Справа № 334/4070/22
Суддя: Гнатюк О. М.
Дата ухвалення: 2022-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 28.09.2022
Справа № 334/4070/22
Провадження № 2-а/334/78/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Гнатюк О.М.,

при секретарі судового засідання Алєйніковій О.В.,

за участю представників позивача Прінь В.О., Федоши Н.М.

відповідача ОСОБА_1 /Natroshvili Vaja,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя адміністративну справу за позовом Запорізького сектору УДМС в Запорізької області до громадянина Грузії ОСОБА_1 / ОСОБА_2 про примусове видворення іноземця за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач в позовній заяві просить видворити відповідача за межі України у примусовому порядку, посилаючись на те, що останній без законних на те підстав перебуває на території України.

З 2.02.2015 року громадянин Грузії ОСОБА_1 / ОСОБА_2 перебуває на території України без дозвільних документів на проживання.

Відповідач прибув на територію України 2.10.2014 року через КПП «Бориспіль».

Громадянин Грузії ОСОБА_1 / ОСОБА_2 перебуває статусі нелегального мігранта.

17.11.2016 року Шевченківським РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області прийнято рішення № 11 про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Грузії ОСОБА_1 / ОСОБА_2 та встановлений термін до 15.12.2016 року.

Однак, відповідачем дане рішення у добровільному порядку не виконано, він ухиляється від його виконання.

Позивач просить примусово видворити з України громадянина Грузії ОСОБА_1 / ОСОБА_2 .

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Надали пояснення аналогічні викладеним в позові.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав у повному обсязі. Пояснив, що прибув на територію України, де проживав із співмешканкою за рахунок допомоги з Грузії. Підстав для перебування на Україні в нього немає. До адміністративних органів України за отримання статусу біженця та притулку він не звертався. Не заперечував щодо задоволення позовних вимог.

Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, прийшов до наступного.

Відповідач ОСОБА_1 / ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Грузії, що підтверджується копією паспорта громадянина Грузії.

Судом встановлено, що відповідач прибув на територію України 2.10.2014 року через КПП «Бориспіль».

17.11.2016 року Шевченківським РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області прийнято рішення № 11 про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Грузії ОСОБА_1 / ОСОБА_2 та встановлений термін до 15.12.2016 року.

07.06.2022 року працівниками УДМС України в Запорізькій області був виявлений громадянин Грузії ОСОБА_1 / ОСОБА_2 , який ухиляється від виїзду з території України після закінчення строку перебування, в зв`язку з чим стосовно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення МЗП №002007 за ч. 1 ст. 203 КпАП України.

Начальником Шевченківського РВ в м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області 07.06.2022 року винесено постанову про накладання адміністративного стягнення на громадянина Грузії ОСОБА_1 / ОСОБА_2 у вигляді штрафу розміром 510 грн.

Відповідач у судовому засіданні визнав, що він був ознайомлений з рішенням про його примусове повернення за межі території України, йому було роз`яснено право оскарження до суду прийнятого рішення про його примусове повернення за межі України, однак своїми правами не скористався, територію України не покинув. Відповідно до ч. 1,5 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець може бути примусово повернутий в країну походження або в третю країну, якщо його дії порушують законодавство про правовий статус іноземців за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець повинен виїхати з України, який не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення. Іноземець зобов`язаний самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції може лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухиляється від виконання такого рішення.

Відповідач належним чином був повідомлений, що у випадку невиконання рішення про примусове повернення до нього буде застосовано примусове видворення, відповідно до статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до тлумачення пункту 29 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 3 від 16.03.2012 «Про внесення змін і доповнень до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25.06.2009 № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця, видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні», судам слід мати на увазі, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово видворенні з території України лише на підставі постанови адміністративного суду. Така постанова приймається судом за зверненням зазначених суб`єктів владних повноважень з позовною заявою про примусове видворення з України іноземця чи особи без громадянства, якщо вони не виконали у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення (частина перша статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до частини восьмої статті 30 Закону №3773-VI положення цієї статті не застосовуються до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Частиною першою статті 31 Закону №3773-VI встановлені підстави для заборони щодо примусового повернення чи примусового видворення або видачі чи передачі іноземця та особи без громадянства, а саме: іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн:

- де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань;

- де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання;

- де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя;

- де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

З вищевикладеного вбачається, що відповідач прибув на територію України в особистих справах, але після закінчення дозволеного строку перебування втратив законні підстави для подальшого перебування на території України; рішення про примусове повернення до теперішнього часу не виконав, продовжує злісно ухилятись від виконання такого рішення. Відповідач грубо порушує законодавство України, у зв`язку з чим має бути примусово видворений з України.

Суд, оцінивши всі докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги про видворення за межі України та зобов`язання відповідача покинути територію України є обґрунтованими та правомірним.

Приймаючи до уваги те, що відповідач в порушення вимог Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» ухиляється від виїзду з України після прийняття рішення про примусове повернення його в країну походження, проживає на території України без реєстрації, відсутні встановлені законодавством України та міжнародними договорами підстави для його перебування в Україні, суд вважає, що відповідача слід видворити з України.

На підставі ст.ст. 26, 30, 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», керуючись ст.ст. 9, 19, 77, 90, 245, 246, 288, 289, 371 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Запорізького сектору УДМС в Запорізької області до громадянина Грузії ОСОБА_1 / ОСОБА_2 про примусове видворення іноземця за межі України - задовольнити.

Видворити за межі території України у примусовому порядку громадянина Грузії ОСОБА_1 / ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина Грузії НОМЕР_1 , виданого 23.06.2014 року.

Рішення звернути до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржена до Третього адміністративного апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня оголошення цієї постанови.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.М. Гнатюк