності позивача є роздрібна торгівля пальним (а.с. 17, 18).

01.07.2019 Головним управлінням ДФС у Чернівецькій області видано позивачу ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним терміном дії з 01.07.2019 по 01.07.2024; адреса місця торгівлі: Чернівецька область, Глибоцький район, с. Старий Вовчинець, вул. Б. Хмельницького, 4/А, АЗС (а.с. 23). В подальшому, 20.07.2019 Головним управлінням ДФС у Чернівецькій області переоформлено позивачу ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним терміном дії з 01.07.2019 по 01.07.2024; адреса місця торгівлі: Чернівецька область, Глибоцький район, с. Старий Вовчинець, вул. Б. Хмельницького, 4/А, АЗС «Лана» (а.с. 24).

Згідно витягів з реєстру платників акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового від 31.07.2019 та з реєстру платників акцизного податку з реалізації пального від 22.07.2021, позивач зареєстрований платником акцизного податку з реалізації пального 01.03.2016. Із змісту витягів видно, що до реєстру внесено відомості про акцизний склад АЗС «Лана», унікальний номер акцизного складу 1011458, що знаходиться за адресою: Чернівецька область, Глибоцький район, с. Старий Вовчинець, вул. Б.Хмельницького, 4/А, АЗС «Лана» (а.с. 25, 26).

31.07.2019 позивач зареєструвався платником акцизного податку в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, що підтверджується заявою про реєстрацію платника акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового етилового та/або акцизних складів та квитанцією № 2 від 31.07.2019 (а.с. 112, 112 на звороті).

22.04.2020 позивачем подано до контролюючого органу довідку про розпорядника акцизного складу пального, акцизні склади пального, розташовані на них резервуари пального, витратоміри та рiвнеміри реєстраційний № по акцизному складу (уніфікований номер 1011458), що підтверджується квитанцією № 2 від 22.04.2020 (а.с. 106-107).

24.07.2020 позивачем подано до контролюючого органу коригуючу довідку про розпорядника акцизного складу пального, акцизні склади пального, розташовані на них резервуари пального, витратоміри та рівнеміри № по акцизному складу (уніфікований номер 1011458), що підтверджується квитанцією № 2 від 24.07.2020 (а.с. 108 -111).

На підставі наказу ГУ ДПС У Чернівецькій областi вiд 07.06.2021 № 734-П та направлень ГУ ДПС У Чернівецькій області від 07.06.2021 № 923, 924, працівниками відповідача проведено фактичну перевірку автозаправної станції (АЗС), що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , суб`єкта господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), за результатами якої складено акт від 18.06.2021 № 2272/Ж5/24-13-09-01/ НОМЕР_1 (а.с. 27 -33, 96, 97).

За результатами проведеної фактичної перевірки відповідачем зроблено висновки про порушення позивачем:

- п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України;

- п. 22 підрозділу 5 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, п.п. 212.3.4 п. 212.3 ст. 212 Податкового кодексу України;

- п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

На підставі висновків акту фактичної перевірки, 12.07.2021 відповідачем винесено наступні податкові повідомлення-рішення:

- № 00000/3782/Ж10/24-13-09-01, яким за порушення п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) в сумі 60000,00 грн (а.с. 33 - 34);

- № 00000/3783/Ж10/24-13-09-01, яким за порушення п. 22 підрозділу 5 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, п.п. 212.3.4 п. 212.3 ст. 212 Податкового кодексу України до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) в сумі 132398,67 грн (а.с. 35 - 36);

- № 00000/3784/Ж10/24-13-09-01, яким за порушення п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) в сумі 5112,85 грн (а.с. 37-38).

Не погоджуючись з винесеними податковими повідомлення-рішеннями, 05.08.2021 позивач подав скаргу до ДПС України.

За результатами розгляду скарги, 09.11.2021 ДПС України винесла рішення про залишення без змін податкові повідомлення-рішення від 12.02.2021 № 00000/3782/Ж10/24-13-09-01, № 00000/3783/Ж10/24-13-09-01 та № 00000/3784/Ж10/24-13-09-01, а скаргу - без розгляду (а.с. 44-51).

Вважаючи винесені контролюючим органом податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стосовно висновку відповідача про порушення позивачем п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України, суд зазначає наступне.

Так, в акті фактичної перевірки від 18.06.2021 зазначено, що на момент перевірки на акцизному складі за адресою: Чернівецька область, Глибоцький район, с. Старий Вовчинець, вул. Б. Хмельницького, буд, 4 (уніфікований №1011458), були розміщені 3 резервуари загальна місткість, яких перевищує 1000 куб.метрів, а саме резервуар:

бочка уніфікований № 1/1011458, ceрiйний №1 ємністю 10,66 куб. метрів (використовується для бензину A- 95);

бочка уніфікований № 2/1011458, серійний № 2, ємкістю 10,22 куб. метрів (використовується для бензину A- 92);

бочка уніфікований № 3/1011458, серiйний № 3, ємністю 10,35 куб. метрів (використовується для дизельного пального).

Згідно відомостей ІС «Податковий блок» встановлено, що ФОП ОСОБА_1 подано: довідку про розпорядника акцизного складу пального, акцизні склади пального, розташовані на них резервуари пального, витратоміри та рiвнеміри реєстраційний № по акцизному складу (уніфікований номер 1011458) - 22.04.2020 (квитанція № 2);

коригуючу довідку про розпорядника акцизного складу пального, акцизні склади пального, розташовані на них резервуари пального, витратоміри та рівнеміри № по акцизному складу (уніфікований номер 1011458) - 24.07.2020 (квитанція № 2).

ФОП ОСОБА_1 під час перевірки надані первинні документи щодо обладнання пристроями для вимiрювання рiвня або відсотка пального у резервуарах, а саме:

акт № 1157 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 21.04.2020, згідно з яким виконавцем - ПФ «Преф-сервіс» було здійснено монтаж, підключення трьох рiвнемiрiв №11248, № 1249, №11250;

акт №2145 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 23.07.2020, згідно з яким виконавцем - ПФ «Преф-сервіс» було здійснено монтаж, підключення рівнемірів та зміна обладнання - трьох рівнемірiв заводський №11659, №11657, №10282.

Перевіркою зроблено висновок, що надані ФОП ОСОБА_1 первинні документи підтверджують несвоєчасне обладнання та несвоєчасну реєстрацію в Єдиному державному ресстрі витратомірів-лічильників та рівнемірiв-лічильникiв рiвня пального у резервуарі (22.04.2020) 3-х резервуарів рівнемірами - лічильниками рiвня пального, чим порушено пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 Кодексу.

На підставі вказаного висновку, 12.07.2021 відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № 00000/3782/Ж10/24-13-09-01, яким за порушення п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України на підставі п. 128-1.1 ст. 128-1 Податкового кодексу України до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) в сумі 60000,00 грн (3 Х 20000,00 грн).

Надаючи правову оцінку наведеним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтями 67 та 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом, неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платники податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-IV (далі - ПК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до підпункту 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 ПК України акцизний склад це, зокрема, спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі-приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі, а також реалізації спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, а також приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Підпунктом 14.1.224 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що розпорядник акцизного складу - суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на право виробництва спирту етилового, алкогольних напоїв, зареєстрований платником акцизного податку, або суб`єкт господарювання-платник акцизного податку, який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізацію пального на акцизному складі та має документи, що підтверджують право власності або користування приміщеннями та/або територією, що відносяться до акцизного складу.

У пункті 230.1 статті 230 ПК України зазначено, що акцизні склади та акцизні склади пересувні утворюються з метою підвищення ефективності роботи із запобігання та боротьби з незаконним виробництвом і обігом спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, пального, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходження до бюджету акцизного податку.

Підпунктом 230.1.2 пункту 230.1. статті 230 ПК України врегульовано, що акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану за кодами згідно з УКТ ЗЕД 2711 12 11 00, 2711 12 19 00, 2711 12 91 00, 2711 12 93 00, 2711 12 94 00, 2711 12 97 00, 2711 13 10 00, 2711 13 30 00, 2711 13 91 00, 2711 13 97 00, 2711 14 00 00, 2711 19 00 00, 2901 10 00 10 - також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.

Акцизні склади, на яких здійснюються виключно зберігання та реалізація пального, що отримується та реалізується виключно у споживчій тарі без зміни розфасовки, а також скрапленого газу природного, бензолу, метанолу, не обладнуються витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Витратоміри-лічильники та резервуари повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, проведені відповідно до законодавства, а рівнеміри-лічильники повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства. У разі відсутності позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників для цілей цього Кодексу акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати:

а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі;

б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Один акцизний склад може бути зареєстрований виключно одним розпорядником акцизного складу. Один розпорядник акцизного складу може зареєструвати один і більше акцизних складів.

Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.

За змістом пункту 12 підрозділу 5 розділу XX "Перехідні положення" ПК України розпорядники акцизних складів відповідно до вимог цього Кодексу зобов`язані обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі в такі строки:

- акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 1 липня 2019 року;

- акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 1000 куб. метрів, але не перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 1 жовтня 2019 року;

- акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, - не пізніше 1 січня 2020 року.

Пунктом 18 підрозділу 5 розділу XX Перехідні положення ПК України встановлено, що норми пункту 128-1 статті 128-1 Податкового кодексу України застосовуються до розпорядників акцизних складів, на яких розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів (крім розпорядника акцизного складу, який до 1 липня 2019 року не підпадав під визначення платника податку відповідно до пункту 212.1 статті 212 цього Кодексу) з 1 січня 2020 року.

Однак Законом України від 18 грудня 2019 року №391-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування акцизного» до пункту 18 підрозділу 5 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України внесені зміни, а саме в абзаці четвертому слово січня замінено словом квітня.

Відповідно до п. 128-1.1 ст. 128-1 ПК України необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, а також необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового витратоміра-лічильника спирту етилового на місці отримання та відпуску спирту етилового, розташованого на акцизному складі, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник/витратомір-лічильник спирту етилового.

Таким чином, у розпорядників акцизних складів на підставі указаних норм Податкового кодексу України виник обов`язок обладнати акцизні склади, на території яких здійснюється господарська діяльність з відповідним підакцизним товаром - пальним, витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх у відповідному Єдиному державному реєстрі до 01.04.2020.

При цьому з 01.04.2020 відповідно до статті 128-1 ПК України за вказані вище порушення передбачена відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник.

Беручи до уваги вище наведене, суд приходить до висновку, що внесенням вказаних вище правових змін щодо встановлення відповідальності з 01 квітня 2020 року законодавець фактично надав розпорядникам акцизних складів додатковий термін (продовжив його з січня до квітня 2020 року) для обладнання акцизних складів, на території яких здійснюється господарська діяльність з пальним, витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками та реєстрації їх у відповідному Єдиному державному реєстрі. Незастосування санкцій з 01.01.2020 по 01.04.2020 саме по собі не має жодного змісту без надання розпорядникам акцизних складів додаткового строку на обладнання та реєстрацію акцизних складів витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21.09.2021 у справі № 600/941/21-а.

Отже, позивач як розпорядник акцизного складу був зобов`язаний обладнати та зареєструвати у відповідному Єдиному державному реєстрі витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники саме до 01.04.2020, що останнім не зроблено. Вказане підтверджується матеріалами справи та не заперечується позивачем.

Стосовно посилання позивача на введення на території України карантину, впровадженого у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби, то такі є необґрунтованими, оскільки норми, що регулюють спірні відносини, не звільняють розпорядника акцизного складу від відповідальності за невиконання обов`язків, наведених у п. 128-1.1 ст. 128-1 Податкового кодексу України та пункті 230.1.2 статті 230 ПК України, в залежності від причин їх невиконання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду у справі № 600/941/21-а від 21.09.2021.

При цьому, законодавчі зміни, на підставі яких у позивача виник обов`язок обладнати акцизні склади відповідними засобами вимірювання були прийняті заздалегідь.

Так, Закон від 23.11.2018 №2628-VIII, тобто до внесення змін 18.12.2019 на підставі Закону №391-ІХ, набув чинності з 01.01.2019 і вимагав установлення та реєстрацію таких приладів ще до 01.01.2020, що також свідчить про обізнаність позивача про це з 01.01.2019 та про можливість підготуватися до таких змін податкового законодавства й недопущення порушення вимог закону.

Позивач як розпорядник акцизного складу не міг не знати про свій обов`язок обладнати та зареєструвати у відповідному Єдиному державному реєстрі витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники ще до 01.01.2020, тобто він мав достатньо часу для того щоб придбати, встановити та зареєструвати рівнеміри-лічильники на акцизних складах.

В той же час, як зазначав позивач у позові, магнітострикцiйнi рiвнеміри були замовлені ним у приватної фірми «Преф-Сервіс» тільки на початку березня 2020 року. Однак, враховуючи, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" в Україні було встановлено карантин, приватна фірма "Преф-Сервіс" надала до підписання акт здачі-прийняття робіт лише 21.04.2020, а у подальшому здійснювалася ще і заміна обладнання, що було оформлено актом від 23.07.2020.

Поряд з цим, доказів неможливості замовлення магнітострикцiйних рiвнемірів раніше у приватної фірми «Преф-Сервіс», або ж з іншими контрагентами чи інших підстав, які не залежали від волі позивача та позбавили його можливості вчасно придбати й зареєструвати відповідні прилади, до суду не наведено.

За вказаних обставин, та зважаючи на те, що позивачем у період з 01.04.2020 по 24.04.2020 здійснювалась реалізація пального з акцизних складів з резервуарів, обладнаних трьома рівнемірами-лічильниками не зареєстрованими в Єдиному державному реєстрі, суд вважає, що відповідач правомірно наклав на позивача оскаржуваним податковим повідомлення-рішенням № 00000/3782/Ж10/24-13-09-01 від 12.07.2021 штрафну санкцію у загальній сумі 60000,00 грн (20000,00 грн х 3) відповідно до п. 128-1.1 ст. 128-1 ПК України.

Стосовно висновку відповідача про порушення позивачем п. 22 підрозділу 5 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, п.п. 212.3.4 п. 212.3 ст. 212 ПК України, суд зазначає наступне.

Так, в акті фактичної перевірки зафіксовано, що ФОП ОСОБА_1 подано 31.07.2019 в електронному виглядi до контролюючого органу заяву про реєстрацію платника акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового та/або акцизних складiв (форми № 1 AKПC).

Водночас, в період з 01.07.2019 по 31.07.2019 (до реєстрації платника акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового) ФОП ОСОБА_1 через реєстратор розрахункових операцій «МАРІЯ-ЛТ-МТМ», заводський №МЗ, фіскальний № реалізоване пальне (бензин А-95, А-92, дизельне пальне) на АЗС за адресою: АДРЕСА_2 на загальну 132398,67 (додаток № 1 до акта перевірки), що підтверджується електронними розрахунковими документами сформованими PPO та переданими до органу ДПС дротовими та бездротовими каналами зв`язку та збереженими в підсистемі ДПС України (ІС «Податковий блок»/ виторги РРО, чеки РРО).

В поясненні ОСОБА_2 - представника ФОП ОСОБА_1 від 18.06.2021 зазначено, що платником акцизного податку в СЕАРП та СЕ зареєструвались 31.07.2019.

Таким чином, перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 до 01.07.2019 не зареєструвався платником акцизного податку та з 01.07.2019 по 31.07.2019 здійснював операції з реалізації пального на загальну суму 132398,67 грн без реєстрації платником акцизного податку, чим порушено вимоги пункту 22 підрозділу 5 «Особливості справляння акцизного податку та екологічного податку» розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України.

На підставі вказаного висновку, 12.07.2021 відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № 00000/3783/Ж10/24-13-09-01, яким за порушення п. 22 підрозділу 5 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, п.п. 212.3.4 п. 212.3 ст. 212 ПК України до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) в сумі 132398,67 грн.

Надаючи правову оцінку наведеним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Підпунктом 212.1.15 п. 212.1 ст. 212 ПК України (в редакції чинній з 01.07.2019) встановлено, що платником акцизного податку є особа (у тому числі юридична особа, що веде облік результатів діяльності за договором про спільну діяльність без створення юридичної особи), постійне представництво, які реалізують пальне або спирт етиловий.

Згідно п.п. 14.1.141-1 п.14.1 ст. 14 ПК України пальне - нафтопродукти, скраплений газ, паливо моторне альтернативне, паливо моторне сумішеве, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, інші товари, зазначені у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу.

Під реалізацією підакцизних товарів (продукції) необхідно розуміти будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів (п.п. 14.1.212. п.14.1 ст. 14 ПК України).

Об`єктами оподаткування акцизним податком є операції з реалізації з акцизного складу/акцизного складу пересувного будь-яких обсягів пального або спирту етилового понад обсяги, що: отримані з інших акцизних складів/акцизних складів пересувних, що підтверджені зареєстрованими акцизними накладними в Єдиному реєстрі акцизних накладних; ввезені (імпортовані) на митну територію України, що засвідчені належно оформленою митною декларацією; вироблені в Україні, реалізація яких є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 213.1.1 цього пункту, або не підлягає оподаткуванню, або звільняється від оподаткування, або оподатковується на умовах, встановлених статтею 229 цього Кодексу, що підтверджені зареєстрованими акцизними накладними в Єдиному реєстрі акцизних накладних (п.п. 213.1.12 п. 213.1 ст. 213 ПК України).

За приписами п. 232.1 ст. 232 ПК України облік обсягів пального або спирту етилового у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового ведеться окрема в розрізі платників податку - розпорядників акцизних складів/акцизних складів пересувних та акцизних складів/акцизних складів пересувних за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД.

Відповідно до п.п. 212.3.4 п. 212.3 ст. 212 ПК України (в редакції Закону України від 23.11.2018 № 2628-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів", що набув чинності з 01.07.2019) особи, які здійснюватимуть реалізацію пального або спирту етилового, підлягають обов`язковій реєстрації як платники податку контролюючими органами за місцезнаходженням юридичних осіб, постійних представництв, місцем проживання фізичних осіб - підприємців до початку здійснення реалізації пального або спирту етилового.

Реєстрація платника податку здійснюється на підставі подання особою не пізніше ніж за три робочі дні до початку здійснення реалізації пального або спирту етилового заяви, форма якої затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками акцизного податку.

З метою забезпечення норм ПК України, постановою Кабінету Міністрів України від 24.04.2019 № 408 "Деякі питання електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового" затверджено Порядок електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового (далі - Порядок).

Згідно п. 9 Порядку № 408 датою реєстрації платника акцизного податку є дата включення його до Реєстру платників акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового (далі - Реєстр), але не раніше ніж 01.07.2019.

Поряд з цим абзацом другим п. 22 підрозділу 5 «Особливості справляння акцизного податку та екологічного податку» розділу XX "Перехідні положення" ПК України визначено, що платники податку зобов`язані з 1 травня 2019 року до 1 червня 2019 року зареєструвати в системі електронного адміністрування реалізації пального усі акцизні склади, розпорядниками яких такі платники податку будуть станом на 1 липня 2019 року.

Суб`єкти господарювання, які відповідатимуть визначенню платників податку з 1 липня 2019 року, зобов`язані до 1 липня 2019 року зареєструватися платниками податку та зареєструвати в системі електронного адміністрування реалізації пального усі акцизні склади, розпорядниками яких такі платники податку будуть станом на 1 липня 2019 року.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що будь-які суб`єкти господарювання, які з 01.07.2019 підпадають під визначення платника акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового, в тому числі ті, що до 01.07.2019 були зареєстровані в Реєстрі платників акцизного податку з реалізації пального, підлягають обов`язковій реєстрації в Реєстрі. Така реєстрація повинна бути здійснена до 01.07.2019. Ті суб`єкти господарювання, які планують здійснювати реалізацію пального або спирту етилового, підлягають обов`язковій реєстрації в Реєстрі на підставі заяви, поданої не пізніше ніж за три робочі дні до початку здійснення такої реалізації.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечувалося позивачем, що в період з 01.07.2019 по 31.07.2019 позивач через реєстратор розрахункових операцій «МАРІЯ-ЛТ-МТМ», заводський №МЗ, фіскальний № здійснював операції з реалізації пального на АЗС за адресою: Чернівецька область, Глибоцький район, с. Старий Вовчинець, вул. Б. Хмельницького, буд. 4А на загальну суму 132398,67 грн без реєстрації платником акцизного податку.

Наведена обставина підтверджується електронними розрахунковими документами сформованими PPO та переданими до органу ДПС дротовими та бездротовими каналами зв`язку та збереженими в підсистемі ДПС України (ІС «Податковий блок»/ виторги РРО, чеки РРО), що є додатком № 1 до акта перевірки від 18.06.2021.

Судом встановлено, що платником акцизного податку в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового позивач зареєструвався 31.07.2019, що підтверджується заявою про реєстрацію платника акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового етилового та/або акцизних складів форми № 1- АКПС та квитанцією № 2 від 31.07.2019.

Згідно п. 117.3 ст. 117 ПК України здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального або спирту етилового без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку у порядку, передбаченому цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу на юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців у розмірі 100 відсотків вартості реалізованого пального або спирту етилового.

Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, що відповідач правомірно виніс оскаржуване податкове повідомлення-рішення № 00000/3783/Ж10/24-13-09-01 від 12.07.2021, яким за порушення п. 22 підрозділу 5 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, п.п. 212.3.4 п. 212.3 ст. 212 ПК України застосовав до позивача штрафну (фінансову) санкцію (штраф) у розмірі 100 відсотків вартості реалізованого пального, що складає 132398,67 грн.

Твердження позивача про те, що він зареєстрований як платник акцизного податку ще 01.03.2016 та жодного дня не здійснював операції з реалізації пального без такої реєстрації, суд відхиляє, оскільки позивач як суб`єкт господарювання, який з 01.07.2019 підпадав під визначення платника акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового, в тому числі як такий, що до 01.07.2019 був зареєстрований в Реєстрі платників акцизного податку з реалізації пального, підлягав обов`язковій реєстрації в Реєстрі.

Стосовно висновку відповідача про порушення позивачем п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

В акті перевірки від 18.06.2021 зафіксовано, що на вимогу контролюючого органу, відповідальною особою АЗС, роздруковано Х-звіт РРО, в якому були зазначені залишки товарів на початок 10.06.2021, обороти за день, залишок товарів на момент роздрукування Х-звіту.

15.06.2021 ГУ ДПС у Чернівецькій області вручено представнику ФОП ОСОБА_1 ОСОБА_2 лист від 15.06.2021 № 7535/6/24-13-09-01 з вимогою надання документів, зокрема, змінних звітів АЗС за формою №17-НП за 09.06.2021 та 10.06.2021.

ФОП ОСОБА_3 . запитуванi документи для перевірки не надано, про що складено акт від 18.06.2021 № 250/6/24-13-09-01/ НОМЕР_2 .

Згідно з представленими документами (Х-звіт за 10.06.2021), на початок звiтної дати 10.06.2021, у ФОП ОСОБА_1 на АЗС за адресою: АДРЕСА_2 , обліковувались залишки паливно-мастильних матеріалів: А-95 3292,97 літрів ціною 27,90 грн/літр; А-92 6471,16 літрів за ціною 26,90 грн/літр; ДП 6264,75, літрів за ціною 26,90 грн./літр.

Відповідно денного звіту (Х-звіту) за 10.06.2021, визначено обсяг виконаних операцій, що заносяться до фіскальної пам`яті РРО та встановлено реалiзацiю паливно-мастильних матеріалів: А-92 98,11 літрів; ДП - 57,72 літрів.

Одночасно, під час перевірки знято фактичні залишки паливно-мастильних матеріалів, які з врахуванням градуювальних таблиць на резервуари та допустимої відносної похибки відображені у Відомості про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів ТМЦ (додаток № 3 до акту), що підписана представником ОСОБА_1 ОСОБА_2 без зауважень.

При знятті залишків нафтопродуктів враховано, що надходжень нафтопродуктів за зміну не було, враховано кiлькiсть вiдпущених за зміну нафтопродуктiв за сумарними показниками лічильників паливно-роздавальних колонок, визначено рівень наливу ПММ в кожному резервуарі та результатами цих вимірювань визначено об`єм нафтопродуктів (фактичний залишок), який складає: А-95 - 2853 літрів; А-92 5377 літрів; ДП 5755 літрів.

Враховуючи зазначене вище, перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_3 не ведеться в порядку встановленому законодавством облік товарних запасів за місцем їх реалізації (встановлено нестачу паливно-мастильних матеріалів: А-95 в кількості 439,97 літрів на суму 12275,16 грн; А-92 в кількості 996,05 літрів на суму 26793,75 грн; ДП в кількості 452,03 літрів на суму 12159,61 грн), чим порушено п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування і послуг».

В поясненні ОСОБА_2 - представника ФОП ОСОБА_1 від 18.06 2021 зазначено, що нестача пального виникла у зв`язку з тим, що невчасно були перенесенi залишки пального А-95, А-92, ДП в кількості 1888,05 літрів на суму 51228,52 грн.

У зв`язку з ненаданням документального підтвердження причин нестачі, наявністю попереднього програмування такого товару в РРО, продажем аналогiчного товару в цей же період, перевіркою зроблено висновок про вибуття таких запасів з місця продажу шляхом їх реалізації на суму 51228,52 грн без застосування РРО, чим порушено вимоги п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування і послуг».

На підставі вказаного висновку, керуючись п. 1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», 12.07.2021 відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № 00000/3784/Ж10/24-13-09-01, яким за порушення п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) в сумі 5112,85 грн (51228,52 грн Х 10%).

Надаючи правову оцінку наведеним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР (далі Закон № 265/95-ВР).

Пунктами 1, 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР встановлено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані:

- проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

- вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Абзацом 1 п. 1 ст. 17 Закону № 265/95-ВР встановлено, що за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання:

у розмірі 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше;

у розмірі 150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

Відповідно до абз. 1 п. 11 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону № 265/95-ВР, тимчасово, до 1 січня 2022 року, санкції, визначені пунктом 1 статті 17 цього Закону, застосовуються в таких розмірах:

10 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше;

50 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

У позові позивач стверджував, що він, як фізична особа-підприємець, не зобов`язаний вести бухгалтерський облік. Водночас, ним ведеться лише податковий облік. Крім того, позивач зазначав, що нестача пального виникла у зв`язку з тим, що несвоєчасно були перенесені залишки пального А-95, А-92, ДП в кількості 1888,05 літрів на суму 51228,52 грн.

З огляду на наведене, позивач вважає, що оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням № 00000/3784/Ж10/24-13-09-01 від 12.07.2021 відповідач незаконно застосував до нього штрафну санкцію у розмірі 5112,85 грн.

Беручи до уваги наведене, суд звертає увагу, що єдиний порядок організації та виконання робіт, пов`язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти (далі - нафта) і нафтопродуктів встановлює Інструкція про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затверджена спільним наказом Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Міністерства палива та енергетики України, Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики України від 20.05.2008 № 281/171/578/155, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02.09.2008 за № 805/15496 (далі - Інструкція).

Пунктом 10.4.1 Інструкції встановлено, що на АЗС здійснюється оперативне кількісне контролювання, результати якого використовуються для ведення обліку, звіряння кількості отриманих і відпущених нафтопродуктів. Кількісний облік нафтопродуктів на АЗС здійснюється за формою змінного звіту АЗС № 17-НП.

Згідно п. 10.4.2 Інструкції під час приймання-передавання зміни оператори АЗС: визначають залишки нафтопродуктів на кінець зміни з урахуванням залишків на початок зміни (цей залишок переноситься з графи "обліковий залишок попередньої зміни"), надходження нафтопродуктів за зміну, які підтверджено відповідними документами, та кількості відпущених за зміну нафтопродуктів за сумарними показниками лічильників усіх ПРК, ОРК (обліковий залишок); вимірюють загальний рівень нафтопродуктів і рівень підтоварної води в кожному резервуарі та за результатами вимірювань визначають об`єм нафтопродуктів (фактичний залишок); роздруковують на РРО фіскальний звітний чек і визначають обсяг виконаних розрахункових операцій, що заносяться до фіскальної пам`яті; передають залишок готівки; перевіряють наявність та фіксацію у місцях, передбачених експлуатаційним документом, свинцевих пломб з відбитком повірочного тавра та відповідність відбитку цих тавр у формулярах на ПРК, ОРК.

У разі встановлення розбіжності фактичної і облікової кількості нафтопродуктів у резервуарі в границях відносної похибки методу вимірювання маси згідно з ГОСТ 26976 зміна передається і приймається за обліковим залишком нафтопродукту. Перевищення фактичного залишку на кінець зміни над обліковим залишком на кінець зміни понад допустиме граничне відхилення фіксується у змінному звіті. У разі перевищення розбіжності фактичної і облікової кількості нафтопродуктів у резервуарі понад зазначених норм керівництво повинно вжити заходів щодо проведення позачергової інвентаризації. До встановлення обставин перевищення фактичного залишку на кінець зміни над обліковим залишком на кінець зміни понад допустиме граничне відхилення обліковий залишок не корегується.

Після завершення зміни оператором АЗС складається змінний звіт АЗС за формою № 17-НП у двох примірниках, з яких один з доданими ТТН здається до бухгалтерської служби, а другий - залишається на АЗС (п. 10.4.3 Інструкції).

Суд зазначає, що співставлення даних обліку звітів АЗС, даних РРО з фактичними вимірюваннями залишків пального в резервуарах, тобто визначення різниці між кількістю нафтопродуктів, які надійшли на АЗС та кількість реалізованих нафтопродуктів є належним тa правомірним способом перевірки наявності неоприбуткованих нафтопродуктів. Якщо різниця показників є меншою ніж кількість фактично наявного в резервуарах пального, то має місце реалізація товарів, які не обліковані у встановленому порядку.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у своїх постановах від 12.03.2020 у справі №823/1917/16 та від 28.05.2020 справі №823/1978/16.

Судом встановлено, що на вимогу контролюючого органу, відповідальною особою АЗС, роздруковано Х-звіт РРО, в якому були зазначені залишки товарів на початок 10.06.2021, обороти за день, залишок товарів на момент роздрукування Х-звіту (а.с. 99, 121, 129).

Згідно з представленими документами (Х-звіт за 10.06.2021), на початок звiтної дати 10.06.2021, у ФОП ОСОБА_1 на АЗС за адресою: АДРЕСА_2 , обліковувались залишки паливно-мастильних матеріалів: А-95 3292,97 літрів ціною 27,90 грн/літр; А-92 6471,16 літрів за ціною 26,90 грн/літр; ДП 6264,75, літрів за ціною 26,90 грн./літр.

Вiдповiдно денного звіту (Х-звіту) за 10.06.2021, відповідачем визначено обсяг виконаних операцій, що заносяться до фіскальної пам`яті РРО та встановлено реалiзацiю паливно-мастильних матеріалів: А-92 98,11 літрів; ДП - 57,72 літрів.

З матеріалів справи також видно, що під час проведення фактичної перевірки, 15.06.2021 уповноваженими особами відповідача вручено представнику позивача Грушці О.П. лист від 15.06.2021 №7535/6/24-13-09-01 з вимогою надання документів, зокрема, змінних звітів АЗС за формою №17-НП за 09.06.2021 та 10.06.2021 (а.с. 122).

Вказаний лист отримано представником позивача Грушка О.П., що підтверджується його підписом (а.с. 122).

Оскільки, станом на 14 год. 00 хв. 18.06.2021 позивачем або його представником ОСОБА_2 не було надано запитувані документи, а саме: змінні звіти АЗС за формою №17-НП за 09.06.2021 та 10.06.2021, уповноваженими особами відповідача під час фактичної перевірки складено акт № 250/6/24-13-09-01/ НОМЕР_2 від 18.06.2021 (а.с. 123).

Під час розгляду справи по суті, позивач не обґрунтував причини та підстави неподання відповідачу в ході проведення фактичної перевірки запитуваних документів, зокрема: змінні звіти АЗС за формою №17-НП за 09.06.2021 та 10.06.2021, а також не надав їх до суду для огляду та дослідження.

Окрім того, матеріалами справи підтверджується, що під час фактичної перевірки уповноваженими особами відповідача знято фактичні залишки паливно-мастильних матеріалів, які з врахуванням градуювальних таблиць на резервуари та допустимої відносної похибки відображені у Відомості про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (ТМЦ) станом на 10.06.2021 (додаток № 3 до акту фактичної перевірки від 18.06.2021).

Судом встановлено, що Відомості про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (ТМЦ) станом на 10.06.2021 (додаток № 3 до акту фактичної перевірки від 18.06.2021) підписані представником позивача Грушкою О.П. без зауважень (а.с. 100).

Дослідженням Відомості про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (ТМЦ) станом на 10.06.2021 встановлено, що зняття фактичних залишків товарів проводилось на АЗС за адресою: Чернівецька область, Глибоцький район, с. Старий Вовчинець, вул. Б. Хмельницького, буд. 4А. Перевірка розпочата 10.06.2021 о 14 год. 40 хв, завершена 18.06.2021 о 14 год. 00 хв.

Як видно із змісту досліджуваної Відомості, при знятті залишків нафтопродуктів уповноваженими особами відповідача враховано, що надходжень нафтопродуктів за зміну не було, враховано кiлькiсть вiдпущених за зміну нафтопродуктiв за сумарними показниками лічильників паливно-роздавальних колонок, визначено рівень наливу ПММ в кожному резервуарі та результатами цих вимірювань визначено об`єм нафтопродуктів (фактичний залишок), який складає: А-95 - 2853 літрів; А-92 5377 літрів; ДП 5755 літрів.

За наслідками перевірки відповідачем встановлено нестачу паливно-мастильних матеріалів, а саме: А-95 в кількості 439,97 літрів на суму 12275,16 грн; А-92 в кількості 996,05 літрів на суму 26793,75 грн; ДП в кількості 452,03 літрів на суму 12159,61 грн.

Під час розгляду справи по суті, позивач не заперечував факт нестачі пального, зафіксований у Відомості про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (ТМЦ).

З урахуванням наведеного, суд вважає, що в ході перевірки відповідачем правомірно встановлено не ведення позивачем в порядку встановленому законодавством облік товарних запасів за місцем їх реалізації, а саме: встановлено нестачу паливно-мастильних матеріалів: А-95 в кількості 439,97 літрів на суму 12275,16 грн; А-92 в кількості 996,05 літрів на суму 26793,75 грн; ДП в кількості 452,03 літрів на суму 12159,61 грн, чим порушено п. 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР.

Аналізуючи вищенаведене, суд дійшов висновку щодо наявності y контролюючого органу правових підстав для застосування до позивача штрафних санкцій передбачених п. 1 ст. 17 Закону Закон № 265/95-ВР через що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, тому задоволенню не підлягають.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на вищевстановлені обставини справи та наведені норми матеріального права, суд приходить до висновку, що відповідач під час прийняття оскаржуваних податкових повідомлень рішень діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України.

Згідно ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У відповідності до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Позивач під час судового розгляду справи, не довів належними засобами доказування обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, натомість відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів належними засобами доказування правомірність та обґрунтованість прийнятих ним оскаржуваних податкових повідомлень - рішень. Тому позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Доводи позивача щодо протиправності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень суд відхиляє, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Частиною 5 ст. 139 КАС України встановлено, що у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки, у задоволенні позову позивачу відмовлено повністю, та за відсутності понесення відповідачем судових витрат, судом розподіл судових витрат не проводиться.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 72, 73, 77, 90, 139, 241 - 243, 246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - відмовити повністю.

Згідно ст. 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Повне найменування учасників справи:

позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач Головне управління ДПС у Чернівецькій області (вул. Героїв Майдану, 200-А, м. Чернівці, ).

Суддя В.К. Левицький