Справа № 320/4721/22
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2022-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2022 року м.Київ № 320/4721/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання рішень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №1126 від 09.02.2020;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про відмову у призначені ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2, що викладене у листі від 04.11.2021 № 11965-19072/Г-02/8-1000/21;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про відмову у призначені ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2, що викладене у листі від 28.12.2021 № 14289-23277/Г-02/8-1000/21;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням його застосування у редакції згідно пункту 3 Рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1- р/2020 (справа № 1-5/2018(746/15), з дня звернення за призначенням пенсії, а саме: з 31.01.2020 враховуючи періоди пільгового стажу за Списком № 2: з 22.01.1992 по 21.04.1992 (учень машиніста конвеєра по поверхні шахти «Білоріченська» виробничого об`єднання «Луганськвугілля»; з 21.04.1992 по 04.10.1993 (машиніст конвеєра 2-го розряду шахти «Білоріченська» виробничого об`єднання «Луганськвугілля»); з 04.10.1993 по 16.12.1993 (учень апаратника шахти «Білоріченська» виробничого об`єднання «Луганськвугілля»); з 16.12.1993 по 04.06.1994 (апаратник 2-го розряду шахти «Білоріченська» виробничого об`єднання «Луганськвугілля»); з 04.06.1994 по 26.11.1996 (машиніст підйомної машини шахти «Білоріченська» виробничого об`єднання «Луганськвугілля»); з 26.11.1996 по 04.11.2002 (машиніст підйомної машини ГОАО шахта «Білоріченська» дочірнє підприємство ГХК «Луганськвугілля»); з 18.11.2002 по 27.04.2005 (машиніст підйому 2-го розряду з повним робочим днем під землею, ділянка ОГМ Державного тресту «Арктикуголь АРХ Шпіцберген» рудник «Баренцбург»); з 02.03.2005 по 01.05.2005 (машиніст підйомних машин за сумісництвом Державного відкритого акціонерного товариства Шахта «Білоріченська» дочірнє підприємство Державної холдингової компанії «Луганськвугілля»); з 01.05.2005 по 06.12.2015 (машиніст підйомних машин (постійно) ПАТ «Шахта Білоріченська»).

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що відповідачем безпідставно відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв`язку з відсутністю у неї необхідного страхового стажу. Зауважила, що після визнання Рішенням Конституційного Суду від 23.01.2020 №1-р/2020 неконституційною статті 13 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII, ця стаття підлягає застосуванню у редакції, яка діяла до внесення таких змін та передбачає право на призначення пенсії за віком, зокрема, жінок після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на роботах із шкідливими і важкими умовами праці. З урахуванням викладеного, позивачка стверджує, що після досягнення 50-річного віку, з врахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020, має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно пункту «б» частини 1 статті 13 Закону №1788-XII. Враховуючи, що умови для отримання права на пенсію у позивачки наявні, вважає, що відповідачем неправомірно було відмовлено у задоволенні заяви та відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах з тих підстав, що позивач не досягла пенсійного віку та відсутній необхідний пільговий стаж.

Ухвалою суду від 21.06.2022 відкрито спрощене позовне провадження без проведення судового засідання.

Відповідач, не погоджуючись з позовними вимогами ОСОБА_1 , надав відзив на позовну заяву, у якому зазначив про те, що зарахування до страхового стажу з 1 січня 2004 року періодів роботи на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав, у тому числі періодів роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, та врахування заробітної плати за період роботи на території держав-учасниць Співдружності Незалежних держав, здійснюється за умови підтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав, на території яких провадилися трудова діяльність. Період з 01.07.1985 по 04.01.1987 виключено із страхового стажу позивачки, оскільки в трудовій книжці не вказана підстава внесення запису про прийняття на роботу. Також, період роботи позивача у Російській Федерації з 01.01.2004 по 27.04.2005 не зараховано до страхового стажу у зв`язку з тим, що позивачем не надано підтвердження сплати внесків до відповідного фонду Російської Федерації. Також, відповідачем наголошено, що суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, та на пропуску позивачкою строку звернення до суду.

Позивачка, не погоджуючись з позицією відповідача, викладеною у відзиві на позовну заяву, подала відповідь на відзив, у якій зазначила про те, що відповідачем не додержано вимог КАС України щодо надсилання копії відзиву позивачеві, а тому просить суд повернути його без розгляду заявникові.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_2 , виданим Свердловським МВ УМВС України в Луганській області 19.03.2002.

Згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_3 від 01.07.1985, ОСОБА_1 (дівоче прізвище - ОСОБА_2 ) працювала у спірні періоди:

- 01.07.1985 - прийнята на посаду секретаря суду в Лутугинський районний народний суд;

- 04.01.1987 - звільнена на підставі припинення трудового договору відповідно до ст.36 п.2 КЗпП України;

- 30.01.1987 - призначена тимчасово на посаду голови Лутугинської райради Ворошиловградської (Луганської) області ДОАМЛ;

- 23.02.1987 - звільнена за угодою сторін за п.1 ст.36 КЗпП УСРСР;

- 24.02.1987 - прийнята на посаду секретаря судового засідання в Лутугинський районний народний суд;

- 21.01.1992 - звільнена за ст.28 КЗпП України за власним бажанням;

- 22.01.1992 - прийнята учнем машиніста-конвеєра по поверхні шахти "Білоріченська" виробничого об`єднання "Луганськвугілля";

- 21.04.1992 - переведена машиністом конвеєра 2-го розряду;

- 04.10.1993 - переведена учнем апаратника;

- 16.12.1993 - переведена апаратником 2 розряду;

- 04.06.1994 - переведена машиністом підйомної машини;

- 08.12.1994 - проведена атестація робочих місць, за наслідком атестації робочого місця за умовами праці підтверджено право на пенсії на пільгових умовах за Списком №2;

- 18.04.1997 - Наказом Міністерства вугільної промисловості України № 602 від 26.11.1996 шахту «Білоріченська» виробничого об`єднання «Луганськвугілля» перейменовано в ГОАО шахта «Білоріченська» дочірнє підприємство «Луганськвугілля»;

- 08.09.1998 - проведена атестація робочих місць, за наслідком атестації робочого місця за умовами праці підтверджено право на пенсію на пільгових умовах за Списком №2;

- 04.11.2002 - звільнена за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України;

- 18.11.2002 - прийнята машиністом підйому підземним 2 розряду з повним робочим днем під землею в Державному тресті "Арктикуголь АРХ Шпицберген» рудник «Баренцбург»;

- 02.03.2005 - прийнята машиністом підйомних машин за сумісництвом Державного відкритого акціонерного товариства Шахта "Білоріченська» дочірнє підприємство Державної холдингової компанії "Луганськвугілля»;

- 27.04.2005 - звільнена за перебігом строку трудового договору на підставі п.2 ст. 77 ТК РФ;

- 01.05.2005 - переведена машиністом підйомних машин постійно;

- 24.11.2006 - проведена атестація робочих місць, за наслідком атестації робочого місця за умовами праці підтверджено право на пенсію на пільгових умовах за Списком №2;

- 14.09.2012 - наказом № 29-од від 14.10.2011 ДВАТ Шахта «Білоріченська» ДП ДХК

Луганськвугілля» перейменовано (перетворено) у ТОВ «Шахта Білоріченська», наказом №1-к від 14.09.2012 ТОВ «Шахта Білоріченська» реорганізовано у АТ Шахта «Білоріченська» ДП ДХК «Луганськвугілля», наказом № 55-к від 18.01.2013 ДВАТ Шахта «Білоріченська» ДП ДХК «Луганськвугілля» перейменовано у ПАТ «Шахта Білоріченська»;

- 06.12.2015 звільнена з посади за власним бажанням;

- 10.02.2017 - прийнята в автокамерний цех учнем монтувальника вентилів ПАТ "РОСАВА";

- 15.02.2017 - звільнена згідно ст. 38 КЗпП України за власним бажанням;

- 04.04.2017 - прийнято контролером автоматичних пропускних пунктів метрополітену у КП "Київський метрополітен" СП "Комерційна служба";

- 10.08.2018 - переведена касиром станції метрополітену.

Відповідно до довідки ФГУП ГТ "Арктикуголь" рудник Баренцбург загальний стаж позивачки у вугільній промисловості, станом на 27.04.2005 складає 2 роки 5 місяців та 9 днів.

Згідно з протоколом засідання комісії по встановленню трудового стажу для виплати винагороди за вислугу

років при р. "Баренцбург" від 27.04.2005 трудовий стаж позивачки підтверджується трудовою книжкою у наступні періоди: з 18.11.2002 по 01.12.2002 та з 01.01.2013 по 07.11.2004, та складає 2 роки 5 місяців 9 днів.

Довідкою Консульства Російської Федерації на Шпицбергене від 11.11.2004 №448 та архівною довідкою Федерального архівного агентства "Російський державний архів економіки" від 22.06.20021 №4067-с підтверджено, що ОСОБА_1 знаходилась на архіпелазі Шпицберген (Норвегія) з 04.09.2002 по 18.11.2004 відповідно до трудового договору, укладеного з державним трестом "Арктикуголь".

Також, довідкою директора рудника Баренцбург "Арктикуголь" від 17.11.2004 підтверджено, що ОСОБА_1 працювала на архіпелазі Шпицберген (Норвегія) рудник Баренцбург ГТ "Арктикуголь" у період з 18.11.2002 по 17.11.2004.

31.01.2020 позивачка звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2.

Рішенням Головного управління пенсійного фонду України у Київській області № 1126 від 09.02.2020 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, та роз`яснено, що відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-5 стаж роботи позивачки за списком № 2 становить 9 років 8 місяців 6 днів, що дає право на зменшення пенсійного віку на 4 роки, а згідно поданих документів страховий стаж становить 28 років 11 місяців 28 днів, а також роз`яснено, що із страхового стажу виключено період з 01.07.1985 по 04.01.1987, оскільки в трудовій книжці не вказана підстава внесення запису про прийняття на роботу, та право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 буде надано в 56 років. Також, роз`яснено, що період роботи у Російській Федерації з 18.11.2002 по 27.04.2005 можливо зарахувати до страхового стажу за умови підтвердження сплати внесків до відповідного фонду Російської Федерації.

Позивачкою здійснено запит до Російського державного архіву економіки щодо підтвердження сплати внесків до фонду Російської Федерації.

На вказане звернення позивачки, Федеральним архівним агентством "Російський державний архів економіки" (РДАЕ) надано архівну довідку №4067-с від 22.06.2021 про те, що у документах архівного фонду Державного тресту "Арктикуголь" наявні відомості про трудовий стаж ОСОБА_1 на руднику "Баренцбург" ДТ "Арктикуголь":

- дата укладення трудового договору з ОСОБА_1 24.11.2002;

- зарахувати ОСОБА_1 з 18.11.2002 до штату рудніка "Баренцбург" машиністом підйому ОГМ. Прибула 17.11.2002 (наказ №116/к рудника "Баренцбург" ДТ "Арктиуголь" від 18.11.2002;

- звільнити ОСОБА_1 , машиніста підйому підземного ОГМ, з 16.11.2004 від роботи на руднику "Баренцбург" - ст.77 п.2 ТК РФ (закінчення строку договору) і з 17.11.2004 по 27.04.2005 надана відпустка кількістю 156 робочих днів з подальшим звільненням. Вибула 17.11.2004 (наказ №278/к рудника "Баренцбург" ДТ "Арктикуголь" від 16.11.2004.

06.10.2021 позивачка повторно звернулася до відповідача з заявою про перегляд рішення №1126 від 09.02.2020 та призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Розглянувши звернення позивачки, відповідач своїм листом від 04.11.2021 №11965-19072/Г-02/8-1000/21 повідомив про те, що правові підстави для перегляду рішення про відмову у призначенні пенсії від 09.02.2021 №1126 відсутні. Також, роз`яснено, що для підтвердження пільгового стажу позивачкою необхідно подати заяву та документи на розгляд Комісії з питань підтвердження стражу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або вислугу років.

03.12.2021 позивачка знову звернулась до відповідача з заявою про підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, за вислугу років/ на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території.

Листом від 28.12.2021 №14289-23277/Г-02/8-1000/21 відповідач повідомив позивачку про те, що подані позивачкою документи не відповідають вимогам Порядку №18-1, який визначає процедуру підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями відповідача, позивачка оскаржила їх до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Суть спірних правовідносин полягає у правомірності прийняття управлінням спірного рішення, що регулюється нормами Конституції України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) та іншими нормативними документами, що регулюють спірні правовідносини.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон № 1058-ІV від 09.07.2003 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058).

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 114 розд. ХІV-1 Закону № 1058-IV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається:

1) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

2) працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № визначається також ст.ст. 13 і 100 Закону України №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення".

Рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/202 № 1-5/2018(746/15) визнано такими, що не відповідають Конституції (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" атті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року 1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-УІІІ.

Згідно з п.3 з цього Рішення Конституційного Суду України постановлено, крім іншого: «Застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-УІІІ для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: "На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Стаття 13 Закону №1788 у вказаній редакції почала діяти з 24.01.2020.

Крім того, списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах були затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення» (що до сьогодні чинна), постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» (діяла у період з 11.03.1994 по 16.01.2003) та постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36 (діяла у період з 16.01.2003 по 03.08.2016).

Абзацом першим ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

За змістом норм ч. 3 і 4 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Окрім того, абзацом десятим частини третьої статті 24 Закону № 1058-IV передбачено, що за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

За правилами ст. 44 Закону № 1058-IV (у редакції чинній на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії) заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі списками № 1 та № 2 деталізоване у Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383).

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), у редакції чинній станом на день подання позивачем заяви, до заяви для призначення пенсії за віком додаються такі документи (надаються копії документів з оригіналами):

- документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

- документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). Зокрема, за період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення;

- для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення);

- документи про місце проживання (реєстрації) особи;

- документи, які засвідчують особливий статус особи.

Крім того, особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік) (п. 2.9 Порядку №22-1).

За змістом п. 2.23 цього Порядку документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.

Таким чином, наведеними положеннями Порядку №22-1 в редакції, що діяла на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, визначався порядок подання таких заяв у паперовій формі.

При прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно з п. 4.3 Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Суд звертає увагу, що, як вбачається з рішення ГУ ПФУ у Київській області від 09.02.2020 №1126, підставою для відмови у призначення позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 було те, що обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які враховуються до трудового стажу. Період роботи позивачки в Російській Федерації з 01.01.2004 по 27.04.2005 можливо буде зарахувати до страхового стажу за умови підтвердження сплати внесків до відповідного фонду Російської Федерації. Згідно поданих документів страховий стаж 28 років 11 місяців 28 днів. Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-5 стаж роботи за Списком №2 становить 9 років 8 місяців 6 днів, що дає право на зменшення пенсійного віку на 4 роки.

Слід зазначити, що на вимогу відповідача, позивачкою надано органу пенсійного фонду архівну довідку №4067-с від 22.06.2021 про те, що у документах архівного фонду Державного тресту "Арктикуголь" наявні відомості про трудовий стаж ОСОБА_1 у копальні "Баренцбург" ДТ "Арктикуголь", архівну довідку №4068-с від 22.06.2021 з відомостями про заробітну плату позивачки у вказаний період; копію трудового договору, особисту картку, накази про проведення атестації робочих місць від 28.05.2004 №395/а, від 03.08.2004 №563 та додаток №1 до нього.

Проте, відповідачем вказані документи не були враховані, та листом від 04.11.2021 відповідач повідомив позивачку про те, що правові підстави для перегляду рішення про відмову у призначенні пенсії від 09.02.2021 №1126 відсутні.

Також, у своїх листі та відзиві відповідач зазначає про те, що якщо підприємство ліквідовано і немає його правонаступника, пільговий стаж підтверджують комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років. Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховується до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України 10.11.2006 №18-1. Для підтвердження стажу роботи заявник подає заяву встановленого зразку та відповідні документи.

На виконання вимог відповідача щодо подання заяви про підтвердження стажу роботи, позивачкою 03.12.2021 було подано таку заяву за формою, викладеною у Додатку 2 до Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії.

Проте, відповідач своїм листом від 28.12.2021 №14289-23277/Г-02/8-1000/21 повідомив позивачку про те, що розглянути на Комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії при Головному управлінні документи, які надані позивачкою неможливо, оскільки вони не відповідають вимогам Порядку №18-1.

Надаючи оцінку такій позиції відповідача та поданим позивачем разом із заявою документам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 39 Кодексу законів про працю України та згідно зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон №1788-ХІІ) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документами про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно пунктів 2.2, 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162 (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірні періоди роботи) заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, перевід на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу.

Пунктами 2.2 - 2.4 чинної Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, визначено, що до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Таким чином, нормою п. 1 Порядку № 637 чітко визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. І лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

З наданих сторонами до матеріалів справи документів суд встановив, що позивач разом із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах подав копії документів, зокрема, копію трудової книжки.

Записи у трудовій книжці позивача виконані без перекреслень, виправлень, чітким правописом, у чіткій послідовності та відповідності дати, номеру запису з посиланням на відповідний наказ, на підставі якого внесено відповідний запис, і завірені печаткою роботодавця, тобто здійснені відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58.

Суд звертає увагу на те, що записи трудової книжки позивачки щодо спірного періоду її роботи містять повну інформацію про роботу на пільгових умовах, також містять повні відомості про характер виконуваних позивачем робіт, оскільки зазначеними записами чітко визначено, що у спірний період позивач виконував роботу з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Згідно з абзацом 5 частини першої статті 40 України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Відповідно до статті 41 Закону №1058-IV до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.

Згідно частини першої статті 44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, та довідку згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Спірні правовідносини слід розглядати відповідно до положень Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993 (далі - Угода).

Згідно із статтею 6 Угоди працівники Сторони виїзду, які працюють на території Сторони працевлаштування, користуються правами та виконують обов`язки, що встановлені трудовим законодавством Сторони працевлаштування (включаючи питання трудових відносин, колективних договорів, оплати праці, режиму робочого часу та часу відпочинку, охорони та умов праці та інші). Трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Відповідно до статті 7 Угоди питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (далі - Угода про гарантії) та двосторонніми угодами в цій галузі.

Статтею 5 Угоди про гарантії визначено, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди.

Приписами частин другої та третьої статті 6 Угоди про гарантії встановлено, що для встановлення права на пенсію громадянам держав-учасників Угоди враховується трудовий стаж, придбаний на території будь-якої з цих держав, а так само на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цієї Угоди. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Таким чином, на громадян України, які працювали на територіях інших держав учасниць Співдружності Незалежних Держав, які приєднались до вказаної Угоди, розповсюджувалась дія нормативних актів приймаючої Держави в галузі пенсійного забезпечення, у тому числі тих, які визначали порядок зарахування трудового стажу, його пільгового обчислення.

Положеннями статті 3 Угоди про гарантії також визначено, що всі витрати, пов`язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.

При цьому, приписами частини третьої статті 44 Закону №1058-IV визначено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Згідно з підпунктом 3 пунктом 2.1 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1(далі - Порядок № 22-1) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення). За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам. У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (додаток 1).

Згідно з пунктом 2.10 Порядку №22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми. Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Як встановлено судом, позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2, з урахуванням відповідних архівних довідок.

Однак, пенсійним органом не враховано до страхового стажу позивачки її роботу у Російській Федерації у період з 01.01.2004 по 27.04.2005 через відсутність доказів нарахування та сплати страхових внесків до Пенсійного фонду Російської Федерації.

При цьому, суд зауважує, що виключно встановлення факту подання недостовірних відомостей, а не виникнення сумнівів і проведення перевірки, є підставою для неврахування довідки.

Будь-яких покликань на невідповідність довідок чинному законодавству (або їх недостовірності) відповідач не навів. Довідки про заробітну плату, які були надані позивачем, на цей час є дійсними, містять всю необхідну інформацію про заробітну плату позивача, мають відбиток печаток товариств, підписані головним бухгалтером, та відсутні відомості про їх скасування уповноваженими органами або визнання нечинними (недійсними).

При цьому, відсутність у відповідача даних підприємства іншої держави про сплату ним страхових внесків для нарахування пенсії або відомості про сплату внесків не у повному обсязі не може бути підставою для позбавлення особи права на зарахування стажу роботи або врахування розміру виплаченої йому заробітної плати.

Цей висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а та від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а.

Щодо посилання відповідача як на підставу відмови у призначені пільгової пенсії на врахування стажу на пільгових умовах у ПАТ "Шахта Білоріченська" у разі позитивного рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах, оскільки дане підприємство розміщено на тимчасово окупованій території у Луганській області, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі списками № 1 та № 2 деталізоване у Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383).

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

При цьому, пунктами 1, 2 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики України та Міністерством фінансів України.

Аналіз наведених положень дає підстави вважати, що право особи на призначення пільгової пенсії згідно має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала на роботах, віднесених до Списків № 1 або № 2, і необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт за Списком № 1 або № 2.

Відсутність підтвердження цих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу та призначення пенсії на пільгових умовах.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 06 грудня 2015 року у справі № 686/19687/14а.

Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі №233/2084/17.

За приписами статті 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

У рішенні від 08 липня 2004 року у справі Ілашку та інші проти Молдови та Росії, ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем Молдавської Республіки Придністров`я. Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов`язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Враховуючи, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов`язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справах Пічкур проти України, Ілашку та інші проти Молдови та Росії як джерело права відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 6 жовтня 2015 року у справі № 816/4505/14, та в силу статті 6 КАС України враховується судом при розгляді даної справи.

Пунктом 3 Порядку № 383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Згідно з пунктом 10 Порядку 383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку.

Таким чином, довідка уточнюючого характеру може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відсутні відповідні записи у трудовій книжці та в тих випадках, коли такий пільговий стаж виник до 21 серпня 1992 року.

З огляду на вищевикладене, уточнююча довідка може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відсутні відповідні записи в трудовій книжці.

Після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж - період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Однак, суд зазначає, що трудова книжка позивача містить належним чином здійснені записи щодо роботи позивача на підприємстві у спірні періоди. Наведені записи трудової книжки про роботу позивача за вказані періоди свідчать про зайнятість останнього за відповідними посадами, які дають права для призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Записи про спірний період роботи засвідчений відповідними печатками підприємства і дефектів їх вчинення не мають.

Додатково суд зазначає, що та обставина, що шахти, на яких працювала позивачка, знаходяться на непідконтрольній українській владі території, у зв`язку з чим, позивачка не має можливості надати довідки про пільговий характер роботи позивача, не спростовує наявність у останнього пільгового стажу, що дає йому право на пенсію на пільгових умовах.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Згідно з ч.1 ст.18 вказаного Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до ч.2 ст.9 вказаного Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Частиною 3 ст.9 вказаного Закону визначено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Отже, відповідно до наведених норм Закону, необхідною умовою для визнання незаконним акту органу, який знаходиться на тимчасово окупованій території, є створення такого органу, обрання чи призначення у порядку, не передбаченому законом.

Позивач набув трудовий стаж у період, коли населені пункти, на території яких підприємства здійснювали господарську діяльність, перебували під контролем української влади, і такі підприємства були утворені відповідно до законодавства України.

Всі первинні документи, які сформовані до проведення антитерористичної операції, не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особи права на отримання пенсії, що обчислена із заробітку, який вона отримувала на законних підставах, тільки з тих міркувань, що Україна тимчасово не здійснює контроль на території, де набутий відповідний стаж роботи.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно з записами в трудовій книжці позивачка працювала з 22.01.1992 по 21.04.1992 - учнем машиніста-конвеєра по поверхні шахти "Білоріченська" виробничого об`єднання "Луганськвугілля"; з 21.04.1992 по 04.10.1993 - машиністом конвеєра 2-го розряду; з 04.10.1993 по 16.12.1993 - учнем апаратника; з 16.12.1993 по 04.06.1994 - апаратником 2 розряду; з 04.06.1994 по 04.11.2002 - машиністом підйомної машини; з 02.03.2005 по 27.04.2005 - машиністом підйомних машин за сумісництвом Державного відкритого акціонерного товариства Шахта "Білоріченська» дочірнє підприємство Державної холдингової компанії "Луганськвугілля»; з 01.05.2005 по 06.12.2015 - машиністом підйомних машин постійно, з повним робочим днем, тобто на посадах, що відносяться до Списку №2.

З листа-відмови судом вбачається, що підставою для відмови у призначенні пенсії позивача стала саме ненадання позивачем уточнюючих довідок.

Суд, враховує, що позивач фактично позбавлений можливості надати такі довідки через знаходження підприємств на окупованій території, а неможливість відповідача провести перевірку відповідності запису довідки первинним документам, не може позбавляти позивача права на пенсійне забезпечення, оскільки надана позивачем трудова книжка містить усі необхідні реквізити та відомості про періоди роботи позивачки на пільгових умовах.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 23 січня 2018 року у справі №583/392/17, від 30 жовтня 2018 року у справі №234/3038/17, від 14 лютого 2019 року в справі №234/18065/16-а.

Крім того, усі вищевказані періоди роботи позивача підтверджуються відомостями з Реєстру кастрованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно відмовив позивачці у призначені пільгової пенсії за віком на підставі відсутності довідок про підтвердження пільгового стажу.

Крім того, порядок підтвердження періодів пільгової роботи у разі ліквідації підприємства без визначення правонаступника затверджено постановою Правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 року № 18-1, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24.11.2006 за № 1231/ 13105) «Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років» (далі Порядок № 18-1).

Згідно з пунктом 4 Порядку № 18-1 підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється Комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - Комісії). Ці Комісії діють при головних управліннях Пенсійного фонду України та до їх складу обов`язково включаються представники органів соціального захисту населення, органів Пенсійного фонду України, Державної інспекції України з питань праці та за згодою включаються представники членських організацій Федерації професійних спілок України та регіональних організацій роботодавців та їх об`єднань.

Пунктом 11 Порядку № 18-1 визначено перелік необхідних документів, які подаються заявником на розгляд Комісії. Для підтвердження пільгового стажу роботи заявник повинен подати до управління Пенсійного фонду України за своїм місцем проживання, такі документи: заяву про підтвердження стажу роботи; зразок заяви, затверджений Порядком 18-1; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а для підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01.07.2004 та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі, - інші документи, які мають підтверджувати факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації" (у тому числі архівні); трудову книжку; документи, видані архівними установами, зокрема: довідку про заробітну плату; копії документів про проведення атестації робочих місць; копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати (у разі відсутності - довідка про їх відсутність).

У разі необхідності заявник може подавати інші документи, які можуть підтверджувати виконання робіт, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

Вказані документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду.

Управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об`єднані управління та Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі надають заявникам допомогу у зборі необхідних документів та в отриманні через портал електронних сервисів юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи витягу з Єдиного державного реєстру в електронній формі для підтвердження стажу роботи.

Відповідно до Порядку № 18-1 до територіального органу пенсійного фонду України, який після отримання відповідної заяви і пакету документів передає на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

З матеріалів справи вбачається, що позивачкою було подано до відповідача заяву про підтвердження пільгового стажу та необхідний пакет документів до неї, проте вказана заява безпідставно не була розглянуто відповідачем.

Щодо посилання відповідача у спірному рішенні на відсутність проведеної атестації робочих місць, суд зазначає таке.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року №442 (надалі - Порядок №442), та Методичними рекомендаціями.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку №442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку №442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

За змістом пунктів 8 та 9 Порядку №442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо. При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №1, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Суд також зазначає, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 29 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП України) до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору.

Частинами першою та другою статті 153 КЗпП України установлено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України від 14 жовтня 1992 року №2694-XII «Про охорону праці» працівники, зайняті на роботах з важкими та шкідливими умовами праці, безоплатно забезпечуються лікувально-профілактичним харчуванням, молоком або рівноцінними харчовими продуктами, газованою солоною водою, мають право на оплачувані перерви санітарно-оздоровчого призначення, скорочення тривалості робочого часу, додаткову оплачувану відпустку, пільгову пенсію, оплату праці у підвищеному розмірі та інші пільги і компенсації, що надаються в порядку, визначеному законодавством.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.

Водночас, трудова книжка позивачки містить необхідні записи про проведення атестації робочих місць та підтвердження за наслідками атестації право позивачки на право на пенсію на пільгових умовах за Списком №2.

Крім того, пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 (приклади у додатках 1, 2).

Таким чином, під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що були чинними на період роботи особи: Списки № 1, 2 затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173 застосовуються до пільгової роботи до 31.12.1991; якщо пільгова робота продовжується після 01.01.1992 (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11.03.1994, застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11.03.1994 (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16.01.2003, застосовуються Списки №№ 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162.

Так, постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад та показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення" від 26.01.1991 №10 затверджено «Список №2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", у якому у Розділі XXXIV. Атомні енергетика та промисловість, код 20100000 I. Гірні роботи, передбачено професію "машиніста конвеєра".

Також, постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" від 11.03.1994 № 162 затверджено Список № 2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, у якому у Розділі І підрозділу І за кодом №2010100 а - 13777 передбачено професію "машиніст конвеєра дільниці шахтного транспорту (техкомплекс) та за кодом №2010100 а - 14021 "машиніст підйомної машини дільниці по ремонту і обслуговуванню стаціонарного обладнання".

Списком № 2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36 у розділі І, підрозділ І передбачено професію «усі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах » за кодом №1.1.а.

З огляду на вищевикладене, суд приходить висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області протиправно не зарахувало до пільгового стажу періоди роботи позивачки в з 22.01.1992 по 21.04.1992 (учень машиніста конвеєра по поверхні шахти «Білоріченська» виробничого об`єднання «Луганськвугілля»; з 21.04.1992 по 04.10.1993 (машиніст конвеєра 2-го розряду шахти «Білоріченська» виробничого об`єднання «Луганськвугілля»); з 04.10.1993 по 16.12.1993 (учень апаратника шахти «Білоріченська» виробничого об`єднання «Луганськвугілля»); з 16.12.1993 по 04.06.1994 (апаратник 2-го розряду шахти «Білоріченська» виробничого об`єднання «Луганськвугілля»); з 04.06.1994 по 26.11.1996 (машиніст підйомної машини шахти «Білоріченська» виробничого об`єднання «Луганськвугілля»); з 26.11.1996 по 04.11.2002 (машиніст підйомної машини ГОАО шахта «Білоріченська» дочірнє підприємство ГХК «Луганськвугілля»); з 18.11.2002 по 27.04.2005 (машиніст підйому 2-го розряду з повним робочим днем під землею, ділянка ОГМ Державного тресту «Арктикуголь АРХ Шпіцберген» рудник «Баренцбург»); з 02.03.2005 по 01.05.2005 (машиніст підйомних машин за сумісництвом Державного відкритого акціонерного товариства Шахта «Білоріченська» дочірнє підприємство Державної холдингової компанії «Луганськвугілля»); з 01.05.2005 по 06.12.2015 (машиніст підйомних машин (постійно) ПАТ «Шахта Білоріченська») на посадах, що передбачені Списком № 2.

Проаналізувавши матеріали справи, суд зазначає, що спірні рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії позивачці від 09.02.2020 №1126, а також рішення, викладені у листах від 04.11.2021 №11965-19072/Г-02/8-1000/21 та від 28.12.2021 №14289-23277/Г-02/8-1000/21, прийняті без повного з`ясування усіх обставин справи та дослідження не у повному обсязі документів наданих позивачкою при зверненні з заявою про призначення пенсії, у зв`язку з чим підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Щодо вимог позивачки про зобов`язання відповідача зарахувати позивачу пільговий стаж за певні періоди та призначити пенсію за віком на пільгових умовах з 31.01.2020, суд зазначає наступне.

Частиною 5 статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті (визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії), суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Отже, правовідносини щодо призначення пенсії та здійснення нарахування та виплати пенсії позивачу відносяться до виключної компетенції працівників Пенсійного фонду України, та є їх дискреційними повноваженнями і суд, захищаючи права та свободи особи, не може перебирати на себе функції інших органів державної влади, та втручатися в делеговані повноваження.

Відповідно до Рекомендації № R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 №1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне зобов`язати зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах (Список №2) період роботи ОСОБА_1 з 22.01.1992 по 21.04.1992; з 21.04.1992 по 04.10.1993; з 04.10.1993 по 16.12.1993; з 16.12.1993 по 04.06.1994; з 04.06.1994 по 26.11.1996; з 26.11.1996 по 04.11.2002; з 18.11.2002 по 27.04.2005; з 02.03.2005 по 01.05.2005; з 01.05.2005 по 06.12.2015 за Списком № 2.

Також, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивачки буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду у Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 31.01.2020 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

При цьому, суд вважає непереконливими твердження відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду з даною позовною заявою з огляду на таке.

Так, предметом спору у даній справі № 240/12017/19 є відмова територіального органу Пенсійного фонду України у проведенні перерахунку та виплати заборгованості з державної пенсії за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 згідно із статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII, у той час як предметом цього спору є рішення територіального органу Пенсійного фонду України про відмову у призначенні пільгової пенсії на підставі поданих позивачкою документів.

Таким чином, предмет спору та характер спірних правовідносин у справі № 240/12017/19 не є аналогічними розглядуваній справі.

Тим більше, у постанові від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19 Верховний Суд наголошує на штучно створені передумови для звернення до суду у межах шестимісячного строку з дня отримання відмови територіального органу Пенсійного Фонду України у проведенні перерахунку та виплаті пенсії.

У справі, яка розглядається, позивачка вчиняла активні дії для захисту своїх прав, а саме на вимогу відповідача звернулася до архівного фонду Російської Федерації, та на підставі цієї довідки повторно звернулася до відповідача для призначення пенсії на пільгових умовах.

Також, на вимогу відповідача, позивачка повторно зверталася з заявою про підтвердження страхового стажу.

Крім того, відповідно до частин першої-третьої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи, що права позивача були порушені рішенням відповідача про відмову у призначенні пільгової пенсії від 09.02.2020 №1126 та рішеннями відповідача, оформленими листами від 04.11.2021 та 28.12.2021, а з позовом до суду звернулася у травні 2022 року, суд вважає, що строк звернення до суду позивачкою не пропущено.

При цьому, суд зауважує, що до отримання вищевказаних листів позивачка мала обґрунтовані припущення та сподівання на те, що їй пенсія буде призначена, з урахуванням додатково поданих документів.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду позивачем сплачено судовий збір у загальному розмірі 2977,20 грн, що підтверджується квитанціями про сплату від 10.02.2022 №7 та від 14.06.2022 №61977138.

Отже, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, на користь позивачки підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2481,00 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №1126 від 09.02.2020.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про відмову у призначені ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, що викладено у листі від 04.11.2021 № 11965-19072/Г-02/8-1000/21.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про відмову у призначені ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, що викладено у листі від 28.12.2021 № 14289-23277/Г-02/8-1000/21.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (, Київська область, м.Фастів, вул.Саєнка Андрія, 10) зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) періоди пільгового стажу за Списком №2: з 22.01.1992 по 21.04.1992; з 21.04.1992 по 04.10.1993; з 04.10.1993 по 16.12.1993; з 16.12.1993 по 04.06.1994; з 04.06.1994 по 26.11.1996; з 26.11.1996 по 04.11.2002; з 18.11.2002 по 27.04.2005; з 02.03.2005 по 01.05.2005; з 01.05.2005 по 06.12.2015.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (, Київська область, м.Фастів, вул.Саєнка Андрія, 10) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) від 31.01.2020 №1126 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення" у редакції згідно з пунктом 3 Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 (справа №1-5/2018 (746/15) та з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати у розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (, Київська область, м.Фастів, вул.Саєнка Андрія, 10).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.