Справа № 183/46/19
Суддя: Сорока О. В.
Дата ухвалення: 2022-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 183/46/19
№ 2-а/183/5/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2022 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.

секретаря судового засідання Краснянської Д.О.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу № 1 роти № 4 БУПП в Чернігівській області ДПП лейтенант поліції Нагалюк Ірини Сергіївни про оскарження акту індивідуальної дії,-

в с т а н о в и в :

В січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених вимог, просив визнати протиправною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії № 284984 від 19 грудня 2018 року, винесену інспектором взводу № 1 роти № 4 БУПП в Чернігівській області ДПП лейтенантом поліції Нагалюк І.С. про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 КУпАП та накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що лейтенантом поліції 19 грудня 2018 року о 10:11 годині безпосередньо на узбіччі 74 км. дороги М-01 була винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення серія № 284984, відповідно до якої ОСОБА_1 керував транспортним засобом HYUNDAI ELANTRA Д.Н. НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю 113 км/год, що перевищає встановленні обмеження швидкості руху у населеному пункті на 63 км/год, чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР України. Швидкість руху вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості руху Tru Cam LTI 20/20, серійний № 001134, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Вважає вказану постанову необґрунтованою, незаконною та завідомо протиправною, оскільки в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, постанова прийнята за відсутності належних та допустимих доказів, складена з порушенням вимог законодавства.

Ухвалою суду від 04 січня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків /а.с.10/.

У встановлений судом строк позивачем було надано уточнений позов /а.с.12-16/, у якому уточнено позовні вимоги.

Ухвалою суду від 29 січня 2019 року відкрите загальне позовне провадження у справі /а.с.19/.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно якої позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Відповідач - інспектор взводу № 1 роти № 4 БУПП в Чернігівській області ДПП лейтенант поліції Нагалюк І.С., в судове засідання не з`явилася, однак, надіслала до суду відзив, згідно якого, 19 грудня 2018 року о 10 год 11 хв. в селі Єрків, Козелецького району Чернігівської області (автомобільна дорога «Київ-Чернігів-Нові Яриловичі» 74 км.) водій ОСОБА_1 керував автомобілем Хюндай, державний номерний знак НОМЕР_1 , який рухався зі швидкістю 113 км/год, чим перевищив встановленні обмеження швидкості руху у населеному пункті на 63 км/год, чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР України. Швидкість руху вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості руху Tru Cam LTI 20/20, серійний № 001134. Оскільки, ОСОБА_2 є уповноваженим працівником підрозділу патрульної служби Національної поліції, проходить службу на посаді інспектора взводу № 1 роти № 4 батальйону УПП в Чернігівській області ДПП, має спеціальне звання лейтенанта поліції, в отже, у відповідності до ст. 222 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні правопорушення, зокрема, за ч.3 ст. 122 КУпАП. /а.с. 22-28/.

Позивачем до суду надіслано відповідь на відзив, в якому він відхиляє заперечення наведені відповідачем у відзиві на позовну заяву та зазначає, що поліцейський, не розібравшись в ситуації, не врахувавши пояснень позивача, не перевіривши докази, які спростовують вину позивача, незаконно та безпідставно виніс оскаржувану постанову.

На підставі ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 19 грудня 2018 року о 10 год.11хв. на автодорозі М-01 «Київ-Чернігів-Нові Яриловичі» 74 км. інспектором взводу № 1 роти № 4 БУПП в Чернігівській області ДПП Нагалюк І. С. відносно ОСОБА_1 винесено постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 284984 від 19.12.2019 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст.122 КУпАП з накладанням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., за те, що він керуючи транспортним засобом HYUNDAI ELANTRA державний номер НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 113 км/год, чим перевищив встановленні обмеження швидкості руху у населеному пункті на 63 км/год. Швидкість руху вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості руху Tru Cam LTI 20/20, серійний № 001134. Тим самим, порушив вимоги п.п. 12.4 ПДР, перевищення водіями т/з встановлених обмежень швидкості руху в населених пунктах більше як на 50 км/год.

Спірні відносини, які виникли між сторонами у даній справі, врегульовано положеннями Законів України «Про національну поліцію», «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху України (далі - Правила), а також нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП).

Згідно зі ст.19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.3 ст.122 КУпАП, який діяв на момент винесення оскарженої постанови, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п.п. 12.4 ПДР, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Підпунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням «Правил дорожнього руху» його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Аналогічна правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 08 листопада 2018 року по справі № 201/12431/16-а, від 23 жовтня 2018 року по справі № 743/1128/17, від 15 листопада 2018 року по справі № 524/5536/17.

Суд звертає увагу на те, що оскільки законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, то з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Посилання позивача у позові на те, що постанова про накладення на нього адміністративного стягнення не містить посилань на жодні належні та допустимі докази, зокрема у ній не конкретизовано місце вчинення адміністративного правопорушення, а зазначено лише «автодорога М-01 74 км. Київ-Чернігів-Нові Яриловичі», заслуговують на увагу, оскільки копія постанови не містить посилання на належні та допустимі докази, зокрема: показання технічних приладів та засобів, посилання на офіційні документи, тощо, на підставі яких поліцейським Нагалюк І.С. зроблено висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Крім того, дослідивши долучену відповідачем відео фіксацію з приладу Tru Cam, суд критично ставиться до вказаного відеозапису, як до доказу, з огляду на те, що такий запис не є додатком постанови про адміністративне правопорушення, та не підтверджує безпосередньо факт вчинення позивачем правопорушення, оскільки зображення транспортного засобу на відеозаписі не чіткі, та не містять достатньої інформації.

Крім того, всупереч приписам ст. 283 КУпАП про наявність відеозапису не зазначено в оскаржуваній постанові (в графі «До постанови додаються» - вказано фото).

Отже, суб`єктом владних повноважень не підтверджено факту вчинення позивачем правопорушення.

З огляду на викладене, суд погоджується з позицією позивача, що надані відповідачем дані з лазерного вимірювача швидкості транспортного засобу Tru Cam LTI 20/20, серійний № 001134, не можуть бути визнані належними та допустимими доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення, обставини якого викладені в спірній постанові.

Інших доказів на підтвердження порушення позивачем п.п. 12.4 ПДР України відповідачем не надано.

Таким чином, з огляду на те, що жодних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП матеріали справи не містять, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є незаконною та підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 9, 72-79, 90, 139, 242-246, 262, 268-272, 286 КАС України, суд -

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора взводу № 1 роти № 4 БУПП в Чернігівській області ДПП лейтенант поліції Нагалюк Ірини Сергіївни про оскарження акту індивідуальної дії - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії НК № 284984 від 19.12.2018р., винесену інспектором взводу № 1 роти № 4 БУПП в Чернігівській області ДПП лейтенантом поліції Нагалюк І. С про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сорока О.В.