Справа № 520/25029/21
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2022-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

22 вересня 2022 р. Справа № 520/25029/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Супруна Ю.О.,

при секретарі судового засідання - Мурадли А.І.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Репетун К.В.,

представника відповідача - Іващенка О.О.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 , діючи інтересах ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просить суд, з урахуванням уточненої позовної заяви від 07.12.2021:

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції НПУ №693 о/с від 11.10.2021 «Про застосування до працівника управлінні патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції дисциплінарного стягнення» в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції НПУ №1396 о/с від 25.10.2021 «По особовому складу», в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції відповідно до ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» за п. 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України);

- поновити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на займаній на час звільнення посаді поліцейського взводу № 2 роти № 4 батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП з 25 жовтня 2021 року;

- стягнути з Департаменту патрульної поліції (, місцезнаходження: 03048, місто Київ, вулиця Федора Ернста, будинок 3) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з відрахуванням податків та зборів, з розрахунку 431,06 грн. за кожний день, починаючи з 26.10.2021 по день винесення судовим рішення.

Крім того, позивач просить суд звернути до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на займаній на час звільнення посаді поліцейського взводу № 2 роти № 4 батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП та стягнення на користь ОСОБА_1 (РНОКП НОМЕР_1 ) заробітної плати у межах одного місяця.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Наказом Департаменту патрульної поліції №693 о/с від 11.10.2021 «Про застосування до працівника управлінні патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції дисциплінарного стягнення», за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про національну поліцію», Присяги працівника поліції, пункту 4 статті 40 Кодексу законів про працю України, пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2016 року №1179, пунктів 5, 8 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, відповідно до пункту 7 частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту до поліцейського взводу № 2 роти № 4 батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП рядового поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби.

Наказом Департаменту патрульної поліції НПУ №1396 о/с від 25.10.2021 «По особовому складу» рядового поліції ОСОБА_1 , поліцейського взводу № 2 роти № 4 батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП звільнено зі служби в поліції, на підставі пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліції», на підставі наказу ДПП від 11.10.2021 №693.

Позивач та його представник не погоджуються з оскаржуваними наказами, вважають їх протиправним та такими, що підлягають скасуванню, оскільки позивач не скоював дисциплінарного проступку, причина не виходу на роботу є поважною, та застосоване стягнення є надзвичайно тяжким.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 06.12.2021 вказаний адміністративний позов було залишено буз руху та надано позивачу строк на усунення недоліків. У передбачений ухвалою строк недоліки позовної заяви були усунуті.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2021 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу у підготовче засідання.

До канцелярії Харківського окружного адміністративного суду 12.01.2022 з боку відповідача Департаменту патрульної поліції подано відзив на адміністративний позов, згідно зі змістом якого відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог, так як з аргументами позовної заяви не погоджується, вважає, що обставини події проступку оцінені вірно, міра відповідальності обрана правильно, процедура накладення покарання дотримана, позивач навів неправдиві підстави для скасування рішення владних повноважень. Відповідач наводить аргументи щодо вчинення дисциплінарного проступку позивачем, у вигляді відсутності на службі 01.07.2021 в період часу з 09 години по 19 годину без поважних причин, які б підтверджувалися наданими документами непрацездатності, вважає довідку №2088 комунального некомерційного підприємства Мереф`янської міської ради «Мереф`янська центральна районна лікарня» неналежним доказом на підтвердження тимчасової непрацездатності працівника.

У підготовче засідання призначене на 16.02.2022 представник позивача прибув. В ході судового засідання надав заяву про виклик свідків. У підготовче засідання призначене на 16.02.2022 представник відповідача прибув, однак, протокольною ухвалою суду без видалення до нарадчої кімнати не допущено до участі у даній справі як належного представника відповідача, у зв`язку з відсутністю підтверджених повноважень.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16.02.2022 було задоволено заяву представника ОСОБА_1 про виклик та допит свідка у справі та вирішено викликати в якості свідка лікаря-хірурга Комунального некомерційного підприємства Мереф`янської міської ради "Мереф`янська центральна районна лікарня" ОСОБА_3 (62472, Харківська область, Харківській район, м. Мерефа, вул. Дніпровська, 148). Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 22.09.2022.

До канцелярії Харківського окружного адміністративного суду 12.09.2022 від Комунального некомерційного підприємства Мереф`янської міської ради "Мереф`янська центральна районна лікарня" надійшов лист-повідомлення, що ОСОБА_3 не працює у Комунальному некомерційному підприємстві Мереф`янської міської ради "Мереф`янська центральна районна лікарня".

До канцелярії Харківського окружного адміністративного суду 21.09.2022 з боку представника позивача Репетун Катерини Володимирівни надійшла заява про відмову від виклику свідка у судове засідання, згідно зі змістом якої вбачається, що свідок знаходиться за кордоном та не має змоги прибути у судове засідання в приміщення суду, у зв`язку з чим, позивач відмовляється від виклику ОСОБА_3 , як свідка у справі № 520/25029/21.

У судовому засіданні 22.09.2022 позивач та представник позивача підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити, посилаючись на зміст викладеної правової позиції в їх обґрунтування.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі, з підстав викладених у відзиві на позов.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що позивача ОСОБА_1 було прийнято на службу в поліції за конкурсом та призначено з 27 квітня 2020 року поліцейським взводу № 2 роти № 4 батальйону № 1, що підтверджується копією витягу із Наказу № 290 о/с від 27.04.2020.

13.08.2021 наказом начальника УПП в Харківській області ДПП № 462 було призначено службове розслідування та створено дисциплінарну комісію щодо позивача. Підставою для його проведення послугував рапорт заступника командира роти № 4 Батальйону № 1 капітана поліції ОСОБА_4 про те, що 01.07.2021 в період часу з 09:00 по 19:00 рядовий поліції ОСОБА_1 не прибула за місцем несення служби для подальшого виконання службових обов`язків. Відповідно до наказу начальника УПП в Харківській області ДПП від 30.08.2021 № 504 строки службового розслідування продовжено.

Під час проведення службового розслідування комісія дійшла до висновку, що в період часу з 09.00 до 19.00 01.07.2021 поліцейський взводу № 2 роти № 4 батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП рядовий поліції Бабенко Аліна Ігорівна, не з`явилась за місцем несення служби до УПП в Харківській області ДПП з метою виконання службових обов`язків, мотивуючи погіршенням стану здоров`я, однак відповідних підтверджуючих документів непрацездатності не надала. Інших обставин, що свідчать про поважність відсутності на службі 01.07.2021 під час службового розслідування не встановлено. Відтак, відсутність поліцейського взводу № 2 роти № 4 батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП рядового поліції Бабенко А.І. за місцем несення служби відповідно до дислокації сил та засобів працівників поліції 01.07.2021 в період часу з 09:00 по 19:00 в складі велопатруля наряду № 0081 комісія вважає прогулом.

Наказом Департаменту патрульної поліції № 693 о/с від 11.10.2021 «Про застосування до працівника управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції дисциплінарного стягнення», за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про національну поліцію», Присяги працівника поліції, пункту 4 статті 40 Кодексу законів про працю України, пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2016 року №1179, пунктів 5, 8 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статут, відповідно до пункту 7 частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту до поліцейського взводу № 2 роти № 4 батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП рядового поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби.

Наказом Департаменту патрульної поліції НПУ №1396 о/с від 25.10.2021 «По особовому складу» рядового поліції ОСОБА_1 , поліцейського взводу № 2 роти № 4 батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП звільнено зі служби в поліції, на підставі пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліції», на підставі наказу ДПП від 11.10.2021 №693.

Вважаючи протиправними накази про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції та про звільнення з поліції, позивач звернувся з позовом до суду за захистом порушених прав.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному аналізі в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд виходить з таких мотивів та норм права.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначаються Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII.

Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Згідно з статтею 1 Закону України "Про Національну поліцію" національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Частиною 1 статті 17 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до ч. 1 статті 18 Закону України "Про національну поліцію" поліцейський зобов`язаний, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини; надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно з частиною 1 статті 19 Закону України "Про національну поліцію", у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до частини 2 статті 19 Закону України "Про національну поліцію": підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15 березня 2018 року №2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України, який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження (далі - Дисциплінарний статут).

Статтею 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Відповідно до статті 3 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Відповідно до частини першої статті 11 Дисциплінарного статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до частини першої статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони (ч. 2 ст. 13 Дисциплінарного статуту).

Нормами ч. 3 передбачено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Частинами другою, третьою, десятою статті 14 Дисциплінарного статуту визначено, що службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Таким чином, з аналізу викладених норм слідує, що накладенню дисциплінарного стягнення передує службове розслідування, прийняття рішення про його проведення належить до повноважень керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за № 1355/32807, затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (надалі за текстом - Порядок).

Згідно з цим Порядком, підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Повноваження Департаменту патрульної поліції, як міжрегіонального територіального органу Національної поліції, визначені Положенням про ДПП, затверджене наказом Національної поліції України від 06.11.2015 року № 73, у редакції наказу Національної поліції від 01.04.2020 № 272 (далі по тексту - Положення про ДПП).

Департамент патрульної поліції, відповідно до покладених завдань проводить службові розслідування у порядку визначеному законодавством, вивчає обставини та причини надзвичайних подій за участю особового складу Департаменту та його територіальних відокремлених підрозділів, готує висновки та накази про притягнення винних осіб до дисциплінарної відповідальності (пункт 55 розділ 3 Положення про ДПП).

Так, судом встановлено, що службовому розслідуванню передував рапорт заступника командира роти № 4 Батальйону № 1 капітана поліції ОСОБА_4 про те, що 01.07.2021 в період часу з 09:00 по 19:00 рядовий поліції ОСОБА_1 не прибула за місцем несення служби для подальшого виконання службових обов`язків.

Згідно з висновком службового розслідування встановлено, що поліцейський взводу № 2 роти № 4 батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП рядовий поліції ОСОБА_1 , не з`явилась за місцем несення служби до УПП в Харківській області ДПП з метою виконання службових обов`язків, мотивуючи погіршенням стану здоров`я, однак відповідних підтверджуючих документів непрацездатності не надала. Інших обставин, що свідчать про поважність відсутності на службі 01.07.2021 під час службового розслідування не встановлено. Відтак, відсутність поліцейського рядового поліції ОСОБА_1 за місцем несення служби відповідно до дислокації сил та засобів працівників поліції 01.07.2021 в період часу з 09:00 по 19:00 в складі велопатруля наряду № 0081 комісія вважає прогулом.

Разом з цим, з висновку комісії від 28.09.2021 вбачається, що рядовий поліції ОСОБА_1 надала довідку №2088 від 09.09.2021, видану Комунальним некомерційним підприємством Мереф`янської центральної районної лікарні Мереф`янської міської ради, яка підтверджує її факт звернення до лікарні 01.07.2021. Довідка підтверджує, що в ході огляду позивачу поставлено діагноз «омозоленість IV ступеня правої стопи». Також, встановлено, що позивач - ОСОБА_1 в телефонному режимі повідомляла свого безпосереднього керівника ОСОБА_4 про відсутність на роботі 01.07.2021 внаслідок погіршення стану здоров`я. Цей факт підтверджується як Висновком комісії, так і доводами позовної заяви та відзиву.

Наявність довідки, виданої Комунальним некомерційним підприємством Мереф`янської центральної районної лікарні Мереф`янської міської ради відповідачем не оскаржувалася жодним чином, а лише не бралася до уваги, вважаючи її неналежним доказом на підтвердження тимчасової непрацездатності працівника, а отже, на думку відповідача, така довідка не доводить поважність причин відсутності працівника на роботі.

З цим висновком відповідача суд не погоджується з наступних підстав:

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13.11.2001 № 455 затверджено Інструкцію про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян (далі - Інструкція № 455).

Відповідно до п. 1.1 Інструкції № 455, тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.

Також, відповідно до п.п. 2.5-2.7 розділу ІІ Інструкції № 455 листок непрацездатності у разі захворювання, травми, в тому числі й побутової, видається в день установлення непрацездатності, крім випадків лікування в стаціонарі. Особам, які звернулися за медичною допомогою та визнані непрацездатними по завершенні робочого дня, листок непрацездатності може видаватись, за їх згодою, з наступного календарного дня. Особам, направленим фельдшером здоровпункту під час робочої зміни до лікувально профілактичного закладу, листок непрацездатності видається з моменту звернення у здоровпункт у разі визнання їх тимчасово непрацездатними. Особам, не визнаним тимчасово непрацездатними, лікарем лікувально-профілактичного закладу видається довідка довільної форми з позначкою про час звернення до лікувально профілактичного закладу, а у випадку, коли працівник звертався в здоровпункт в нічну зміну, видається листок непрацездатності з часу звернення у здоровпункт до закінчення робочої зміни.

Відповідно до п.п. 2.19 розділу ІІ Інструкції № 455 особам, які самостійно звернулись по консультативну допомогу, видається довідка довільної форми за підписом лікуючого лікаря, засвідченим печаткою лікувально-профілактичного закладу, з обов`язковим зазначенням часу проведеної консультації.

З наявних у матеріалах справи доказів убачається та не заперечується відповідачем, що позивач - рядовий поліції ОСОБА_1 надала довідку №2088 комунального некомерційного підприємства Мереф`янської міської ради «Мереф`янська центральна районна лікарня» від 09.09.2021, яка підтверджує її факт звернення до лікарні 01.07.2021. Згідно з цією довідкою встановлено, що в ході огляду позивачу поставлено діагноз «омозоленість IV ступеня правої стопи».

Також, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що на запити сторін, адміністрація комунального некомерційного підприємства Мереф`янської міської ради «Мереф`янська центральна районна лікарня» надала відповіді, в яких повідомила, що ОСОБА_1 дійсно зверталась за медичною допомогою до відділення екстреної невідкладної допомоги комунального некомерційного підприємства Мереф`янської міської ради «Мереф`янська центральна районна лікарня» 01.07.2021 о 21 годині 30 хвилин. Лист непрацездатності не відкрито з причин того, що в такий час амбулаторний лікарняний не видається, а в стаціонарному лікуванні ОСОБА_1 не потребувала.

Отже, судом встановлено, що позивач була відсутня на роботі 01.07.2021 з поважних причин, а саме: погіршення стану здоров`я, що свідчить про відсутність її вини та, відповідно, про відсутність складу дисциплінарного проступку.

З приводу доводів відповідача, що в позовній заяві наведено практику Верховного Суду у справі №459/2618/17 від 25.03.2020, в якій розглядалися не аналогічні правовідносини, суд зазначає наступне.

Велика Палата Верховного Суду розглядає під судовими рішеннями в подібних правовідносинах такі, де подібними (тотожними, аналогічними) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (постанови від 16 травня 2018 року у справі № 910/5394/15-г; 19 червня 2018 року у справі № 922/2383/16; 12 грудня 2018 року у справі № 2-3007/11; 16 січня 2019 року у справі №757/31606/15-ц; 19 травня 2020 року у справі № 910/719/19).

У постанові Верховного Суду у справі №459/2618/17 від 11.03.2020 розглядався спір між працівником та роботодавцем з приводу скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що є подібним до предмету розгляду даної справи, також схожі підстави позову, а саме: відсутність на робочому місці з поважних причин, у зв`язку з погіршенням свого стану здоров`я та зверненням до лікарні для надання медичної допомоги, а тому посилання представника позивача на дану постанову є аргументованими.

Як встановлено частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частинами першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем не було доведено правомірність ухвалених ним рішень, у зв`язку з відсутністю складу дисциплінарного проступку в діях позивача, а тому оскаржувані накази Департаменту патрульної поліції НПУ №693 о/с від 11.10.2021 «Про застосування до працівника управлінні патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції дисциплінарного стягнення» в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції та №1396 о/с від 25.10.2021 «По особовому складу», в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції, є протиправними, не відповідають вимогам ч. 2 ст.2 КАС України, а тому підлягають скасуванню.

Згідно зі ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

З огляду на викладене, позивач підлягає поновленню на посаді рядового поліції, поліцейського взводу № 2 роти № 4 батальйону № 1 з 25.10.2021.

Статтею 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Таким чином, позовні вимоги про поновлення на посаді та виплату середнього заробітку на час вимушеного прогулу є обґрунтованими, підлягають задоволенню.

За приписами ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

При визначенні розміру грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, суд виходить з того, що при обчисленні належної до виплати суми застосовуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995, №100 (надалі за текстом - Порядок № 100).

За правилами п. 2 Порядку №100 обчислення середньомісячної заробітної плати здійснюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

В силу пункту 5 розділу ІV Порядку №100 основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно пункту 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством календарних днів за цей період.

За змістом абзацу 2 пункту 8 Порядку №100 після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац 4 пункт 8 Порядку № 100).

За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні - це компенсаційна виплата за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку. Важливою ознакою, яка підтверджує опосередковано те, що виплата за вимушений прогул є заробітною платою, є те, що вона обчислюється саме у прив`язці до часу такого стану працівника, коли він вимушений був (не з його вини) не виконувати свою трудову функцію.

Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що при обчисленні середньої заробітної плати до її розрахунку не включаються виплати, які мають одноразовий та несистематичний характер.

Суд відзначає, що 25.10.2021 є останнім робочим днем позивача, тому середній заробіток за період вимушеного прогулу підлягає стягненню з 26.10.2021 по 22.09.2022 (дата ухвалення рішення судом першої інстанції).

Згідно довідки про доходи №1870 виданої Департаментом патрульної поліції середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 на час звільнення складала 431 грн. 06 копійок.

При цьому, суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 07.07.2022 було змінено порядок виплати додаткової винагороди військовослужбовцям, поліцейським та їх сім`ям, у зв`язку з чим, на даний момент не має можливості здійснити точний розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Таким чином, суд вважає за необхідне зобов`язати Департамент патрульної поліції здійснити нарахування та виплату позивачеві середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 26.10.2021 по 22.09.2022, з урахуванням раніше виплачених сум без зазначення середньоденного розміру заробітної плати, окреслене перекликалось з правовою позицією представника позивача та позивача в ході розгляду справи

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суддів також враховує позицію ЄСПЛ, сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, п. 29).

Також, згідно з п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

За приписами ч.1 та ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Так, відповідно до пункту 2 та 3 частини 1 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відтак, рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на займаній на час звільнення посаді поліцейського взводу № 2 роти № 4 батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП та стягнення на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заробітної плати у межах одного місяця, підлягає негайному виконанню.

Крім того, згідно частини 1 статті 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 1 статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Таким чином, при задоволенні позову ОСОБА_1 суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 139, 241, 243, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №693 о/с від 11.10.2021 «Про застосування до працівника управлінні патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції дисциплінарного стягнення» в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №1396 о/с від 25.10.2021 «По особовому складу», в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції відповідно до ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» за п. 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Поновити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) на займаній на час звільнення посаді поліцейського взводу № 2 роти № 4 батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП з 25 жовтня 2021 року.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції (вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) середній заробіток за період з 26.10.2021 по 22.09.2022, з урахуванням раніше виплачених сум.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) на займаній на час звільнення посаді поліцейського взводу № 2 роти № 4 батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП та стягнення на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) заробітної плати - у межах одного місяця.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копiйок.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 03.10.2022.

Суддя Ю. О. Супрун