Справа № 520/18545/21
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2022-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2022 р. Справа № 520/18545/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРІНФОРМТРЕЙД" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2021, головуючий суддя І інстанції: Котеньов О.Г., м. Харків, повний текст складено 16.11.21 по справі № 520/18545/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРІНФОРМТРЕЙД"

до Державної служби України з безпеки на транспорті

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРІНФОРМТРЕЙД" (далі за текстом також - позивач, ТОВ "УКРІНФОРМТРЕЙД") звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі за текстом також - відповідач), в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки № 290680 від 13.07.2021.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРІНФОРМТРЕЙД" оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, з викладенням у ньому висновків, які не відповідають обставинам справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що ухвалюючи оскаржуване рішення, Харківський окружний адміністративний суд не надав оцінку наявним у матеріалах справи доказам, поданим позивачем, не взяв до уваги, що позивач не був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи про порушення автотранспортного законодавства. Просить урахувати, що суд першої інстанції не прийняв до уваги те, що замовник відповідає за всі дані, які він вказав у товарно-транспортній накладній, і перевізник не зобов`язаний перевіряти ці дані. Указує, що суд першої інстанції не дослідив обставини здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу позивача, не врахував висновки, викладені Верховним Судом у постанові від 24.07.2019 по справі № 803/1540/16.

За результатами апеляційного розгляду ТОВ "УКРІНФОРМТРЕЙД" просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального права. Просить урахувати, що надані відповідачем до матеріалів справи письмові докази в повній мірі спростовують твердження позивача, на обґрунтування яких позивачем не надано жодного належного доказу. Посилається на правову позицію Верховного Суду у постанові від 11.02.2020 у справі № 820/4624/17.

Уважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України), суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що на підставі Графіку проведення рейдових перевірок Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, на території Харківської області у період з 14.06.2021 по 20.06.2021 та направлення на рейдову перевірку від 14.06.2021 за № 012089 співробітниками Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки 16.06.2021 проводилась рейдова перевірка на 471 км а/д М-03 «Київ-Харків-Довжанський».

У ході перевірки був зупинений транспортний засіб марки MAN, модель TGX 18.480, державний реєстраційний номер MAN, модель TGX 18.480, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (спеціалізований вантажний сідловий тягач-Е) з напівпричепом марки MERCERON, модель M-343RD, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Водій вказаного транспортного засобу відмовився пред`явити посвідчення водія та надав свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів (тягача та напівпричепа); товарно-транспортну накладну на відпуск нафтопродуктів (дизильне паливо ДП-Л-Євро5-ВО) № 248096/1 від 15.06.2021, договір оренди транспортного засобу від 01.12.2020.

З огляду на надані документи встановлено, що автомобільним перевізником є ТОВ «УКРІНФОРМТРЕЙД», яке надавало послуги з перевезення вантажу (дизельне паливо) з м. Кременчук, Полтавської області до смт. Черкаське, Краматорського району, Донецької області.

За наслідками перевірки контролюючими особами Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки складено: талон зважування № 710 від 16.06.2021, довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 050765 від 16.06.2021, акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 0023430 від 16.06.2021, розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акта № 0023430 від 16.06.2021, акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 286250 від 16.06.2021.

У акті № 286250 від 16.06.2021 зафіксовано порушення, передбачене абз. 15 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу).

За результатами габаритно-вагового контролю відповідно до талону зважування № 710 від 16.06.2021 на вагах № 20ВА-Д-2-1 WWS-09-ЗAB НОМ 2053 транспортного засобу МАN державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом марки МARCERON, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , встановлено, що загальна маса тягача разом з напівпричепом та вантажем становила 43,470 т при нормативно допустимій 40 т для даного типу транспортного засобу, тобто на 3470 кг більше допустимого, що у відсотковому співвідношенні склало на 8,68 % більше; навантаження на першу одиночну вісь тягача становить 6,57 т при нормі 11 т; навантаження на другу одиночну вісь тягача становить 12,24 т при нормі 11 т, тобто на 1240 кг та у відсотковому співвідношенні на 11,27 % більше допустимого; навантаження на строєну вісь напівпричепа-цистерни становить - 24,66 т при нормі 22 т, тобто на 2660 кг та у відсотковому співвідношенні на 12,09 % більше допустимого.

Водій з актом проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 286250 був ознайомлений, однак від підпису та дачі пояснень відмовився, про що зроблено відповідний запис у акті (а.с. 39).

Повідомленням № 52033/28.2/24-21 від 05.07.2021, направленим поштою 06.07.2021 рекомендованим повідомленням за № 682, позивача викликано для розгляду справи на 13.07.2021, з 9.00 до 12.00.

Слобожанським міжрегіональним управління Укртрансбезпеки розглянуто справу та прийнято рішення без участі представника позивача та винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 290680 від 13.07.2021 за порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», п. 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за № 1306, та відповідно до абз. 15 ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17000 грн (а.с. 45).

Не погодившись із винесеною постановою, позивач оскаржив її у судовому порядку.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу, враховуючи встановлений під час перевірки факт перевищення його транспортним засобом нормативних габаритних (вагових) параметрів та відсутність дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, або документу про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року за № 3353-XII (далі - Закон № 3353-ХІІ).

Відповідно до частини другої статті 29 Закону № 3353-ХІІ з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, і за плату, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Частиною четвертою статті 48 Закону України від 05 квітня 2001 року за № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон № 2344-ІІІ) передбачено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Згідно з абзацом 14 частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року за № 1567 (далі - Порядок № 1567; в редакції, на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктами 3, 4 Порядку № 1567 органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 15 Порядку № 1567 встановлено виключний перелік питань, що перевіряється контролюючими особами під час здійснення рейдової перевірки, зокрема, в частині виконання внутрішніх вантажних перевезень перевіряється:

- наявність визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;

- виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Пунктом 16 Порядку № 1567 передбачена можливість під час рейдової перевірки здійснення габаритно-вагового контролю.

Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27 червня 2007 року «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» (далі - Порядок № 879; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Згідно з підпунктами 3, 4 пункту 2 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Великовагові та великогабаритні транспортні засоби - це транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001, № 1306.

Транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

За змістом пункту 6 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 879 за результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за № 1306 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Законом № 2344-ІІІ та Порядком № 879 визначено, що у разі перевищення вагових параметрів транспортного засобу із урахуванням результатів їх зважування більше ніж на 2 відсотки, такі транспортні засоби вважаються великоваговими та повинні здійснювати рух автомобільними дорогами на підставі дозволів.

Такий правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 28 липня 2022 року у справі № 380/5173/20, 18 серпня 2022 року у справі № 340/4673/20.

Як убачається з матеріалів справи, позивачем при перевезенні вантажу без відповідного дозволу під час проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу, виявлено перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків, а саме: загальна маса транспортного засобу становила 43,470 т при нормативно допустимій 40 т для даного типу транспортного засобу, тобто на 3470 кг більше допустимого, що у відсотковому співвідношенні склало на 8,68 % більше; навантаження на другу одиночну вісь тягача становить 12,24 т при нормі 11 т, тобто на 1240 кг та у відсотковому співвідношенні на 11,27 % більше допустимого; навантаження на строєну вісь напівпричепа-цистерни становить - 24,66 т при нормі 22 т, тобто на 2660 кг та у відсотковому співвідношенні на 12,09 % більше допустимого.

Відсутність дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України транспортним засобом з перевищенням вагових параметрів, виданий компетентними уповноваженими органами, зафіксований в акті № 286250 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 16.06.2021.

У ході розгляду справи як у суді першої, так і у суді апеляційної інстанції, позивач не надав до матеріалів справи доказів наявності такого дозволу, а також доказів того, що в нього відсутній обов`язок отримати такий дозвіл на перевезення подільного вантажу з перевищенням вагових обмежень, а лише здійснює власне трактування норм Правил дорожнього руху, який є підзаконним актом, та при цьому ігнорує вимоги ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Натомість ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» має чітку вказівку для отримання дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, без розмежування вантажу за специфікою: подільний чи неподільний.

Таку правову позицію викладено Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 24.07.2019 у справі № 803/1540/16, яка зазначена судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Надаючи правову оцінку спірній постанові у частині визначення розміру застосованої нею санкції, колегія суддів зазначає, що в акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 286250 від 16.06.2021 зафіксовано відсоткове співвідношення перевищення параметрів від нормативу, зокрема, по загальній масі перевищення становило 12,09 %, що знаходиться в діапазоні від 10 до 20 відсотків.

Враховуючи встановлення в ході габаритно-вагового зважування перевищення вагових параметрів в частині загальної маси транспортного засобу на 8,68 %, а також перевищення навантаження на одиночну вісь на 11,27 % більше допустимого, на строєну вісь на 12,09 % більше допустимого, відсутність у позивача спеціального дозволу, є правильним висновок суду першої інстанції, що відповідачем правомірно визначено розмір штрафу за допущене позивачем порушення законодавства про автомобільний транспорт згідно з абзацом 15 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Висновки суду першої інстанції узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 18 серпня 2022 року у справі № 340/4673/20.

Надаючи правову оцінку спірним прововідносинам, суд першої інстанції врахував додаткові аргументи відповідача щодо обладнання габаритно-вагового комплексу та врахування типу вантажу.

Так, відповідно до п.п. 12-13 Порядку № 879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Під час здійснення габаритно - вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

З матеріалів справи вбачається, що у пункті габаритно-вагового контролю в Харківській області на 471 км а/д М-03 «Київ - Харків - Довжанський» 16.06.2021 використовувались ваги автомобільні для зважування в русі 20ВА-Д-2-1WWS-0,9, зав. номер 2053. Відповідно до Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № UA.TR.113-0076/17F-20 від 17.09.2020, яке чинне до 16.09.2021, ваги пройшли періодичну повірку відповідно до приписів Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» та Порядку № 879.

Щодо посилання позивача на необхідність урахування типу вантажу, то колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 2.5 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 (надалі Правила № 363), за способом вантаження і розвантаження вантажі бувають штучними, сипучими, навалочними і наливними.

Згідно з пунктом 6.6. Правил № 363 масу насипних і навалочних вантажів, а також харчових наливних вантажів, які перевозять в автомобілях - цистернах, визначають, головним чином, автомобільними вагами.

У спірному випадку перевозився наливний нехарчовий вантаж, разом з тим, наливні небезпечні вантажі зважуються ідентичним способом і перевозяться в автомобілях-цистернах, що вбачається з Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, затверджених Наказом МВС України від 04 серпня 2018 року за № 656 (далі - Правила № 656).

З матеріалів перевірки встановлено, що перевізник здійснював перевезення рідкого вантажу автомобілем-автоцистерною, однак, невірно розподілив навантаження на осі транспортного засобу та напівпричепа, що призвело до перевищення максимальних вагових параметрів осьових навантажень.

Колегія суддів звертає увагу, що права та обов`язки суб`єктів перевезення небезпечних вантажів визначені Законом України «Про перевезення небезпечних вантажів» від 06.04.2000 за № 1644-III (Закон України № 1644-III).

Так, згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України № 1644-III перевізник небезпечних вантажів зобов`язаний, зокрема, приймати небезпечні вантажі до перевезення, якщо вантаж і документи на нього відповідають встановленим вимогам; забезпечувати перевезення небезпечних вантажів у встановленому порядку визначеними транспортними засобами.

З огляду на зазначене безпідставними є доводи позивача щодо необхідності врахування судом першої того, що замовник відповідає за всі дані, які він вказав у товарно-транспортній накладній, і перевізник не зобов`язаний перевіряти ці дані.

Щодо аргументів позивача про розгляд справи без його участі та неповідомлення про розгляд справи, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з п. 25 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08 листопада 2006 року, справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Повідомленням № 52033/28.2/24-21 від 05.07.2021, направленим поштою 06.07.2021 рекомендованим повідомленням № 682, позивача викликано для розгляду справи на 13.07.2021, з 9.00 до 12.00.

Згідно із інформацією про відстеження пересилання поштових відправлень на Офіційному сайті «Укрпошта», наданою відповідачем, указане повідомлення про розгляд справи відправлено позивачу 06.07.2021, відправлення № 682 07.07.2021 знаходилось у точці видачі та 07.07.2021 не вручене під час доставки.

Вказане свідчить, що позивач мав можливість отримати зазначене повідомлення з 07.07.2021, проте вказаним правом не скористався.

Позивач, як у позовній заяві, так і в апеляційній скарзі, не навів жодної обставини та не надав доказів, які б підтверджували неможливість отримання ним повідомлення чи прибуття для розгляду справи, у той час як відповідач в повній мірі виконав свій обов`язок щодо належного та своєчасного інформування позивача про час та місце розгляду справи.

Відповідно до п. 27 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 за № 1567, яким передбачено, що у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі, Слобожанським міжрегіональним управління Укртрансбезпеки розглянуто справу та прийнято рішення без участі представника позивача.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач належним чином повідомив позивача про час і місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, а у зв`язку із неявкою уповноваженої особи суб`єкта господарювання, правомірно розглянув справу без її участі.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, сформованою у постанові від 11 лютого 2020 року у справі № 820/4624/17.

Судом першої інстанції враховано правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 01.03.2018 у справі № 820/4810/17, в пункті 31 якої зазначено, що відсутність особи під час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу не позбавляє особу права спростовувати вину у суді, та, у зв`язку з цим, не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

На підставі викладеного, враховуючи встановлений під час перевірки факт перевищення транспортним засобом позивача нормативних габаритних (вагових) параметрів та відсутність дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України або документу про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що постанова Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки № 290680 від 13.07.2021 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу є правомірною.

Доводи апеляційної скарги щодо зазначених обставин не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні.

Аргументи позивача стосовно неврахування судом першої інстанції інших обставин здійснення перевірки, колегія відхиляє, оскільки зазначені аргументи не були предметом судового розгляду в суді першої інстанцій, а з огляду на приписи ч. 5 ст. 307 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Висновки суду першої інстанції узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду, на які посилається позивач в апеляційній скарзі, та з урахуванням установлених у цій справі обставин і змісту спірних правовідносин їм не суперечать.

Аргументи позивача щодо того, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішення необґрунтовано посилається на Наказ МВС № 822 від 26.07.2004, який на час спірних правовідносин втратив чинність, не є підставою для задоволення позовних вимог, оскільки після втрати чинності Наказу МВС № 822 від 26.07.2004, яким затверджено Правила дорожнього перевезення небезпечних вантажів, нормативно-правове регулювання перевезення небезпечних вантажів не зазнало змін, що стали б підставою для визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

З урахуванням приписів статті 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРІНФОРМТРЕЙД" - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2021 по справі № 520/18545/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін