Справа № 545/3406/22
Суддя: Потетій А. Г.
Дата ухвалення: 2022-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 545/3406/22
Провадження № 2-а/545/106/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2022 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Потетій А.Г., розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Поліцейського 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції України, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення посилаючись на те, що ОСОБА_1 , згідно Довіреності від 27.10.2017 року посвідченої приватним нотаріусом Станично-Луганського районного нотаріального округу, в реєстрі № 3824 являюсь належним користувачем транспортного засобу марки VOLKSWAGEN, модель Т4, VIN - НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 . Власником даного транспортного засобу згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 виданого 26.10.2007 року РЕВ МРЕВ м. Луганська являється ОСОБА_2 , повна маса якого складає 2650 кг., маса без навантаження 1697 кг, кількість сидячих місць з місцем водія включно - 5 штук.

14.05.2022 року маючи на меті у особистих справах дістатися м. Полтави позивач на зазначену вище транспортному засобі рухався автомобільною дорогою Харків Довжанський Київ Харків Довжанський де о 7-30 на 345 км. цього напрямку в зоні блокпосту на вимогу Поліцейського 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції Полтавській області, сержанта поліції Вовк Ігоря Петровича зупинив рух свого автомобілю.

Представившись, та пояснивши мені причину зупинки в межах блокпосту поліцейський попросив надати йому для перевірки наступні документи: що посвідчують особу та громадянство, Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та Посвідчення водія транспортного засобу.

Перевіривши дані документи поліцейський також попросив надати йому Протокол перевірки технічного стану транспортного засобу, на, що позивач відповів, що такого документу він не має при цьому зауважив, що автомобіль не використовується ним з метою отримання прибутку і за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів з кількістю місць для сидіння не більше ніж дев`ять з місцем водія включно і відноситься відповідно до Закон України «Про автомобільний транспорт» до (легкових автомобілів), і тому не підпадає під категорію транспортного засобу який підлягає обов`язковому технічному контролю. При цьому він наполягав на з`ясуванні поліцейським всіх обставини, що мали значення для розгляду даної справи.

Проте поліцейський не взявши до уваги його пояснення повідомив йому про те, що мною нібито здійснено адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП, що полягає з його слів у невиконанні ним окрім даної норми, приписів ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» та підпункту б) п. 31.3. Правил дорожнього руху, щодо проходження транспортного засобу яким я управляю обов`язкового технічного контролю. Не погоджуючись з висунутим йому правопорушенням він наполягав на з`ясуванні поліцейським всіх обставин, що мали значення для правильного вирішення цієї справи.

Втім, поліцейський без повідомлення йому про розгляд справи без належної підготовки до її розгляду та представлення йому посадової особи, яка розглядає справу сів до свого службового автомобілю. Через деякий час останній повернувся до позивача і вручив йому під підпис Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія ЕАО № 5387180 від 14.05.2022 року.

Позивач вважає, що винесене відповідачем рішення щодо накладення адміністративного стягнення, є - протиправним, а його дії, що полягали у неправильному та необ`єктивному розгляді справи призвели до порушення моїх, прав з наступних підстав.

Норма ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» поміж інших транспортних засобів передбачає проходження обов`язкового технічного контролю:

легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку:

вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них Із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки;

Належний аналіз даної норми при розгляді справи мав сприяти приділенню з боку відповідача належної уваги, що зупинений ним транспортний засіб за конструктивними технічними ознаками мав 5 (п`ять) сидячих місць з місцем водія включно. А отже підпадає до класифікації (автомобіль легковий) так як згідно абзацу 7 ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт». - Автомобіль легковий - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів з кількістю місць для сидіння не більше ніж дев`ять з місцем водія включно.

При цьому відповідач також не звернув свою увагу, що належне йому посвідчення водія транспортного засобу, містить інформацію про право керування транспортними засобами лише категорії В1 і В тобто (легковим автомобілем та іншими триколісними (чотириколісними) транспортними засобами), адже ці категорії у відповідності до пункту 3 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами,, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340 - дозволяють керувати за наявності посвідчення водія наступними транспортними засобами:

В1 - квадро- і трицикли, мотоколяски та інші триколісні (чотириколісні) транспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кілограмів;

В - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія. восьми.

Також варто зазначити, що відповідно до Закону України «Про митний тариф України» від 4 червня 2020 року N 674-ІХ, (надалі - Закон) до товарної позиції 8703 класифікуються автомобільні легкові та інші моторні транспортні засоби (надалі - МТЗ), призначені головним чином для перевезення людей (крім автомобільних транспортних засобів товарної позиції 8702), включаючи вантажопасажирські автомобілі-фургони та гоночні автомобілі, які також класифікуються у товарній позиції 8703 відповідно до вимог Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі - УКТЗЕД), що є товарною номенклатурою Митного тарифу України, затвердженого Законом.

Багатоцільові транспортні засоби можуть класифікуватися відповідно до вимог УКТЗЕД у товарній позиції 8703 або 8704 у зв`язку з конструктивними особливостями транспортного засобу. Багатоцільовий транспортний засіб типу фургон ("вантажопасажирський автомобіль-фургон") означає транспортний засіб, який має максимум 9 місць для сидіння (включаючи водія), внутрішній простір якого може без конструктивних змін використовуватися для перевезення як людей, так і вантажів (багажу). МТЗ з 2 або 3-об`ємними кузовами легкових автомобілів класифікуються згідно з вимогами УКТЗЕД товарній позиції 8703, наприклад, седан, хетчбек, універсал, інша назва: вантажопасажирський кузов автомобіль типу фургон, купе, кабріолет тощо. На базі зазначених кузовів країни комбіновані типи кузовів легкових автомобілів, наприклад, ландо, лімузин, фаетон-універсал тощо. МТЗ, побудовані на основі цих комбінованих кузовів, також відносяться до товарної позиції 8703.

В залежності від конструктивних особливостей внутрішнього простору МТЗ типу фургон можуть бути виготовлені заводом-виробником у наступних модифікаціях, а саме: призначені для перевезення пасажирів (пасажирські); призначені для перевезення вантажів (вантажні); призначені для перевезення пасажирів і вантажів (багатоцільові транспортні засоби).

З аналізу даних норми випливає, що автомобіль, яким позивач керував, повною масою 2650 кг, маса без навантаження 1697 кг, конструктивно призначений для перевезення пасажирів та не містить одночасно позначку для класифікації в товарній позиції 8704, тобто не є багатоцільовим, вантажним транспортним засобом, а тому підпадає під критерій (легкового автомобіля), що використовується для перевезення пасажирів та їх багажу, із забезпеченням необхідного комфорту та безпеки, і з урахуванням того, що він не використовується для перевезення пасажирів або вантажів із заробітною платою, як це визначено у п. п. 15 п. 2 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року № 137 (далі - Порядок) то відповідно не потребує обов`язкового технічного контролю.

Встановивши, що даний транспортний засіб є [автомобілем легковим], відповідачем продовжуючи розгляд справи варто було також встановити факту, що ціллю його використання даного автомобілю в розумінні абз. 2 ч. 7 ст. 35 Закону України «Про дорожній РУХ» - не являлось перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку. Адже в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб підприємців до якого мав доступ останній відсутні, відомості про те, що я являюсь фізичною особою-підприємцем, що здійснює підприємницьку діяльність, згідно Кодів видів економічної діяльності, зокрема класу 49.41. «усі види перевезень вантажним автомобільним транспортом» або інших класів.

В продовження даної тези позивач зауважує, що на час розгляду справи були також відсутні відомості, що даний транспортний засіб використовується буд-якою юридичною особою приватного права (суб`єктом господарювання) засновником (учасником) або найманим працівником водієм якого міг би я виступати, а також будь-які цивільно-правові угоди з метою отримання прибутку мною - не укладались.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про автомобільний транспорт"», - автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.

Позивач та його представник адвокат Доценко О.В. у судове засідання не з`явилися, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі позов підтримав у повному обсязі.

Від Поліцейського 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції України Вовка І.П. до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні з підстав викладених у відзиві.

Так, увідзиві на позов відповідач прохає відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що завданнями і функціями УПП в Полтавській області ДПП (відповідно до розділу 2 Положення про Департамент Патрульної поліції, затвердженого наказом НП України від 18.11.2015 №96 (далі - Положення) є: реалізація державної політики у сфері забезпечення публічної безпеки і громадського порядку, безпеки дорожнього руху, виявлення та припинення фактів порушення безпеки дорожнього руху, контроль за додержанням законів, інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Повноваженнями поліцейського патрульної поліції (відповідно до посадової інструкції, затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції від 05.01.2016 р. за № 4/1) під час несення служби є: розгляд справи про адміністративні правопорушення та застосування заходів адміністративного впливу до правопорушників, які вчинили адміністративне правопорушення у випадках та в спосіб, які передбачені законодавством.

Позивач допустив порушення вимог безпеки дорожнього руху, а саме:

14.05.2022 року на 345 км. а/д М-03 «Київ-Харків-Довжанський», ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Т-4, номерний знак НОМЕР_2 , що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, чим порушив п. 31.3 б) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ України №1306 від 10.10.2001 року (далі - ПДР) та ст. 35 Закону України «Про дорожній рух».

Правила дорожнього руху України, затверджені постановою КМУ від 10.10.2001 №1306, відповідно до ЗУ «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху, повинні ґрунтуватися на вимогах ПДР.

Пунктом 31.3 «б» ПДР передбачено заборону експлуатації транспортних засобів, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Крім того ст. 35 ЗУ «Про дорожній рух» передбачено, що транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Обов`язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення, пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Обов`язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.

Періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить:

для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від Форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки.

Відповідно до бази даних Національної автоматизованої інформаційної системи ДДАТ МВС України транспортний засіб Volkswagen Т-4, номерний знак НОМЕР_2 , за типом вантажний, 1999 року випуску, дата реєстрації - 26.10.2007 року.

Отже, транспортний засіб є вантажним вантажопідйомність до 3,5 тонни, зі строком експлуатації більше двох років, а відтак підлягає обов`язковому технічному контролю, однак на момент перевірки 14.05.2022 року автомобіль Volkswagen Т-4, номерний знак НОМЕР_2 , не пройшов ОТК.

Однак, слід зазначити, що позивач, усвідомлюючи необхідність проходження ОТК та протиправність своїх дій, з метою усунення правопорушення та запобігання вчинення подальших правопорушень, згідно бази даних пройшов ОТК 09.07.2022 року (протокол перевірки № 01195-01388-22), наступна планова перевірка 09.07.2024 року.

Незрозумілими є висновки позивача щодо того, що автомобіль позивача є легковим, оскільки тип транспортного засобу однозначно вказує на той факт, що автомобіль є вантажним.

Слід зазначити, що під час вирішення питання про необхідність проходження транспортним засобом ОТК кожні два роки, визначальними факторами є:

- належність автомобіля за типом до вантажних;

- вантажопідйомність транспортного засобу;

- строки експлуатації.

Що стосується категорії В, яка надає право на керування даним транспортним засобом, слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 2.13 ПДР, право на керування транспортними засобами особам може бути надано В - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми, состав транспортних засобів з тягачем категорії В та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів.

Оскільки, автомобіль позивача підпадає під усі характеристики, визначені п. 2.13 ПДР, водієві з категорією «В» дозволено ним керувати. Однак, п. 2.13 ПДР не дає визначення, що під категорію «В» підпадають виключно легкові автомобілі, тому посилання позивача на вказаний факт є необгрунтованими.

Беручи до уваги те, що позивач дійсно порушила ПДР, позовні вимоги є безпідставними та необгрунтованими і немає жодних правових підстав для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, оскільки вона винесена законно, а її скасування призведе до залишення правопорушника без відповідальності.

Представник третьої особи УПП в Полтавській області ДПП у судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову заперечував, просив відмовити з підстав викладених відповідачем у відзиві на позов.

Зважаючи на те, що сторони висловили свою позицію, відповідач подав відзив на позов, а також сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.

На підставі викладеного суд вирішив провести розгляд справи у письмовому провадженні відповідно до вимог ст. 205 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як встановлено судом, згідно даних постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 5387180 від 14.05.2022 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови серії ЕАО № 5387180 від 14.05.2022 року 14.05.2022 року на 345 км. а/д М-03 «Київ-Харків-Довжанський», ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Т-4, номерний знак НОМЕР_2 , що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, чим порушив п. 31.3 б) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ України №1306 від 10.10.2001 року (далі - ПДР) та ст. 35 Закону України «Про дорожній рух».

Частина 3 ст. 121 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Пунктом 31.3 «б» ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, передбачено заборону експлуатації транспортних засобів, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Крім того ст. 35 ЗУ «Про дорожній рух» передбачено, що транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Обов`язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення, пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Обов`язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи

гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.

Періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить:

для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від Форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки.

Відповідно до бази даних Національної автоматизованої інформаційної системи ДДАТ МВС України транспортний засіб Volkswagen Т-4, номерний знак НОМЕР_2 , за типом вантажний, 1999 року випуску, дата реєстрації - 26.10.2007 року.

Також відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 виданого 26.10.2007 року РЕВ МРЕВ м. Луганська автомобіль Volkswagen Т-4, номерний знак НОМЕР_2 є вантажним (вантажопасажирським).

Отже, транспортний засіб є вантажним вантажопідйомність до 3,5 тонни, зі строком експлуатації більше двох років, а відтак підлягає обов`язковому технічному контролю, однак на момент перевірки 14.05.2022 року автомобіль Volkswagen Т-4, номерний знак НОМЕР_2 , не пройшов ОТК.

Стаття 245 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306 «Про правила дорожнього руху», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до ч.2 ст.258 КУпАП - протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У випадках, передбачених частинами 1 та 2 ст.258, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 КУпАП.

Частина 3 ст. 258 КУпАП передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто - на місці зупинки транспортного засобу. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи. Частина 3 ст. 258 КУпАП вказує на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 Кодексу).

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ст. 279 КУпАП, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо особі буде надано достатній проміжок часу для підготовки до розгляду справи, пошуку адвоката, ознайомлення з матеріалами справи, тощо.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити:

найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

дату розгляду справи;

відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

опис обставин, установлених під час розгляду справи;

зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис;

розмір штрафу та порядок його сплати;

правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

У відповідності до ч. 9 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 р. № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853: «Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка».

Вимоги до постанови по справі про адміністративне правопорушення визначені ст. 283 КУпАП та Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 листопада 2015 року № 1376 (далі - Інструкція).

Ці вимоги закону поліцейським при складенні постанови були дотримані, оскаржена постанова відповідає всім передбаченим вищевказаною статтею вимогам.

Відтак, адміністративне стягнення застосовано відповідачем у відповідності до вимог закону, у межах санкцій статті, за якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності, а тому підстави для задоволення позову відсутні, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, доказів, які б спростовували факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем не надано, а судом таких обставин не встановлено. При цьому, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

За таких обставин та враховуючи наявні у справі докази, суд вважає, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Досліджені обставини є такими, що підтверджують законність та обгрунотованість постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовано не в автоматичному режимі серії ЕАО № 5387180 від 14.05.2022 року складеної відносно позивача, а отже суд вважає доведеним факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Тому з огляду на встановлені обставини, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судові витрати зі сплати судового збору та витрат на правову допомогу адвоката підлягають віднесення за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 77, 241-246 КАС України, ст. ст. 122 ч. 1, 126, 247, 259-263, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про Національну поліцію», Конституцією України, суд, -

ВИРІШИВ :

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Поліцейського 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції України, про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАО № 5387180 від 14.05.2022 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду в розмірі 1040,00 грн. та витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 5000,00 грн. віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з моменту проголошення, а учасниками, що не були присутні при проголошенні у той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А.Г. Потетій