Справа № 400/2444/22
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2022-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 жовтня 2022 р. № 400/2444/22
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Факультету перепідготовки та підвищення кваліфікації авіаційного персоналу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, вул. Леваневців, 25, м. Миколаїв, 54038,

про:визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

22 лютого 2022 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Факультету перепідготовки та підвищення кваліфікації авіаційного персоналу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (далі відповідач) про:

- визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу середнього заробітку за весь час затримки виплати, вихідної допомоги при звільненні, по день фактичного розрахунку при звільненні, тобто з 13.01.2022 (наступний день після звільнення з військової служби у запас) по 04.02.2022 (день фактичного розрахунку по індексації) з розрахунку середнього грошового забезпечення за останні два календарні місяці служби перед звільненням.

- зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки виплати вихідної допомоги при звільненні з військової служби по день фактичного розрахунку, тобто з 13.01.2022 (наступний день після звільнення з військової служби у запас) по 04.02.2022 (день фактичного розрахунку по індексації) з розрахунку середнього грошового забезпечення за останні два календарні місяці служби перед звільненням.

- визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої вихідної допомоги при звільненні з військової служби за весь час затримки виплати за період з 13.01.2022 по 04.02.2022 день фактичної виплати вихідної допомоги при звільненні.

- зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої вихідної допомоги при звільненні з військової служби за весь час затримки виплати за період з 13.01.2022 по 04.02.2022 день фактичної виплати вихідної допомоги при звільненні.

Позов обґрунтовано позивачем тим, що при звільненні 12.01.2022 його з військової служби (виключення зі списків особового складу факультету) відповідач виплатив йому вихідну допомогу в розмірі 50% грошового забезпечення за кожний рік проходження військової служби при звільненні лише 04.02.2022.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.02.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку, встановленому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

08.08.2022 відповідач надав до суду клопотання про зупинення провадження по справі.

Ухвалою суду від 09.08.2022 суд відмовив у задоволенні клопотання у зв`язку з тим, що частиною другою статті 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» встановлено, що скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

Поряд з цим, статтею 236 КАС України встановлено виключний перелік підстав, коли суд зупиняє провадження (частина перша) або має право зупинити провадження у справі (частина друга), серед яких відсутня така підстава як ведення воєнного стану. Відтак суд не може на цій підставі зупинити провадження у справі.

15.08.2022 від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти задоволення позову і просив у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Відзив аргументовано тим, що:

військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового військової частини. Позивач не звертався до відповідача про не виключення його зі списків особового складу згідно з наказом Факультету від 12 січня 2022 року № 6, таким чином погодившись з розрахунком при його звільнені;

виплата одноразової допомоги у разі звільнення прямо залежить від факту звільнення, тобто може бути виплачена після звільнення з військової служби. Відповідач здійснив замовлення коштів у забезпечувального органу, розпорядника коштів вищого рівня, тобто відповідач здійснив усі залежні від нього заходи і затримка виплати не є бездіяльністю відповідача;

строки затримки виплати не передбачають такої виплати як одноразова допомога у разі звільнення, а тому не підпадає під дію статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Розглянувши заяви по суті, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Позивач проходив службу у Збройних Силах України. Наказом Командування Повітряних Збройних Сил України (по особовому складу) від 30.12.2022 року № 861 позивача було звільнено з військової служби в запас за пунктом «б» (за станом здоров`я) частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок i військову службу».

Відповідно до наказу начальника факультету перепідготовки та підвищення кваліфікації авіаційного персоналу Харківського національного університету Повітряних Сил (по стройовій частині) від 12.01.2022 № 6 позивач виключений зі списків особового складу факультету та всіх видів забезпечення.

При звільненні з військової служби (виключеннi зi спискiв особового складу факультету) 12.01.2022 відповідач не виплатив позивачу вихiдну допомога при звiльненнi в розмiрi 50% грошового забезпечення за кожний piк проходження вiйськової служби.

Лише 04 лютого 2022 року на картковий рахунок позивача було зараховано вихiдну допомогу при звільненні з вiйськової служби в cyмi 418579,70 грн, що підтверджуються витягом з карткового рахунку позивача в АТ «УКРСИББАНК».

Позивач вважає, що відповідач повинен був нарахувати та виплатити позивачу середнє грошове забезпечення за весь час затримки виплати вихiдної допомоги при звiльненнi за перiод з 13.01.2022 (наступний день пiсля звiльнення з військової служби у запас) по 04.02.2022 (день фактичного розрахунку по вихідній допомозі) та компенсацію втрати частини доходiв у зв`язку з порушенням cтроків їx виплати на суму невиплаченої вихiдної допомоги при звільненні з військової служби за весь час затримки виплати за перiод з 13.01.2022 по 04.02.2022 (день фактичної виплати вихiдної допомоги при звiльненнi в розмiрi 50 % грошового забезпечення за кожний piк проходження вiйськової служби).

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення ненарахування та невиплати середнього грошового забезпечення за весь час затримки позивач звернувся до суду з цим позовом. Так, позивача переконаний, що вказаною бездіяльністю порушено його право на отримання зазначеної грошової допомоги у належному розмірі.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згiдно з частиною першою статтi 3 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) законодавство про працю регулює відносини працівників ycix підприємств установ організацій незалежно від власностi, виду дiяльностi i галузевої належностi, а також осiб, якi працюють за трудовим договором з фiзичними особами.

Відповідно до статті 117 КЗпП України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Згідно з першим реченням абзацу третього пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням.

Зважаючи на зміст трудових правовідносин між працівником та підприємством, установою, організацією, під «належними звільненому працівникові сумами» необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо). Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; в разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Разом з тим держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності правового регулювання покладаються на державу.

Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний у день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) під час звільнення працівника виплату всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадять у день звільнення. За змістом статті 117 КЗпП України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, за відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Сама собою відсутність коштів у роботодавця не скасовує його відповідальності.

Тому суд відхилив як необґрунтовані доводи відповідача щодо того, що ним було здійснено всі належні заходи для отримання позивачем належних йому виплат, і що строк виплати залежав не від відповідача, а від департаменту фінансів Міністерства оборони України, який фінансує відповідача.

У відзиві відповідач зазначив, що факт розрахунку по грошовому забезпеченню також підтверджується наказом начальника Факультету № 6 від 12 січня 2022 року, згідно з яким позивачу виплата одноразової грошової допомоги у разі звільнення перебуває у прямій залежності від факту звільнення, а тому може бути виплачена після звільнення з військової служби.

З цього приводу суд зазначає, що в наказі відповідача від 12 січня 2022 року № 6 передбачено виплатити позивачу поряд з іншими виплатами також і «одноразову грошову допомогу по звiльненню вiдповiдно до постанови Кабiнетy Міністрів України вiд 17 липня 1992 року № 393 за 32 календарних роки.»

Відтак відповідач зобов`язаний був виплатити позивачу відповідну одноразову грошову допомогу 12.01.2022.

Тому позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача компенсації втpaти частини доходiв у зв`язку з порушення строків їх виплати на суму невиплаченої вихідної допомоги при звільненні з військової служби за весь час затримки виплат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру.

Позивач просить стягнути середній заробіток за невчасно проведений розрахунок і виплату саме вихідної допомоги.

Згідно з підпунктом «б» пунктом 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, вихідна допомога відноситься до одноразових виплат.

Таким чином, у разі порушення встановлених строків виплати вихідної допомоги при звільненні у відповідного громадянина не виникає право на отримання компенсації згідно із Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Відтак в задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити.

Згідно з частиною четвертою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Відповідно до квитанції від 21.02.2022 № 102118893 позивач сплатив судовий збір у сумі 992,40 гривні. Позов задоволено частково, а тому відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає половина сплаченого ним судового збору, а саме: 496,20 гривні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 , виданий Заводським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області 01 лютого 2007 року) до Факультету перепідготовки та підвищення кваліфікації авіаційного персоналу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (вул. Леваневців, 25, м. Миколаїв, 54007; ідентифікаційний код за ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

2.Визнати протиправною бездіяльність Факультету перепідготовки та підвищення кваліфікації авіаційного персоналу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (вул. Леваневців, 25, м. Миколаїв, 54007; ідентифікаційний код за ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 , виданий Заводським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області 01 лютого 2007 року) середнього заробітку за весь час затримки виплати вихідної допомоги при звільненні по день фактичного розрахунку при звільненні, тобто з 13.01.2022 (наступний день після звільнення з військової служби у запас) по 04.02.2022 (день фактичного розрахунку по вихідній допомозі при звільненні) з розрахунку середнього грошового забезпечення за останні два календарні місяці служби перед звільненням.

3. Зобов`язати Факультет перепідготовки та підвищення кваліфікації авіаційного персоналу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (вул. Леваневців, 25, м. Миколаїв, 54007; ідентифікаційний код за ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 , виданий Заводським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області 01 лютого 2007 року) середній заробіток за весь час затримки виплати вихідної допомоги при звільненні з військової служби по день фактичного розрахунку, тобто з 13.01.2022 (наступний день після звільнення з військової служби у запас) по 04.02.2022 (день фактичного розрахунку по вихідній допомозі при звільненні) з розрахунку середнього грошового забезпечення за останні два календарні місяці служби перед звільненням.

4. В решті позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 , виданий Заводським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області 01 лютого 2007 року) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020; ідентифікаційний код за ) судовий збір у розмірі 496 (Чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

6. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

7. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

8. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Рішення складено в повному обсязі 03 жовтня 2022 року