Справа № 640/13046/21
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2022-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2022 року м. Київ № 640/13046/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЬПО-ФУД»
доКиївської митниці
про визнання протиправним та скасування рішення,
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «СІЛЬПО-ФУД» (далі також позивач, ТОВ «СІЛЬПО-ФУД», Товариство) з позовом до Київської митниці Держмитслужби (далі також відповідач, митний орган), в якому просило суд: визнати протиправним та скасувати рішення від 18.11.2020 №UA100380/2020/010028/1 про коригування митної вартості товарів.

Позов мотивований протиправністю рішення про коригування митної вартості товарів від 18.11.2020 №UA100380/2020/010028/1, яким Київська митниця Держмитслужби відмовила ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» у застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, що були імпортовані позивачем, та водночас скоригувала заявлену позивачем митну вартість за іншим - резервним методом. Позивач стверджує, що ним при поданні разом із митною декларацією №UA100380/2020/720353 від 17.11.2020, а також разом із супровідним листом від 17.11.2020 вих. №1995 у відповідь на електронний запит митного органу були надані всі передбачені ст. 53 Митного кодексу України документи, а також виконані всі вимоги митного органу щодо подання додаткових документів. Позивач вважає, що такі подані ним документи кореспондуються між собою та мстять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом. У контексті з наведеним позивач вважає, що у митного органу були відсутні підстави для витребування додаткових документів у ТОВ «СІЛЬПО-ФУД». Крім того, позивач висловив свою позицію стосовно не наведення митним органом у тексті оскаржуваного рішення достатніх аргументів, які б свідчили про неможливість застосування попередніх методів визначення митної вартості товарів, а тому застосування відповідачем одразу резервного методу є необґрунтованим.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито провадження у справі №640/13046/21 за вказаним позовом та дану справу призначено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог, вказавши про те, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем правомірно та у межах наданих останньому повноважень. Так, під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості на підставі розгляду поданих разом з митною декларацією від 17.11.2020 №UA100380/2020/720353 документів встановлено, що документи містять розбіжності та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, та направлено повідомлення декларанту, стосовного того, що під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості на підставі розгляду поданих разом з митною декларацією документів встановлено, що вони містять розбіжності. З огляду на те, що у встановлений строк декларант позивача витребувані додаткові документи митному органу не надав, Київська митниця Держмитслужби прийняла оскаржуване рішення. Джерелом інформації, яким митний орган користувався при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару та визначенні позивачу митну вартість імпортованого товару за резервним методом представник відповідача назвав митну декларацію №UA500500/2020/515666 від 16.11.2020.

У свою чергу представник позивача, після отримання примірника відзиву на позов подав до канцелярії суду відповідь на такий відзив відповідача та додаткові пояснення, де надав детальні пояснення в частині понесених витрат на страхування товару та по суті змісту поданого до митного оформлення експертного висновку.

В подальшому суд відповідно до своєї ухвали від 30.09.2022 вирішив в порядку ст. 52 Кодексу адміністративного судочинства України питання про заміну сторони (відповідача) у справі на його правонаступника Київську митницю (код ЄДРПОУ ВП 43997555).

Розглянувши подані представниками сторін документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

19.11.2018 між ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» (як покупцем) та компанією Soylu Gida Sanayi Ve Ticaret A.S. (Турецька Республіка) (як продавець) був укладений контракт №1892, за умовами якого продавець зобов`язується продати, а покупець придбати фрукти в асортименті, кількості і за цінами у відповідності до інвойсів, які є невід`ємними частинами контракту.

Згідно з п.п. 2.1, 2.2, 3.1, 3.2, 5.1 і 7.1 даного контракту ціни на товар зазначаються в інвойсах на кожну парію товару. До ціни товару входять вартість продукції, тари, термоусадкового пакування, маркування, навантаження, витрати на митне оформлення вантажу в країні продавця. Валютою контракту є долар США.

Умови поставок FOB, FCA, CFR, CIF, CIP, DAP, CRT, EXW згідно Інкотермс 2010 . Конкретне місце поставки зазначається в інвойсі. При цьому, продавець зобов`язується здійснити митне оформлення товару для експорту за власний рахунок. Датою поставки вважається дата штемпелю на товаросупровідних документах першого перевізника, яка підтверджує факт передачі товару продавцем транспортному агенту.

Право власності на товар переходить від продавця до покупця після оплати. Товар підлягає прийняттю продавцем у кінцевому пункті розвантаження в Україні.

Продавець відповідає за збереженість і транспортування товару відповідно до умов поставки, що вказуються в інвойсах на кожну партію товару. Продавець зобов`язується після відвантаження товару надати покупцю наступні документи: інвойс 3-и екземпляри, пакувальний лист 1 екземпляр, сертифікат про походження товару 1 екземпляр, фітосанітарний сертифікат 1 екземпляр, хелс сертифікат 1 екземпляр, прайс-лист 1 екземпляр, комерційну пропозицію 1 екземпляр.

Крім того, згідно з п. 8.1 контракту (в редакції додаткової угоди №1 від 16.09.2020) платежі за товар, що постачається за цим контракту, здійснюються шляхом грошового переказу на банківський рахунок продавця, зазначений в даному контракті, наступним чином: 100% оплати через 30 днів після митної очистки товару покупцем.

За змістом специфікації від 10.11.2020 до контракту №1892 від 19.11.2018 предметом поставки була партія фруктів гранати HICAZ, виробник - компанія Soylu Gida Sanayi Ve Ticaret A.S., в обсязі 20 300 кг загальною вартістю 16 849,00 долар. США (в т.ч. вартістю 0,830 долар. США за 1 кг продукції), умови поставки зазначеної партії товару СРТ Київ, Україна.

17.11.2020 з метою митного оформлення зазначених товарів, ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» подало до Київської митниці Держмитслужби електронну митну декларацію ІМ 40 ДЕ №UA100380/2020/720353, якою до митного оформлення за основним методом за ціною контракту в режимі імпорт заявлений товар «плоди гранату свіжі, сорт «HICAZ», не в первинній упаковці, розфасовані в пластик. коробки, призначені для кінцевого споживання людьми, загальна чиста вага нетто 20 300 кг. Виробник компанією - Soylu Gida Sanayi Ve Ticaret A.S. Країна виробництва Турецька Республіка…». Визначена та заявлена декларантом митна вартість товарів за митною декларацією від 17.11.2020 №UA100380/2020/720353 дорівнювала 0,83 USD за 1 кг імпортованого товару з кодом згідно з УКТЗЕД .

Разом із цією МД декларант (позивач) подав до митного оформлення наступні документи: сертифікат якості (certificate of quality) б/н від 10.11.2020 та хелс сертифікат (health certificate) №101120/1 від 10.11.2020; рахунок-фактуру (commercial іnvoice) від 10.11.2020 №IHR449; міжнародна автотранспортна накладна (СMR) від 10.11.2020 №000951; сертифікат про походження товару форми А (certificate of origin form A (GSP)) від 10.11.2020 №D 0310463; прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 10.11.2020; висновок про вартісні характеристики товару від 17.11.2020 №Ц-1270, підготовлений Київською обласною торгово-промисловою палатою; страховий поліс від 13.11.2020 №29265; зовнішньоекономічний контракт від 19.11.2018 №1892; генеральний договір добровільного страхування вантажів №101049808 від 15.05.2019, укладений між ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна» (як страховиком) і ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» (як срахувальником); комерційна пропозиція б/н від 10.11.2020; копія митної декларації країни відправлення від 10.11.2020 №20353300ЕХ010601; декларація митної вартості.

Як пояснив представник позивача в тексті поданої позовної заяви, митна вартість товарів, зазначених в інвойсі №IHR449 від 10.11.2020 та митній декларації ТОВ «СІЛЬПО-ФУД», була визначена за першим (основним) методом, та до її складу віднесено інвойсну вартість товару, витрати на страхування, що було відображено в декларації митної вартості. Витрати на транспортування не включалися, оскільки товар було поставлено на умовах поставки СРТ, Київ, Україна, про що зазначено в інвойсі та підтверджено доданими до митного оформлення документами.

Того ж дня, після подання вказаної декларації Митний орган направив позивачу електронне повідомлення про необхідність подачі додаткових документів, а саме: висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, які мають посилання на інші відомості ніж сайт "Алібаба"; бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару (видаткові накладні, і т.п.); відомості щодо підтвердження числових складових страхової суми.

ТОВ «Сільпо-Фуд» листом вих. №1995 від 17.11.2020 надало документи, зазначені в повідомленні та додаткові документи за власним бажанням, а саме: додаток до генерального договору добровільного страхування вантажів №101049808 від 15.05.2019; платіжне доручення №6595 від 26.11.2019 та виписку по рахунку б/н від 27.11.2019, - в якості підтвердження оплати ідентичного товару за попереднім замовленням. Водночас у тексті свого супровідного листа від 17.11.2020 Товариство повідомило митний орган, що копії певних запитуваних документів (а саме: прайс-лист виробника товару, комерційну пропозицію виробника товару, митну декларацію країни відправлення, висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією ТПП № Ц-1270 від 17.11.2020) вже подавалися ним до митного оформлення партії імпортного товару разом із митною декларацією від 17.11.2020 №UA100380/2020/720353.

18.11.2020 Київська митниця Держмитслужби прийняла рішення про коригування митної вартості товару №UA100380/2020/010028/1 і картку відмови у митному оформленні товару №UA100380/2020/00194. За змістом цього рішення митна вартість товарів була збільшена, та відповідно збільшений розмір переплаченого мита та ПДВ на загальну суму 67 389,05грн.

Так, в оскаржуваному рішенні вказано про наступне. Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості на підставі розгляду поданих разом з митною декларацією документів встановлено, що вони містять розбіжності, зокрема:

- у висновку експерта №Ц-1270 від 17.11.2020 щодо ціни товару використовувались джерела інформації тільки з торгівельної площадки «Алібаба», що дає сумніви щодо об`єктивності при складанні висновку щодо ціни товару;

- страхова сума не містить числового підтвердження складових з яких вона складається. При цьому, додатково наданий додаток №1 до страхового договору на відомостях, що стосуються оцінюваних товарів стоять печатки підприємства, та не дають змоги ідентифікувати числові значення.

Керуючись вимогами ч. 2, 3 ст. 53, ст. 54, ст. 57 Митного кодексу України декларанта було повідомлено про необхідність подання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, а саме: висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, які мають посилання на інші відомості ніж сайт Алібаба; бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару (видаткові накладні, і т.п.); відомостей щодо підтвердження числових складових страхової суми. Однак у строк, встановлений ч. 3ст. 53, п. 2 ч. 2 ст. 255 МК України, декларант не надав витребувані митним органом документи в повному обсязі, а надані документи не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме: висновок ТІНІ не наданий, не надано бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару (видаткові накладні, і т.п.), з наданих документів (додаток №1) не можливо перевірити числове значення складових страхової суми.

За результатом проведених консультацій з декларантом встановлено, що другорядні методи визначення митної вартості 2 а та 2 б за ціною договору щодо ідентичних /подібних (аналогічних) товарів відповідно до ст.ст. 59, 60 Митного кодексу України не можливо застосувати через відсутність у митниці інформації про митне оформлення ідентичних чи подібних товарів саме за ціною договору. Методи визначення митної вартості 2 в та 2 г (ст.ст. 62, 63 Митного кодексу України) на основі віднімання та додавання вартостей не можуть бути застосовані у зв`язку із відсутністю у митниці відомостей про всі складові вартості виробництва товару та його доставку на митну територію України. Натомість у митного органу наявна інформація, що відповідає ч. 2 ст. 64 Митного кодексу України, та є підставою для застосування другорядного методу 2 ґ резервного методу. Джерелом інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару «Гранати свіжі», 1,2 USD/кг (митна декларація №UA500500/2020/515666 від 16.11.2020).

Вважаючи вказане рішення про коригування митної вартості за резервним методом протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

У силу ч. 1 ст. 49 Митного кодексу України (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України).

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України).

У силу п. 2 ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до норм ч. 1 8 ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Приписами ч.ч. 4-7 ст. 58 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Платежі можуть бути здійснені прямо чи опосередковано. Прикладом опосередкованого платежу може бути врегулювання покупцем повністю чи частково боргу продавця.

Платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо).

Ознайомившись зі змістом оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів суд встановив, що таке рішення відповідача мотивоване, що подані фактично декларантом до митного оформлення документи не містили достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості зауважень митного органу до змісту на комплектності поданої декларантом позивача разом із МД №UA100380/2020/720353 документації, суд дійшов висновків про наступне:

1) стосовно не врахування митним органом поданих позивачем до митного оформлення договору страхування та страхового полісу як таких, що не містять достовірні та достатні відомості для обрахунку вартості страхування: матеріали справи свідчать, що під час митного оформлення ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» для підтвердження витрат на страхування вантажу надало митному органу договір страхування та страховий поліс.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про страхування» факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування.

При цьому, згідно із п. 8 ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Отже, страховий поліс є належним і достатнім страховим документом, що підтверджує укладення договору страхування і вартість страхування.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Страхова сума може бути встановлена по окремому страховому випадку, групі страхових випадків, договору страхування у цілому.

При страхуванні майна страхова сума встановлюється в межах вартості майна за цінами і тарифами, що діють на момент укладання договору, якщо інше не передбачено договором страхування або законом.

Так, положеннями п.4.2 Генерального договору добровільного страхування вантажів від 15.05.2019 №101049808 (далі - договір страхування) страховий тариф - це відсоткова ставка, яку сторони визначають самостійно для кожної партії товару окремо і її розмір вказується у страховому сертифікаті. Страховий тариф для кожної партії товару може відрізнятись.

Згідно із п. 18.8 договору страхання страховий тариф - ставка страхової премії, що розраховується в процентах від страхової суми.

Положеннями абз.2 ст. 10 Закону України «Про страхування» визначено, що страховий тариф - ставка страхового внеску з одиниці страхової суми за визначений період страхування.

Відповідно до абз. 1 ст. 10 Закону України «Про страхування», страховий платіж (страховий внесок, страхова премія) - плата за страхування, яку страхувальник зобов`язаний внести страховику згідно з договором страхування.

Пунктом 4.1. Договору страхування визначено, що страхова премія - це плата за страхування, яку страхувальник (ТОВ «СІЛЬПО-ФУД») оплачує страховику (ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна») у порядку передбаченому цим договором.

Таким чином, враховуючи вищенаведені положення чинного законодавства та договору страхування, страховий тариф - це відсоткова ставка від страхової суми, яка визначається Сторонами самостійно для кожної партії товару окремо.

У страховому сертифікаті №29265 від 13.11.2020, який був наданий під час митного оформлення для підтвердження витрат на страхування, сторони погодили, що страховий тариф складає 0,0730%.

Таким чином, сума страхової премії, що підлягає сплаті Страхувальнику, розраховується за формулою Страхова премія (грн.) = Страхова сума (грн.)*Страховий тариф (%). За таких обставин, на переконання суду, страхові складові заявленої позивачем митної вартості є підтвердженими належними та достатніми документами в розумінні положень МК України;

2) стосовно тверджень митного органу щодо обставин використання у висновку експерта №Ц-1270 від 17.11.2020 джерела інформації тільки з торгівельної площадки «Алібаба», що дає сумніви щодо об`єктивності при винесені заключення щодо ціни товару, як підстави для коригування митної вартості, суд зазначає про наступне: в тексті оскаржуваного рішення про коригування митної вартості митний орган посилається також на те, що не може прийняти до уваги поданий декларантом ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» висновок експерта, оскільки в експертному висновку від 17.11.2020 №Ц-1270 експертом в методичних та інформаційних виданнях вказано інформацію з мережі Інтернет, а саме з сайту www.alibaba.com.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 №671/97-ВР, методичні та експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов`язковими для застосування на всій території України.

Дана правова позиція також відображена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 01 вересня 2010 року у справі № К-20882/10, від 16 березня 2010 року у справі №К-40508/09.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001 № 2658-111, рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).

Таким чином, відповідач маючи сумнів щодо змісту наданого ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» експертного висновку, мав право звернутися до іншого суб`єкту оціночної діяльності із письмовим запитом рецензувати такі висновки. Крім того, відповідно до положень ст. 327 МК України, відповідач мав право самостійно залучити для участі у здійсненні митного контролю митної вартості товарів спеціалістів та експертів, якщо висновок експерта, зроблений на замовлення декларанта останній вважав сумнівним.

Такої ж думки дотримується Верховний Суд у своїй постанові від 19.03.2019 у справі №810/4116/17 у аналогічній справі: «Крім того, твердження відповідача про те, що при складанні експертного висновку від 29 травня 2017 р. № Ц-451 використовувалися документи, що мають розбіжності та не містять достовірних і об`єктивних даних, суди попередніх інстанцій також обґрунтовано відхилили, оскільки твердження становлять лише суб`єктивні судження за відсутності жодних належних і допустимих у розумінні статей 73,74 Кодексу адміністративного судочинства України доказів, зокрема недійсності даного експертного висновку. Також, Суд зазначає, що експертний висновок не відноситься до основних документів, які підтверджують митну вартість товару, і такий висновок носить виключно консультаційний характер».

Таким чином, на думку суду, позивач подав всі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів.

Інших розбіжностей у поданих до митного оформлення документах у спірних рішеннях про коригування митної вартості не зазначено.

За таких підстав суд приходить до висновку, що подані декларантом документи є належними та достатніми для підтвердження та визначення митної вартості товару за ціною договору, а тому рішення про коригування митної вартості товарів є протиправними та підлягають скасуванню.

Що стосується визначення контролюючим органом митної вартості товарів за резервним методом, суд зазначає наступне.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у ст.ст. 58 - 63 МК України, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ОАТТ/ГАТТ) (ч. 1 ст. 64 МК України).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів та зборів митних вартостях (ч. 2 ст. 64 МК України).

Аналізуючи зміст норм МК України Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2018 у справі № 809/4367/15 дійшов висновку, що в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган обов`язково повинен зазначити докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості за шостим (резервним) методом. Тобто, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, контролюючий орган повинен також зазначити докладну інформацію і джерела, які ним використовувалися.

Судом встановлено, що джерелом для прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості слугувала митна декларація №UA500500/2020/515666 від 16.11.2020.

Як слідує зі змісту Правил заповнення рішень про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Ознайомившись зі змістом цієї митної декларації суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено, що використане ним джерело інформації, містило достовірну та належну інформацію для визначення митної вартості товару за поданою позивачем митною декларацією.

Враховуючи вищевикладене, суд погоджується з позицією позивача про протиправність рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 18.11.2020 №UA100380/2020/010028/1.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії платіжного доручення від 16.04.2021 №6709829, ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» під час звернення до суду з цим адміністративним позовом сплатило судовий збір у розмірі 2 270,00 грн. Враховуючи те, що при звернення до адміністративного суду із цим позовом з вимогами до органу державної митної служби Товариство мало сплатити судовий збір у розмірі 2 270,00 грн., та з огляду на обсяг задоволених за результатами цього позову вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача витрати по оплаті судового збору у зазначеній сумі коштів повністю

Керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 257 - 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариство з обмеженою відповідальністю «СІЛЬПО-ФУД» до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 18.11.2020 №UA100380/2020/010028/1.

Стягнути на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «СІЛЬПО-ФУД» (код ЄДРПОУ 720198, адреса: 02090, м. Київ, вул. Бутлерова, 1) понесені ним судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2 270 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці (код ЄДРПОУ ВП 43997555, адреса: 03124, м. Київ, бульв. Вацлава Гавела, 8А).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок