Справа № 460/14146/21
Суддя: О.М. Дудар
Дата ухвалення: 2022-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

30 вересня 2022 року м. Рівне №460/14146/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дудар О.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління ДФС у Рівненській області
про визнання дій та бездіяльності протиправними, визнання протиправним та скасування наказу,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області (далі відповідач) про визнання дій та бездіяльності протиправними, визнання протиправним та скасування наказу.

Позивач просить суд:

- визнати протиправними дії та бездіяльність Головного управління ДФС у Рівненській області в частині ненарахування та невиплати в день звільнення в повному обсязі грошової компенсації за невикористані дні відпустки за 2021 рік в кількості 45 діб замість нарахованих 32 діб;

- зобов`язати Головне управління ДФС у Рівненській області додатково нарахувати та виплатити грошову компенсацію за різницю в кількості 13 діб, що у грошовому виразі становить 5843,50грн, та стягнути середнє грошове забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні;

- визнати протиправним та скасувати п.4 наказу Головного управління ДФС у Рівненській області від 17.09.2021 №101-о "Про оголошення наказу";

- зобов`язати Головне управління ДФС у Рівненській області внести зміни до п.4 наказу Головного управління ДФС у Рівненській області від 17.09.2021 №101-о "Про оголошення наказу" наступним змістом "виплатити підполковнику податкової міліції ОСОБА_1 компенсацію за невикористані відпустки за 2011, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 роки в кількості 306 календарних днів".

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач протиправно не нарахував та не виплатив позивачу у день звільнення грошову компенсацію за 13 календарних днів невикористаної відпустки (за 2021 рік), що у грошовому виразі становить 5843,50грн. Зазначена компенсація належить до грошового забезпечення, яке прирівнюється до заробітної плати. Відтак, відповідач як роботодавець зобов`язаний виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Ухвалою суду від 18.10.2021 відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 16.11.2021, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач у встановлений судом строк подав відзив на позовну заяву, згідно з яким позовні вимоги є безпідставними, оскільки під час надання чергової та додаткової відпусток їх тривалість визначається діленням повного розміру кожної із відпусток на 12 і множенням на число повних місяців служби. Таким чином, кількість днів невикористаної відпустки позивача за 2021 рік становить 32 дні. Отже, спірний наказ є правомірним, а відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством. Відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, згідно з якою твердження відповідача про відсутність підстав нарахувати та виплатити грошову компенсацію за 13 календарних днів невикористаної відпустки суперечать чинному законодавству та спрямовані на уникнення відповідальності.

Підготовче засідання 16.11.2021 відкладено на 09.12.2021 за клопотанням представника відповідача.

Ухвалою суду від 09.12.2021 відкладено підготовче засідання на 12.01.2022 за клопотанням позивача.

У підготовчому засіданні 12.01.2022 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 01.02.2022.

Судове засідання у справі 01.02.2022 не відбулося у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючої судді. Ухвалою суду від 11.02.2022 відкладено розгляд справи на 22.03.2022.

Ухвалою суду від 22.03.2022 відкладено розгляд справи до завершення в Україні воєнного стану.

Ухвалою суду від 10.08.2022 призначено розгляд справи у судовому засіданні на 06.09.2022.

Ухвалою суду від 06.09.2022 суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши позовну заяву, відзив та відповідь на відзив, дослідивши письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 у період з 31.07.2001 по 17.09.2021 проходив службу в органах податкової міліції Головного управління ДФС у Рівненській області.

Наказом Державної фіскальної служби України від 17 вересня 2021 року №1311-о "Про звільнення ОСОБА_1 " ОСОБА_1 , заступника начальника відділу внутрішньої безпеки Головного управління ДФС у Рівненській області, звільнено 17 вересня 2021 року з посади та податкової міліції ДФС у запас Збройних Сил України за пунктом 64 підпунктом "г" Положення (через скорочення штатів) (а.с.12).

Наказом Головного управління ДФС у Рівненській області від 17.09.2021 №101-о "Про оголошення наказу" було оголошено зазначений наказ ДФС України від 17.09.2021 №1311-о та пунктом 4 наказано виплатити підполковнику податкової міліції ОСОБА_1 компенсацію за невикористані відпустки за 2011, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 роки в кількості 293 календарних днів (а.а.с.10-11).

Вважаючи наказ та дії відповідача в частині виплати компенсації за невикористані дні відпустки протиправними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.353.1 ст.351 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на дату звільнення позивача), особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки визначає Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 №114 (далі Положення №114).

Згідно з п.51 Положення №114, тривалість відпустки осіб рядового і начальницького складу визначається залежно від вислуги років (у календарному обчисленні), обчисленої в порядку, передбаченому для призначення пенсій працівникам органів внутрішніх справ, і передбачається тим, які мають вислугу: менше 10 років - 30 діб щорічно; від 10 до 15 років - 35 діб щорічно; від 15 до 20 років - 40 діб щорічно; від 20 років і більше - 45 діб щорічно.

Відповідно до п.56 Положення №114, особам середнього, старшого і вищого начальницького складу, звільненим із органів внутрішніх справ за віком, через хворобу, обмежений стан здоров`я чи скорочення штатів, у році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої визначається відповідно до пункту 51 цього Положення.

Особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства.

Судом встановлено, що спір у цій справі стосується нарахованої компенсації за невикористані дні відпустки ОСОБА_1 за 2021 рік. Зокрема, позивач вважає, що мав право на відпустку за цей період тривалістю 45 діб. Саме за таку кількість діб відповідач повинен був виплатити компенсацію, на відміну від виплаченої за 32 календарні дні.

Згідно із п.49 Положення №114, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ надаються відпустки: а) чергові; б) короткострокові; в) через хворобу; г) канікулярні; д) у зв`язку із закінченням навчальних закладів системи Міністерства внутрішніх справ; є) додаткові та соціальні (по вагітності, родах і догляду за дитиною), творчі, у зв`язку з навчанням.

Обчислення тривалості відпусток - подобове. Святкові дні, встановлені законодавством неробочими, до тривалості відпусток не включаються.

При визначенні тривалості відпусток не враховується також час, необхідний на дорогу до місця проведення відпустки і назад, у тому числі при поділі відпустки на дві частини, а також при відкликанні працівника з відпустки.

При наданні чергової та додаткової відпусток їх тривалість визначається діленням повного розміру кожної із відпусток на дванадцять і множенням на число повних місяців служби.

Згідно з п.2 наказу Головного управління ДФС у Рівненській області від 17.09.2021 №101-о "Про оголошення наказу", вислуга ОСОБА_1 на день звільнення складає: в календарному обчисленні 22 (двадцять два) роки 06 (шість) місяців 23 дні, в пільговому обчисленні немає, в органах податкової міліції 20 (двадцять) років 01 (один) місяць 23 дні.

Отже, позивач на день звільнення мав право на 45 діб відпустки щорічно.

Суд встановив, що ОСОБА_1 було звільнено зі служби 17 вересня 2021 року. Відтак, у 2021 році число повних місяців служби позивача становить 8 (вісім).

Враховуючи вимоги п.49 Положення №114 щодо обрахунку тривалості відпусток, суд дійшов висновку, що на день звільнення позивач мав право на отримання грошової компенсації за 30 діб невикористаної відпустки (45 діб / 12 х 8 (повні місяці служби).

Таким чином, підстави для визнання протиправними дій відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за невикористані дні відпустки за 2021 рік у кількості 45 діб у суду відсутні. Відповідно, позовні вимоги у зазначеній частині є необґрунтованими та до задоволення не підлягають.

Суд відмовляє також у задоволенні позовної вимоги про стягнення середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні, яка є похідною від вимог щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні відпустки за 2021 рік.

Поряд з цим, у п.4 наказу Головного управління ДФС у Рівненській області від 17.09.2021 №101-о "Про оголошення наказу" виплата компенсації позивачу передбачена за невикористану відпустку, обраховану у календарних днях, що суперечить положенням п.п.49, 51 Положення №114.

Отже, в зазначеній частині обумовлений наказ є протиправним.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За встановлених обставин вимоги позивача підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Отже, на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 454,00грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити частково.

Визнати протиправним пункт 4 наказу Головного управління ДФС у Рівненській області від 17.09.2021 №101-о "Про оголошення наказу".

Зобов`язати Головне управління ДФС у Рівненській області привести пункт 4 наказу Головного управління ДФС у Рівненській області від 17.09.2021 №101-о "Про оголошення наказу" у відповідність до вимог пунктів 49, 51 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 №114.

У задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Рівненській області судові витрати зі сплати судового збору в сумі 454,00грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління ДФС у Рівненській області (вул.Відінська, буд.12, м.Рівне, 33023; ідентифікаційний код юридичної особи 39394217).

Рішення складено 30 вересня 2022 року.

Суддя О.М. Дудар