Справа № 191/2432/22
Суддя: Порошина О. О.
Дата ухвалення: 2022-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 191/2432/22
Провадження № 2-а/191/25/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2022 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Порошиної О.О.

за участю секретаря Звягінцової А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконфернції в залі суду м.Синельникове Дніпропетровської області адміністративну справу за позовом Синельниківського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина Грузії ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

Синельниківський відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, в особі свого представника, звернувся до суду з позовом про примусове видворення за межі України громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначають, що громадянин Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , довідка ВКВСР СВК - 94, довідка Посольства Грузії в Україні від 20.05.2015 № 819-05.15, уродженець м. Лесічіні Чхороцкуйського району держави Грузія, неодружений, утриманців не має, не працевлаштований, відповідно до інформації наданої відповідачем в автобіографії від 30.12.2021, Відповідач прибув на територію України в 1991 році та після того з України не виїжджав.

29.06.2022 за вх. № 7398/1/1201-21 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області надійшов лист Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України від 31.05.2021 № 5-3865 (копія листа від 31.05.2021 № 5-3865 додається) про надання інформації щодо іноземних громадян та осіб без громадянства, що відбувають покарання та утримуються під вартою в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах Дніпропетровської області. Додатком до вищевказаного листа від 31.05.2021 № 5-3865, Південно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України до ГУ ДМС у Дніпропетровській області, надано інформацію відносно громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 18.09.2019 р. Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 70, ст. 71, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України до трьох років та трьох місяців позбавлення волі, який знаходиться в установі виконання покарань Державній установі «Синельниківська виправна колонія (№ 94)».

Вищевказаний лист Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України від 31.05.2021 № 5-3865, разом з доданими до нього документами, ГУ ДМС у Дніпропетровській області надіслано до Синельниківського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (за місцем відбування покарання Відповідачем) для проведення перевірок в межах компетенції, та вжиття заходів згідно до чинного законодавства.

В ході перевірок проведених відносно громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Синельниківським відділом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, встановлено наступне.

26.09.2022 р. з Державної установи «Синельниківська виправна колонія (№ 94)» звільняється громадянин Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.08.2019 р. за ч. 1 ст. 71, ч. 2 ст.185 Кримінального кодексу України до трьох років та одного місяця позбавлення волі, засуджений за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.09.2019 р. за ч. 1 ст. 70, ст. 71, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України до трьох років та трьох місяців позбавлення волі, засуджений вироком Подільського районного суду м. Києва від 22.10.2021 р. за ч. 4 ст. 70, ч. 2 ст.185 Кримінального кодексу України до трьох років та п`яти місяців позбавлення волі. Паспорт в особовій справі засудженого відсутній. В минулому громадянин Грузії ОСОБА_1 також неодноразово засуджений за відповідними вироками судових органів України.

Згідно до інформації наданої відділом протидії нелегальній міграції Управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії ГУ ДМС у Дніпропетровській області в доповідній записці від 21.09.2022 № 1201.17.1/24532-22, за обліками інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон встановлено, що у період з 21.09.2017 по 21.09.2022 відомості про перетин державного кордону громадянином Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у напрямках виїзд-в`їзд відсутні.

Відповідно до інформації наданої громадянином Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Автобіографії від 30.12.2021, Відповідач прибув на територію України у 1991 році. Свій паспорт громадянина Грузії Відповідач загубив перебуваючи на території України. Паспорт громадянина України Відповідача не отримував. Родичів в Україні Відповідач не має.

За обліками Управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС у Дніпропетровській області, громадянин Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідкою на постійне проживання не документувався, дозвіл на імміграцію в Україну не отримував, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, не звертався. Вищевказані обставини підтверджуються службовою запискою відділу з питань постійного проживання іноземців та осіб без громадянства від 21.09.2022 № 1201.3.4/24605-22.

Отже, зважаючи на те, що громадянин Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибув на територію України у 1991 році, що підтверджується Автобіографією наданою даним громадянином Грузії 30.12.2021, та згідно до обліків інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон України, відсутні відомості про перетин державного кордону у напрямках виїзд-в`їзд Відповідачем, а також, враховуючи вимоги частини 17 статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», частини 1 статті 1 Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Грузії про взаємне скасування візових вимог від 05.10.2018, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Грузії про взаємне скасування візових вимог» від 12 грудня 2018 р. № 1048, та підпункту 2 пункту 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 р. № 150, відповідно до яких, громадяни Грузії, які на законній підставі прибули в Україну без оформлення візи, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів, Синельниківським відділом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області встановлено, що громадянин Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухилився від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, чим порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, та перейшов на нелегальне положення в Україні. Крім того, відповідно до інформації наданої громадянином Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Автобіографії від 30.12.2021, Відповідач загубив свій паспорт громадянина Грузії, перебуваючи на території України. Однак, невідкладно не повідомив про це компетентні органи України.

Зважаючи на те, що Відповідач тривалий час перебуває на території України без законних підстав, та не вживає належних заходів для самостійного залишення території України, продовжує протягом тривалого часу (а саме, з 1998 року по 2019 рік) скоювати кримінальні правопорушення та суспільно небезпечні діяння на території України, не має законних джерел прибутку в Україні та документа, що дає право на виїзд з України, з урахуванням чого існує ризик його втечі та продовження подальшого кримінального життя на території України, у Синельниківського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області наявні обґрунтовані підстави вважати, що громадянин Грузії ОСОБА_1 ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, що є підставою для звернення з позовною заявою про примусове видворення за межі України іноземця, передбаченою положеннями частини 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року № 3773-VI, абзацу третього пункту 7 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 № 353/271/150 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України від 22.01.2018 № 38/77), зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 21 травня 2012 р. за № 806/21119, з огляду на що, звертаємося до суду з даною позовною заявою.

В судовому засіданні представник позивача, ОСОБА_2 підтримала позов та викладені у ньому обставини, просила задовольнити позовні вимоги.

Перекладач ОСОБА_3 , зазначив, що відповідач проти задоволення позову не заперечує.

Відповідач підтвердив правильність перекладу його позиції.

Представник відповідача, адвокат Скороход А.О. підтримала позицію відповідача.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що громадянин Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибув на територію України у 1991 році, що підтверджується Автобіографією наданою даним громадянином Грузії 30.12.2021, та згідно до обліків інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон України, відсутні відомості про перетин державного кордону у напрямках виїзд-в`їзд відповідачем, паспорт та будь-які документи у нього відсутні; з клопотанням щодо продовження терміну перебування на території України чи із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні він не звертався, статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту не отримував.

Як убачається з довідки виданої начальником ВКВСР СВК-94 та характеристиці начальника відділу № 9 від 26.09.2022 р., з Державної установи «Синельниківська виправна колонія (№ 94)» 26.09.2022 р. звільняється громадянин Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.08.2019 р. за ч. 1 ст. 71, ч. 2 ст.185 Кримінального кодексу України до трьох років та одного місяця позбавлення волі, засуджений за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.09.2019 р. за ч. 1 ст. 70, ст. 71, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України до трьох років та трьох місяців позбавлення волі, засуджений вироком Подільського районного суду м. Києва від 22.10.2021 р. за ч. 4 ст. 70, ч. 2 ст.185 Кримінального кодексу України до трьох років та п`яти місяців позбавлення волі. Паспорт в особовій справі засудженого відсутній.

Як вбачається з копії вироку Подільського районного суду м. Києва від 22.10.2021 року, громадянин Грузії ОСОБА_1 раніше також неодноразово був засуджений: 18.09.1998 Феодосійським міським судом АР Крим за ч. 2 ст. 140 Кримінального кодексу України; 11.10.1999 Феодосійським міським судом АР Крим за ч. 1 ст. 229-6 Кримінального кодексу України; 13.10.2000 Феодосійським міським судом АР Крим за ч. 2 ст. 140 Кримінального кодексу України; 24.04.2003 Феодосійським міським судом АР Крим за ч. 2 ст. 309 Кримінального кодексу України; 17.09.2004 Судакським міським судом АР Крим за ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України; 27.12.2007 Ленінським районним судом АР Крим за ч. 2 ст. 185, ст. 395 Кримінального кодексу України; 01.04.2010 Ленінським районним судом АР Крим за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України; 01.11.2012 Судакським міським судом АР Крим за ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України; 08.06.2018 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України.

Згідно інформації викладеної у Довідці Посольства Грузії в Україні від 20.05.2015 № 819-05.15, Консульська служба Посольства Грузії в Україні підтверджує, що громадянин Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно здав в Консульську службу Посольства Грузії в Україні документи для продовження строку дії національного паспорта Грузії.

Як вбачається з листів ГУ ДМС у Дніпропетровській області зверталося до Посольства Грузії в Україні з метою отримання інформації про ідентифікацію громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але відповіді не надходили.

Згідно листа Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області від 13.09.2022 № 55/15/Д/3-2842-вих адресованого Головному управлінню Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області, з урахуванням суспільно-небезпечних діянь громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та можливість продовження скоєння тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень на території України, на підставі вимог статей 26, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», клопоче про проведення заходів з метою попередження порушення міграційного законодавства України.

Згідно подання Управління міграційної поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 16.09.2022 року №1276, адресованого до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, у зв`язку зі звільненням 26.09.2022 року з Державної установи «Синельниківська виправна колонія №94» громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням суспільно-небезпечних діянь вказаної особи, можливості продовження скоєння тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень на території України, на підставі вимог статей 26, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», клопоче про проведення заходів щодо чинного законодавства.

26 вересня 2022 року громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було звільнено з Державної установи «Синельниківська виправна колонія № 94», що підтверджено довідкою про звільнення.

26 вересня 2022 року відносно громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Синельниківським відділом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, яким зобов`язано не пізніше 25.10.2022 року залишити територію України.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.06.2022 року громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано та поміщено до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком до 6 місяців, з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України від 22 вересня 2011 року №3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон №3773-VI).

Частиною третьою статті 9 Закону №3773-VI встановлено, що строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Відповідно до пп. 2 п. 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 р. №150, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території: не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.

Частиною першою статті 26 Закону №3773-VI встановлено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Один із примірників рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства видається іноземцю або особі без громадянства, стосовно яких воно прийнято. У рішенні зазначаються підстави його прийняття, порядок оскарження та наслідки невиконання. Форма рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства затверджується спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України (частина третя статті 26 Закону №3773-VI)

Рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду (частина четверта статті 26 Закону №3773-VI)

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (частина п`ята статті 26 Закону №3773-VI).

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 30 Закону №3773-VI центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Частиною другою статті 30 Закону №3773-VI передбачено, що рішення суду про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства може бути оскаржено в порядку, передбаченому законом.

Частиною четвертою статті 30 Закону №3773-VI встановлено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

За приписами частини восьмої статті 30 Закону №3773-VI положення цієї статті не застосовуються до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

За приписами статті 31 Закону №3773-VI іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн:

де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань;

де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання;

де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя;

де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Забороняється колективне примусове видворення іноземців та осіб без громадянства.

Вказані положення Закону №3773-VI кореспондуються з положеннями Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України 23.04.2012 №353/271/150, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21.05.2012 за № 806/21119.

Виходячи зі змісту наведених норм Закону №3773-VI, слідує, що підставою для прийняття рішення про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства можуть слугувати такі обставини:

-прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення;

-ухилення від виїзду після прийняття рішення про примусове повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Згідно з ч.1ст. 288 Кодексу адміністративного судочинства України, що позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

З матеріалів справи встановлено та не заперечується учасниками справи, що відповідач востаннє здійснив в`їзд в Україну у 1991 році, та з того часу з території України не виїжджав, чим порушив вимоги статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». При цьому, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, відповідач не звертався, статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту не отримував, не має реєстрації місця проживання в Україні, паспортний документ у Анджапарія Амірана також відсутній. Доказів протилежного відповідачем не надано, так як і не надано доказів вчинення дій з легалізації свого перебування на території України.

Враховуючи те, що відповідач, громадянин Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неодноразово судимий, за місцем відбуття покарання характеризується негативно, має велику кількість стягнень за порушення дисципліни, не виявив бажання працювати в установі виконання покарань, у відповідача на час розгляду справи відсутній статус біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, відсутній паспортний документ, не має законного джерела існування, власності та родинних зв`язків на території України, є обґрунтовані підстави вважати, що відповідач може ухилятися від самостійного та добровільного залишення території України на виконання рішення від 26.09.2022 р. про примусове повернення, тому наявні правові підстави для його видворення за межі території України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 243, 244, 246, 250, 288 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Примусово видворити за межі України громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана у десятиденний строк з дня його проголошення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. О. Порошина