Справа № 420/13582/22
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2022-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

03 жовтня 2022 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Дубровна В.А., перевіривши виконання вимог статей 160, 161 КАС України за позовною заявою ОСОБА_1 до Національної поліції України Департаменту захисту економіки в особі Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

встановила:

27.09.2022 року ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Національної поліції України Департаменту захисту економіки в особі Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України, у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Національної поліції України Департаменту захисту економіки в особі Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України відносно ОСОБА_1 стосовно несвоєчасного остаточного розрахунку при звільненні.

- зобов`язати Національну поліцію України Департаменту захисту економіки в особі Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України виплатити ОСОБА_1 його середнє грошове забезпечення за весь час затримки остаточного розрахунку за період з 31 травня 2017 року по 11 березня 2022 року відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, представником позивача надано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, в обґрунтування якого, зазначає, що позивач дізнався про здійснену виплату 08.07.2022 року з листа, яким відповідач повідомив про виконання рішення суду. Щодо пропуску строку, представник позивача посилається на приписи ст. 233 КЗпП України, яким встановлено тримісячний строк як загальний строк для звернення за захистом суб`єктивних трудових прав працівників.

Вирішуючи питання щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом, суддя враховує наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Так, у постанові від 25 лютого 2021 року по справі №240/5092/20 Верховний Суд зазначив, що відповідно до правової позиції, сформованої в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №910/4518/16, за змістом приписів статей 94, 116, 117 КЗпП України і статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Також Верховним Судом у вищевказаній постанові зроблено висновок, що з огляду на те, що строк звернення до суду за вирішенням публічно-правового спору щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, як і в даному випадку, охоплюється спеціальною нормою частини п`ятої статті 122 КАС України, відсутні підстави для застосування у спірних правовідносинах частини першої статті 233 КЗпП України.

Таким чином, строк звернення до суду з даним адміністративним позовом складає один місяць, та такий строк обчислюється з моменту, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення її прав.

Згідно матеріалів позовної заяви, ОСОБА_1 у період з 01.01.2016 року по 31.05.2017 року проходив службу в поліції та був звільнений згідно наказу від 26.05.2017 року №177 о/с із займаної посади старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах управління захисту економіки Миколаївської області.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19.11.2021 року у справі №420/16900/21 позов ОСОБА_1 до Національної поліції України Департаменту захисту економіки в особі Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Зокрема, зобов`язано Національну поліцію України Департаменту захисту економіки в особі Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 року по 31.05.2017 року індексацію грошового забезпечення відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.

На виконання зазначеного рішення 11.03.2022 року проведено розрахунок.

Отже право на звернення до суду у позивача виникло починаючи з 11.03.2022 року до 11.04.2022 року включно.

Зокрема, вказана позовна заява подана до суду 26.09.2022р., тобто з порушенням місячного строку звернення.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що з врахуванням вищевикладеного, представник позивача помилково застосовує на приписи ст. 233 КЗпП України, яким встановлено тримісячний строк як загальний строк для звернення за захистом суб`єктивних трудових прав працівників до вказаних правовідносин.

Згідно ч.1 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Отже, суд зазначає, що позивачем не надано доказів звернення до суду з даним позовом з дотриманням строку звернення та не надано обґрунтованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з доказами на її підтвердження.

Частиною 3 ст. 161 КАС України визначено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як вбачається з резолютивної частини позову, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача середній заробіток за час затримки остаточного розрухунку.

Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи справу №910/4518/16, погодилася з висновком ВСУ (справа №226/168/15-ц від 30.11.2016) щодо сплати судового збору при вирішенні спору про стягнення з роботодавця середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Так, вирішуючи питання по суті, Велика Палата Верховного Суду виклала наступну правову позицію: «...середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінністатті 2 Закону України «Про оплату праці» тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати. При цьому Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що розміщення норм ст. ст.116,117 Кодексу законів про працю України в розділі VII «Оплата праці» є логічно вмотивованим, оскільки ними встановлено відповідальність роботодавців за затримку виплат коштів винагороди за виконану працівниками роботу, які повинні бути виплачені при їх звільненні. Проте таке розташування вказаних норм права не свідчить про належність середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до структури заробітної плати...»

Аналогічна правова позиція також висловлена Верховним Судом у постанові від 30.01.2019 у справі №910/4518/16, висновки якого, в силу вимог ч. 5ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №910/4518/16, позовна вимога про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні є майновою вимогою.

З огляду на викладене, позовна вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку підлягає сплаті судового збору, як за вимогу майнового характеру.

Разом з тим, позивачем не вказано суму стягнення за вказаною вимогою та її обґрунтований розрахунок, тобто не визначена ціна позову у цій частині.

При цьому, до позовної заяви й не додано платіжний документ про сплату судового збору, як за вимогу майнового характеру.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначеноЗаконом України «Про судовий збір».

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Пунктом 3 ч. 2ст. 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою - підприємцем справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осібта не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідноз ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що встановлений законом на 01.01.2022, становить 2481,00 грн.

Враховуючи, що позивачем заявлено позовну вимогу майнового характеру, однак, не вказано суму стягнення за вказаною вимогою та не надано її обґрунтований розрахунок, суд позбавлений можливості визначення чіткої суми сплати судового збору.

Таким чином, позивач повинен визначитись з сумою даного позову та надати суду належний доказ сплати (перерахування) судового збору в належному розмірі.

Інформацію про платіжні реквізити для перерахування судового збору за подання адміністративного позову до Одеського окружного адміністративного суду можна довідатися, зокрема, на офіційному сайті суду (adm.ks.court.gov.ua) в розділі «Судовий збір».

Крім того, визначено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Отже, наведене вище свідчить про недотримання позивачем вимог КАС України та є недоліками позовної заяви, що в свою чергу створює перешкоди для вирішення питання про наявність підстав для відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 1 статті 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 2 статті 169 КАС України встановлено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Зважаючи на викладене, позовна заява відповідно до ч.1 ст.169 КАС України підлягає залишенню без руху із встановленням позивачу строку для усунення її недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 169 КАС України,

УХВАЛИЛА:

Залишити позовну заяву без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали, шляхом надання до суду

- уточненої позовної заяви із визначенням ціни позову;

- обґрунтованої заяви про поновлення строку звернення до суду з даним позовом з доказами поважності причин пропуску такого строку, або докази того, що строк звернення до суду не є пропущеним,

- документ про сплату судового збору.

У разі невиконання цієї ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала окремо не оскаржується.

Суддя В.А. Дубровна