Справа № 160/12302/22
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2022-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, відповідача-3: Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, відповідача-4: Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -
15.08.2022 року засобами поштового зв`язку до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому позивач просить:
- зобов`язати Головне УПФУ в Дніпропетровській області зарахувати період роботи позивача з 28.07.2003р. по 29.12.2003р. на посаді машиніста паливоподавання до пільгового стажу за Списком №2 та призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 - з 30.11.2021 року.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена справа розподілена судді О.С. Рябчук.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.08.2022 р. відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у письмовому провадженні.
Цією ж ухвалою відповідачам було надано строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
05.09.2022 року засобами електронного зв`язку до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач проти позову заперечує в повному обсязі, вказує, що обов`язковою умовою для призначення пенсії за віком, в тому числі на пільгових умовах, є достатня кількість пільгового стажу, що визначено в діючому законодавстві. До пільгового стажу не зараховано період роботи з 28.07.2000р. по 29.12.2003р. згідно з уточнюючою довідкою № 100/10 від 28.01.2022р., оскільки вищезазначений період не підтверджено атестацією робочих місць. За таких обставин вважає прийняте рішення вмотивованим та обґрунтованим та просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
27.09.2022 року засобами поштового зв`язку від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив проти позову. Відповідачем заперечуються позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач вказує, що оскаржуване рішення було прийнято через відсутність атестації робочих місць на підприємстві, де працювала позивач, що унеможливлює зарахування такого стажу до пільгового. Окрім наведеного зазначає, що призначення та перерахунок пенсій належить до дискреційних повноважень відповідача та позовні вимоги в частині зобов`язання призначити пенсію за цих умов є безпідставними.
27.09.2022 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було повторно надіслано відзив, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Разом із відзивом проти позову відповідачем надіслано до суду матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 .
Відповідачами 2, 4 не було надано відзиву проти позову. З клопотаннями, заявами, додатковими доказами до суду не звертались.
Відповідно до ч.1 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За змістом приписів п.3 ч.6 ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи, зокрема, щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного України встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч.5 ст.250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Згідно з 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 13.01.2022 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком.
«Вік заявниці 58 років.
Необхідний пільговий стаж на роботах з особливо шкідливими і важкими умовами праці за списком № 1 визначений пунктом 1 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування не менше 5 років на зазначених роботах.
Пільговий стаж відсутній.
Результати розгляду документів, доданих до заяви:
До пільгового стажу не зараховано:
У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).
Довідка пільгового характеру № 100/113 від 18.10.2021 не відповідає вимогам Постанови Кабінету Міністрів від 12 серпня 1993 року № 637, а саме не зазначено, що особа працювала повний робочий день в (цех, дільниця тощо), найменування підприємства, установи, організації, на якому працювала особа та характер виконуваних робіт.
Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Наданий документ, наказ № 375 від 02.06.2000 року є подовженням атестації робочих місць від 30.12.1994 року № 1105 що не дає права для зарахування пільгового стажу з 28.07.2000 по 29.12.2003, відповідно до пільгової довідки № 100/113 від 18.10.2021.
Необхідний страховий стаж, відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 19 років.
Загальний стаж становить 38 років 0 місяців 19днів.
Результати розгляду документів, доданих до заяви:
за доданими документами до страхового стажу не зараховано період:
- з 04.08.1982 по 25.12.1982, оскільки у архівній довідці № Т-858-2021 від 01.12.2021 при звільненні зазначено по батькові ОСОБА_2 , а згідно паспортних даних Степанівна».
02.02.2022 року ОСОБА_1 вдруге звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Рішення № 12 містить наступні обґрунтування відмови у призначенні пенсії:

«Вік заявниці 58 років.

Страховий стаж особи становить 37 років 7 місяців 17днів, стаж за списком № 2 - 04 роки 10 місяців 02 дні.

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

За доданими документами до пільгового стажу не зараховано період роботи з 28.07.2000 по 29.12.2003 за довідкою № 100/10 від 28.01.2022р., оскільки не підтверджено атестацією робочих місць.»

11.02.2022 року ОСОБА_1 втретє звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком.

Заяву було направлено за принципом екстериторіальності для розгляду та 18.02.2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах № 12.

Рішення № 12 містить наступні обґрунтування відмови у призначенні пенсії:

«Вік заявниці 58 років 02 місяці 12 днів.

Необхідний страховий стаж становить не менше 25 років у жінок.

Страховий стаж особи становить 37 років 7 місяців 17днів.

Необхідний пільговий стаж становить 10 років.

Пільговий стаж заявниці - 04 роки 10 місяців 02 дні.

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

за доданими документами до пільгового стажу не зараховано період роботи з 28.07.2000 по 29.12.2003 за довідкою № 100/10 від 28.01.2022р., оскільки не підтверджено атестацією робочих місць.»

14.07.2022 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пільгової пенсії за віком.

Заяву було направлено за принципом екстериторіальності для розгляду та 27.07.2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах № 12.

Рішення № 12 містить наступні обґрунтування відмови у призначенні пенсії:

« Результати розгляду документів, доданих до заяви:

за поданими документами до страхового стажу не зараховано періоди трудової діяльності:

з 04.08.1982 по 25.12.1982 згідно архівної довідки виконавчого комітету Апостолівської міської ради від 01.12.2021 №Т-858-2021, оскільки в наказі про звільнення заявниця зазначена «Іванівна», а згідно паспортних даних «Степанівна».

Документами підтверджено, що особа має 37 років 7 місяців 17 днів страхового стажу.

Пільговий стаж особи становить 4 роки 8 місяців 6 днів.

До пільгового стажу не зараховано періоди:

З 28.07.2003 по 29.12.2003 згідно довідки, виданої відокремленим підрозділом «Криворізька теплова електрична станція» Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» 28.01.2022 № 100/10, оскільки даний період не підтверджено результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці.»

Не погоджуючись з наданими Головними управліннями Пенсійного фонду України відмовами у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах позивач звернулась з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.ст. 3, 19, 46 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Закон України «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; та гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно із ст. 1 Закону №1788 громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Частиною 1 статті 26 Закону №1058 визначено умови призначення пенсії за віком, відповідно до якої особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

Відповідно до ст. 1 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно з ч.1ст.24 Закону №1058-IVстраховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Наведене кореспондується положенням ч.2 ст.24 Закону №1058-IV, за якими страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч.4ст.24 Закону № 1058-IVперіоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також:

а) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків;

в) військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби;

д) навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі;

При призначенні пенсій на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 та пенсій за вислугу років відповідно до статті 55 цього Закону провадиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цими статтями, за умови, що зазначені роботи дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено порядок на умови призначення пенсій за віком на пільгових умовах.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається:

1) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах;

2) працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:

жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Статтю 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено порядок підтвердження стажу роботи, згідно з якою основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Статтею 48 Кодексу законів про працю України також визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідні положення містить і Постанова Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Так, згідно з пунктом 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 3 зазначеного Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За приписами пункту 20 вказаного Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

При цьому, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №234/13910/17 та від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за № 1451/11731 (далі - Порядок № 383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 року.

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Позивачем до матеріалів справи надано копію трудової книжки серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , дата заповнення 27.07.1982р. та має наступні записи щодо спірного періода:

- 23.04.2003р. прийнята до господарського відділу прибиральником службових приміщень до ВАТ «Дніпроенерго». Наказ №328к від 21.04.2003р.;

- 28.07.2003р. переведена до цеху паливоподання машиністом по паливо поданню четвертої групи кваліфікації. Наказ № 809-к від 24.07.2003р.;

- 18.07.2008р. переведена в цеху паливоподачі мотористом автоматизованої паливоподачі четвертої групи. Наказ № 818к від 17.07.2008р.

Одночасно з заявою позивачем надано:

- довідку Відокремленого підрозділу «Криворізька теплова електрична станція» Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» від 18.10.2021р. № 100/113, видану ОСОБА_1 в тому, що вона у період з 28.07.2003р. по 17.07.2008р. та з 27.06.2013р. по 13.08.2013р. працювала повний робочий день машиністом подання палива та зазначена професія передбачена Списком № 2 розділ ХІІІ код 13а, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003р. № 36. Підстава: накази з особового складу, ЄТКД, ОК фП-2, атестація робочих місць (накази № 375 від 02.06.2000 вдруге Р.М. 24-45, № 87 від 30.12.2003 Р.М. 24-45. № 414 від 29.12.2008 Р.М.24-45);

- відокремленого підрозділу «Криворізька теплова електрична станція» Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» від 28.01.2021р. № 100/10, видану ОСОБА_1 в тому, що вона у період з 28.07.2003р. по 17.07.2008р. та з 27.06.2013р. по 13.08.2013р. працювала повний робочий день у паливно-транспортному цеху (оперативний персонал) ДТЕК Криворізька ТЕС де виконувала обслуговування, контроль безперебійної роботи всього устаткування паливо подання, забезпечувала пуск, зупинку механізмів та устаткування паливо подавання для своєчасного вивантаження вагонів та завантаження бункерів твердим паливом (вугілля): машиніст подавання палива з 28.07.2003 (наказ від 24.07.2003р. № 809-к) по 17.07.2008, зазначена професія передбачена Списком № 2 розділ ХІІІ код 13а, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003р. № 36. Підстава: накази з особового складу, ЄТКД, ОК фП-2, атестація робочих місць (накази № 375 від 02.06.2000 - вдруге Р.М.24-45, № 87 від 30.12.2003 Р.М.24-45, №414 від 29.12.2008 Р.М. 24-45).

При цьому доводи відповідачів, що викладені у відзивах на позовну заяву та стали однією з підстав відмови у зарахуванні пільгового стажу щодо відсутності наказу про атестацію робочих місць не можуть бути враховані судом, оскільки відповідно до наказу по Криворізькій ТЕС № 375 від 02.06.2000р. атестацію робочих місць проведено та збережено право на отримання пільгової пенсії з 01.01.2000р. Наступну атестацію робочих місць було проведено 30.12.2003р. відповідно до наказу № 87 «Про результати атестації робочих місць за умовами праці для підтвердження права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за Списками № 1 та 2». А також суд зазначає, що при обчисленні трудового стажу особи на неї не може бути покладена відповідальність за неналежне виконання трудового законодавства роботодавцем.

Відповідно до пункту 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

За таких умов Головними управліннями Пенсійного фонду України в Дніпропетровській, Київській, Харківській та Житомирській областях протиправно було відмовлено у зарахуванні до пільгового стажу роботи по Списку № 2 ОСОБА_1 період роботи з 28.07.2003р. по 29.12.2003р. на посаді машиніста паливоподавання.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплачувати з 30 листопада 2021 року ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, суд зазначає наступне.

Призначення, перерахунок, нарахування та виплата пенсій відноситься до дискреційних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону №1058-IV, пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

В той же час, згідно з п.п.3 п. 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, яке затверджене постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за №40/26485, Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

З аналізу наведеного вбачається, що на даний час Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

Так, питання призначення пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

За таких обставин адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною 2 статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Також суд для найбільш ефективного захисту порушеного права особи може вийти за межі позовних вимог. Виходячи зі змісту позовних вимог та доказів, наданих на підтвердження правової позиції відповідачами, суд доходить висновку, що належним способом відновлення порушеного права позивача на отримання пенсії за віком на пільгових умовах буде скасування рішень Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 21.01.2022р. № 12, Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 09.02.2022р. № 12, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 18.02.2022р. № 12, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 21.07.2022р. від 12 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії з урахуванням висновків суду щодо зарахування до пільгового стажу по Списку № 2 періоду роботи з 28.07.2003р. по 29.12.2003р. на посаді машиніста паливоподавання.

Згідно із частинами 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

За таких обставин суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, відповідача-3: Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, відповідача-4: Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене, сплачений позивачем судовий збір за подачу даного позову до суду в сумі 992,40 грн. підлягає стягненню з відповідачів солідарно за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 72-74, 77, 241-246, 250, 260-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, відповідача-3: Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, відповідача-4: Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 812 від 21.01.2022 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області № 812 від 09.02.2022 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 812 від 18.02.2022 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 812 від 21.07.2022 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 ОСОБА_1 період роботи з 28.07.2003р. по 29.12.2003р. на посаді машиніста паливоподавання.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду щодо зарахування до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах роботи по Списку № 2 ОСОБА_1 періоду роботи з 28.07.2003р. по 29.12.2003р. на посаді машиніста паливоподавання.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 _ судові витрати з оплати судового збору у розмірі 248,10грн. ( двісті сорок вісім гривень десять копійок).

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (, вул. Саєнка Андрія, 10, м.Фастів, Київська обл., 08500) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 _ судові витрати з оплати судового збору у розмірі 248,10грн. ( двісті сорок вісім гривень десять копійок).

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, майдан Свободи, 5 Держпром, 3 під`їзд 2 поверх, м. Харків, 61022) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 _ судові витрати з оплати судового збору у розмірі 248,10грн. ( двісті сорок вісім гривень десять копійок).

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (, вул. О.Ольжича, 7, м. Житомир, 10003) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 _ судові витрати з оплати судового збору у розмірі 248,10грн. ( двісті сорок вісім гривень десять копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Рябчук