Справа № 320/14314/21
Суддя: Шелест Світлана Богданівна
Дата ухвалення: 2022-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді: Шелест С.Б., суддів: Кузьмишиної О.М., Пилипенко О.Є., розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 березня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд:

визнати протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.07.2017 включно із застосуванням базового місяця - січень 2008 року;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.07.2017 включно із застосуванням базового місяця - січень 2008 року;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації за весь час затримки виплати - за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати індексації.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю нездійснення Військовою частиною НОМЕР_1 нарахування та виплати позивачу у повному обсязі індексації грошового забезпечення за період проходження ним військової служби з 01.01.2016 по 28.07.2017. Позивачем зауважено, що відповідачем при розрахунку сум індексації, належних до сплати за період червень 2016 року - липень 2017 року протиправно не застосовано базовий місяць індексації - січень 2008 року.

Крім того, позивач зазначив, що відповідач також має здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням встановлених строків нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період 01.01.2016 по 28.07.2017.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 17 березня 2022 року позов задоволено:

визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.07.2017 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року;

зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.07.2017 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року;

зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням встановлених строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати індексації, за весь час затримки виплати.

У поданій апеляційній скарзі Військова частина НОМЕР_1 із посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Від позивача відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що не перешкоджає розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, справу розглянуто у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі пункту 3 частини першої статті 311 (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.07.2017 №164 старшого сержанта ОСОБА_1 , начальника складу відділу зберігання інженерних боєприпасів складу інженерних боєприпасів, звільненого наказом начальника 20 арсеналу інженерних військ Головного управління оперативного забезпечення Збройних Сил України від 28.07.2017 № 13-РС (по особовому складу) з військової служби у запас за частиною 6 пункту "а" (у зв`язку із закінченням строку контракту) статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", встановлено вважати таким, що 28.07.2017 справи й посаду здав.

Згідно з витягом із цього наказу з 28.07.2017 позивача виключено зі списків особового складу військової частини, всіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до Рокитнянського РВК Київської області.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із заявою від 22.06.2021 про нарахування та виплату йому індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.07.2017.

За результатом розгляду цієї заяви військовою частиною НОМЕР_1 було надано позивачу довідку від 30.06.2021 №1373, в якій вказано, що за період з 01.01.2016 по 28.07.2017 позивачу здійснено розрахунок індексації грошового забезпечення, однак її виплату неможливо здійснити, оскільки станом на 30.06.2021 позивач не є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 .

Вказуючи на протиправність бездіяльності відповідача з невиплати йому індексації, ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з протиправної бездіяльності відповідача з ненарахування та невиплати позивачеві індексації грошового забезпечення як однієї із основних державних гарантій щодо оплати праці. Судом зазначено, що підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення, зокрема, посадових окладів особи; оскільки на момент виникнення спірних правовідносин визначення розміру посадових окладів військовослужбовців здійснювалося відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 №1294 (далі - Постанова №1294), якою з 01 січня 2008 року встановлено нові розмірі посадових окладів військовослужбовців, то нарахування та виплата позивачу індексації грошового забезпечення за спірний період слід здійснювати із урахуванням базового місяця «січень 2008 року».

Вказуючи на наявність факту невиплати позивачу сум індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по 28.07.2017, суд першої інстанції зазначив, що позивач має право на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за вказаний період.

Апеляційна скарга Військової частини НОМЕР_1 мотивована неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Наголошено на відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин положень статті 117 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням встановлених строків їх виплати.

Колегія суддів апеляційного суду, виходячи з меж апеляційного перегляду, встановлених статтею 308 КАС України, погоджується із позицію суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову та зазначає про необґрунтованість доводів апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-ХІІ (далі - Закон №1282-ХІІ) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно з абзацом 4 частини першої статті 2 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частинами другою та третьою статті 9 цього Закону до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

За змістом абзацу 5 статті 18 Закону України від 05.10.2000 №2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, яка, згідно зі статтею 19 цього Закону, є обов`язковою для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Конституційний Суд України у рішенні від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 вказав, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. При цьому відповідно до вимог чинного законодавства України, проведення індексації, у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією), є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

За вказаних обставин, позиція суду першої інстанції щодо протиправної невиплати Військовою частиною НОМЕР_2 індексації позивачеві за період проходження військової служби з 01.01.2016 по 28.07.2017 є обґрунтованою.

Відповідно до пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок №1078) у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Отже, підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи. Тобто, початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100 відсотків, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. При цьому, нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців.

Відповідно до пункту 13 указаної Постанови вона набрала чинності з 01 січня 2008 року.

Посадовий оклад позивача, який йому виплачувався за період служби, був встановлений із січня 2008 року та по дату звільнення не змінювався.

За вказаних обставин, відповідно до положень Порядку №1078, січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2016 по 28.07.2017.

Позиція суду щодо необхідності застосування січня 2008 року як базового місяця для проведення індексації грошового забезпечення осіб, які проходять військову службу, узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 29.04.2021 у справі №240/6583/20.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухвалення судового рішення про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації за весь час затримки виплати - за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати індексації, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з пунктом 4 Порядку №1078 у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Стаття 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-ІІІ (далі Закон №2050-ІІІ) визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі №2050-ІІІ слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до статті 3 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно зі статтею 4 Закону №2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Верховним Судом неоднаразово висловлювалась позиція, відповідно до якої у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до діючого законодавства (постанови Верховного Суду від 29.04.2021 у справі №240/6583/20, від 15.10.2020 у справі №240/11882/19, від 11.07.2017 у справі №21-2003а16, від 22.06.2018 у справі №810/1092/17 та від 13.01.2020 у справі №803/203/17).

Використане у статті 3 Закону №2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

За вказаних обставин, враховуючи наявність факту невиплати позивачу сум індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по 12.01.2018, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції в частині наявності у позивача права на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за вказаний період.

Так, у випадку бездіяльності власника або уповноваженого ним органу щодо нарахування та виплати громадянину індексації заробітної плати, така особа має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за умови зобов`язання власника або уповноваженого ним органу здійснити донарахування належних громадянину сум доходів.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції безпідставно застосовано до спірних правовідносин положення статті 117 КЗпП України. Втім, колегія суддів апеляційного суду зауважує, що в межах переданого на вирішення суду спору питання наявності підставі для стягнення з відповідача середньомісячної заробітної плати за затримку розрахунку при звільненні, що врегульовано статтею 117 КЗпП України, не розглядалось; зазначені позовні вимоги позивачем не заявлялись; відповідно, судом першої інстанції положення статті 117 КЗпП України до спірних правовідносин не застосовувались.

За вказаних обставин, з огляду на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав для його скасування.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову не спростовують.

Обставини справи судом першої інстанції встановлено правильно. Порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права не допущено.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241, 242, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 17.03.2022 у справі №320/14314/21 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Cуддя-доповідач С.Б. Шелест

Судді О.М. Кузьмишина

О.Є. Пилипенко