Справа № 240/44059/21
Суддя: Липа Володимир Анатолійович
Дата ухвалення: 2022-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2022 року м. Житомир справа № 240/44059/21

категорія 111030300

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Липи В.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Фаворит Компані" до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

Приватне акціонерне товариство "Фаворит Компані" звернулося до суду із позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, з підстав порушення вимог податкового законодавства.

В обгрунтування позову позивач зазначив, що висновки Акту перевірки в частині встановлення порушень з боку ПрАТ «Фаворит Компані» є необгрунтованими та безпідставними, суперечать вимогам п.п. 78.1.5. ст 78 ПК України, а винесене на їх підставі податкове повідомлення-рішення № від 21.12.2021 р. протиправними та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою суду вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 15.02.2022.

25.01.2022 на електронну пошту суду від представника відповідача надійшов відзив на адміністративний позов. Заперечуючи проти позову відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю та зазначив, що при співставленні цін на реалізовані майнові права на об"єкти нерухомості покупцям, з ринковими цінами на об`єкти нерухомості відповідного регіону, відповідно до інформації отриманої від Міністерства розвитку громад та територій України, згідно листа від 09.11.2020 №12563/5/06-30-07-14, встановлено заниження бази оподаткування операцій з постачання майнових прав на об`єкти нерухомості, враховуючи норму п.188.1 ст.188 ПКУкраїни.

Представник позивача до суду надав відповідь (заперечення) на відзив.

15.02.2022 відповідачем, в судовому засіданні було заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи листа від 11.12.2020 року № 8/15.2/8230-20. Заслухавши думку учасників, суд задовольнив клопотання про долучення доказу. Позивачем було заявлено клопотання про відкладення підготовчого засідання у справі у зв`язку з необхідністю надати письмові пояснення щодо долученого листа від 11.12.2020 року № 8/15.2/8230-20. Суд,заслухавши думу сторін, задовольнив клопотання про відкладення підготовчого засідання у справі та призначив чергове судове засідання на 24.02.2022 р.

22.02.2022 до суду від представника позивача надійшли письмові пояснення.

Указом Президента України від 24.02.2022 N 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 N 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, у зв`язку з чим, судове засідання у справі призначене на 24.02.2022 знято з розгляду.

02.06.2022 відновлено розгляд справи та призначено підготовче засідання у справі на 21.06.2022 року.

Представники сторін до суду надали клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

21.06.2022 за результатами підготовчого засідання, судом, без виходу до нарадчої кімнати, постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті в порядку письмового провадження, яку занесено секретарем судового засідання до протоколу судового засідання .

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.

З матеріалів справив встановлено, що в період з 05.10.2020 по 13.10.2020 р.р. проведена позапланова виїзна документальна перевірка приватного акціонерного товариства "Фаворит Компані". За результатами вказаної перевірки було складено Акт №283/06-30-07-14/13579674 від 16.10.2020 р.

Не погодившись з висновками Акту перевірки, позивачем подано заперечення до Акту від 23.10.2020 року та долучено копії документів.

За результатами розгляду заперечення, відповідачем було прийнято рішення про проведення позапланової документальної перевірки.

У період з 07.12.2021 року по 13.12.2021 року відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача, за результатами якої складено Акт № 12604/06-30-07-16/13579674 від 14.12.2021 р. «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки приватного акціонерного товариства "Фаворит Компані", код згідно з , з питань викладених у запереченні (вх. № 12226/6 від 26.10.2020) до акту документальної позапланової перевірки від 16.10.2020 № 283/06-30-07-14/13579674».

Згідно висновків Акту перевірки встановлено порушення :

1. п.п. 14.1.71. п.п. 14.1.219 п. 14.1 ст. 14. п.188.1 ст. 188 Податковою кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 року (зі змінами та доповненнями) товариством завищено від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, за липень 2020 року на суму 234 556,0 грн.

2. п. 201.10 ст. 201 ПКУ та п. 3 наказу Міністерства фінансів України від 31.12.2015 року №1307 товариством не складено та не зареєстровано в ЄРПН податкові накладні, виписані при постачанні товарів/послуг на загальну суму 234 556,0 грн.

На підставі висновків Акту № 12604/06-30-07-16/13579674 від 14.12.2021 р. відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № від 21.12.2021 р. на загальну суму завищення від`ємного значення ПДВ в розмірі 234556,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Пунктом 188.1 статті 188 Податкового кодексу України визначено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів. При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижчебалансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення; електричної енергії, ціна на яку склалася на ринку електричної енергії.

Згідно із підпунктом 14.1.71 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України звичайна ціна - це ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін.

Тобто, у розумінні норм Податкового кодексу України звичайною ціною для здійснення розрахунку бази оподаткування податком на додану вартість операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг є ціна, визначена зацікавленими сторонами у цивільно-правовому договорі.

Відповідно до підпункту 14.1.219 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України ринкова ціна це ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати на добровільній основі, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) у порівняних економічних (комерційних) умовах.

Відповідно до підпункту 14.1.80. ідентичні товари (роботи, послуги) - товари (роботи, послуги), що мають однакові характерні для них основні ознаки.

При цьому під ідентичними розуміються товари, що мають однакові ознаки з оцінюваними товарами, у тому числі такі, як:фізичні характеристики;якість та репутація на ринку;країна виробництва (походження);виробник.

Підпунктом 14.1.131 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що до однорідних (подібних) товарів (робіт, послуг) належать товари (роботи, послуги), що не є ідентичними, але мають схожі характеристики і складаються із схожих компонентів, у результаті чого виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними. Для визначення товарів однорідними (подібними) враховуються такі ознаки: якість та ділова репутація на ринку; наявність торговельної марки; країна виробництва (походження); виробник; рік виробництва; новий чи вживаний; термін придатності.

Відповідно до пункту 201.10 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Як встановлено судом та підтверджено сторонами Акт № 12604/06-30-07-16/13579674 від 14.12.2021 р. складено відповідачем за результатами проведення документальної позапланової виїзної перевірки приватного акціонерного товариства "Фаворит Компані", з питань викладених у запереченні вх. № 12226/6 від 26.10.2020 р.

При цьому, як вказано в запереченнях вх. № 12226/6 від 26.10.2020 р. та підтверджується листом відповідача за результатами розгляду заперечень №12035/6/06-30-07-14 від 04.11.2020р. рішення про проведення позапланової документальної перевірки було прийнято на підставі підпункту 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючим органам надано право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Положення підпункту 75.1.2 пункту 75.2 статті 75 та пункту 78.4 статті 78 Податкового кодексу України, визначають загальний порядок проведення документальних позапланових перевірок.

Конкретна підстава проведення документальної позапланової виїзної перевірки визначена спірним наказом на підставі приписів підпункту 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

Згідно підпункту 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється, якщо платником податків подано в установленому порядку контролюючому органу заперечення до акта перевірки або скаргу на прийняте за її результатами податкове повідомлення-рішення, в яких вимагається повний або частковий перегляд результатів відповідної перевірки або скасування прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення у разі, коли платник податків у своїй скарзі (запереченнях) посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, та об`єктивний їх розгляд неможливий без проведення перевірки. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали предметом оскарження.

Аналіз змісту зазначеної правової норми дозволяє дійти висновку, що проведення документальної позапланової перевірки на цій підставі є законним лише за умови дотримання сукупності умов, а саме: подання заперечень до акта перевірки, або скарги на прийняте податкове повідомлення-рішення, наявність вимог про повний або частковий перегляд результатів перевірки або скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, вказівка платником податків на обставини, які не були досліджені під час перевірки, неможливість перевірки таких обставин без проведення перевірки.

За умови наявності сукупності усіх цих вимог, проведення перевірки на підставі підпункту 78.1.5. пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України є правомірним. Водночас законодавець передбачає ще один запобіжник від зловживань посадовими особами податкового органу - обмежує предмет такої перевірки виключно питаннями, що стали предметом оскарження.

При цьому відповідач у відзиві зазначає про те, що ГУ ДПС у Житомирській області відповідно до наказів від 17.09.2020 №1119 та від 28.09.2020 року №1238 проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПрАТ«Фаворит Компані» з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні, за липень 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість,по декларації за липень 2020 року, за результатами якої було складено акт від 16.10.2020 №283/06-30-07-14/13579674.

Відповідно до акту перевірки від 16.10.2020 №283/06-30-07-14/13579674, відповідачем було встановлено порушення:

1. п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.201 року (зі змінами та доповненнями) товариством завищено від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, за липень 2020 року на суму 162 835 грн.

2. п. 201.10 ст. 201 ПКУ та п. 3 наказу Міністерства фінансів України від 31.12.2015 рої №1307, товариством не складено та не зареєстровано в ЄРПН податкові накладні, виписані при постачанні товарів/послуг на загальну суму 162 835,0 грн.

Відповідно до розділу ІІІ (п.п. 3.1.2.1. Податкові зобов`язання) акту перевірки від 16.10.2020 №283/06-30-07-14/13579674 визначено, що підставою для встанолення порушення визначеного актом перевірки стало те, що при обрахунку вартості 1 кв.м. побудованого генпідрядником об`єкта нерухомості і її порівнянні з вартістю 1 кв.м. об`єкта нерухомості, реалізованого покупцям, було встановлено реалізацію майнових прав на даний об`єкт за цінами, що є нижчими від цін придбання вартості послуг по будівництву даного об`єкта.

В своїх запереченнях вх. № 12226/6 від 26.10.2020 р. позивачем було вказано про те, що вартість понесених витрат на 1 м.кв. приміщень, що підлягають реалізації визначена відповідачем не вірно, та жодного заниження ціни не має. Позивачем долучено лист з відповідним розрахунком від 02.11.2020 р. з документами, що підтверджують його позицію.

Після розгляду заперечень позивача, на підставі наказу ГУ ДПС у Житомирській області від 06.12.2021 року №1768-п було проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань, викладених у запереченні (вх. № 12226/6 від26.10.2020) до акту документальної позапланової перевірки від 16.10.2020 № 283/06-30-07-14/13579674.

За результатами вказаної перевірки складено Акт № 12604/06-30-07-16/13579674 від 14.12.2021 р. «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки приватного акціонерного товариства "Фаворит Компані", код згідно з , з питань викладених у запереченні (вх. № 12226/6 від 26.10.2020) до акту документальної позапланової перевірки від 16.10.2020 № 283/06-30-07-14/13579674».

Згідно висновків Акту перевірки встановлено порушення :

1. п.п. 14.1.71. п.п. 14.1.219 п. 14.1 ст. 14. п.188.1 ст. 188 Податковою кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 року (зі змінами та доповненнями) товариством завищено від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, за липень 2020 року на суму 234 556,0 грн.

2. п. 201.10 ст. 201 ПКУ та п. 3 наказу Міністерства фінансів України від 31.12.2015 року №1307 товариством не складено та не зареєстровано в ЄРПН податкові накладні, виписані при постачанні товарів/послуг на загальну суму 234 556,00 грн.

На підставі висновків Акту № 12604/06-30-07-16/13579674 від 14.12.2021 р. відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення № від 21.12.2021 р. на загальну суму завищення від`ємного значення ПДВ в розмірі 234556,00 грн.

Як вбачається з акту перевірки, на підставі якого винесене оскаржуване податкове повідомлення-рішення, порушення на суму 234 556,00 грн. встановлено у зв`язку з реалізацію ПрАТ Фаворит Компані майнових прав на об`єкти нерухомості за наступними цінами, а саме:

- неплатникам (фізичним особам) - майнові права на житлові та нежитлові приміщення загальною площею 9.002354505 кв.м. за цінами в межах 6 162,74 - 8 129,73 грн. без ПДВ за 1 кв.м.

- ТОВ "Фаворит Девелопмент Компані" (код згідно з ) - майнові права на житлові та нежитлові приміщення загальною площею 1 704,014109 кв.м. за ціною 8000,00 грн. без ПДВ за 1 кв.м.;

Вказане на думку відповідача свідчить про заниження бази оподаткування операцій з постачання майнових прав на об`єкти нерухомості, оскільки при співставленні вищезазначених цін на реалізовані майнові права на об`єкти нерухомості покупцям, з ринковими цінами на об`єкти нерухомості відповідного регіону, виникає розбіжність на вказану суму.

При цьому відповідачем було долучено до матеріалів справи лист Управління ціноутворення, економіки та договірних відносин у будівництві Міністерства розвитку громад та територій України від 11.12.2020 року № 8/15.2/8230-20 та таблицю з порівнянням реалізаційних цін з цінами визначеними у вказаному листі.

При цьому суд відхиляє доводи відповідача, щодо можливості визначення рівня звичайної ціни, а саме ринкової ціни на підставі листа Управління ціноутворення, економіки та договірних відносин у будівництві Міністерства розвитку громад та територій України від 11.12.2020 року № 8/15.2/8230-20 виходячи з наступного.

Згідно із підпунктом 14.1.71 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України звичайна ціна - це ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін.

Тобто, у розумінні норм Податкового кодексу України звичайною ціною для здійснення розрахунку бази оподаткування податком на додану вартість операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг є ціна, визначена зацікавленими сторонами у цивільно-правовому договорі.

Відповідно до підпункту 14.1.219 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України ринкова ціна це ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати на добровільній основі, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) у порівняних економічних (комерційних) умовах.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (постанова від 05.03.2019 у справі №815/3424/17 (адміністративне провадження №К/9901/52271/18)) зробив висновок про те, що договірна ціна є звичайною ціною та є ринковою ціною, якщо іншого не доведено передбаченими Податковим кодексом України методами визначення звичайної ціни, і такий обов`язок щодо доведення покладено саме на контролюючий орган.

До ідентичних товарів (робіт, послуг) підпунктом 14.1.80 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України віднесено товари (роботи, послуги), що мають однакові характерні для них основні ознаки. При цьому під ідентичними розуміються товари, що мають однакові ознаки з оцінюваними товарами, у тому числі такі, як: фізичні характеристики; якість та репутація на ринку; країна виробництва (походження); виробник.

Підпунктом 14.1.131 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що до однорідних (подібних) товарів (робіт, послуг) належать товари (роботи, послуги), що не є ідентичними, але мають схожі характеристики і складаються із схожих компонентів, у результаті чого виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними. Для визначення товарів однорідними (подібними) враховуються такі ознаки: якість та ділова репутація на ринку; наявність торговельної марки; країна виробництва (походження); виробник; рік виробництва; новий чи вживаний; термін придатності.

Статтею 10 Закону України «Про ціни і ціноутворення» визначено, що суб`єкти господарювання під час провадження господарської діяльності використовують: вільні ціни; державні регульовані ціни. Оскільки майнові права на об`єкти нерухомості не підпадають під державне регулювання ціни на них, то відповідно застосовується вільна ціна. Відповідно до статті 11 вказаного Закону вільні ціни встановлюються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін.

Вказана позиція також знайшла своє відображення в Постанові від 29 липня 2021 року, в якій Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду в рамках справи № 460/87/20, адміністративне провадження № К/9901/10203/21 (ЄДРСРУ № 98646087) досліджував питання щодо ціноутворення та звичайної ціни в рамках податкової перевірки.

При цьому, Управління ціноутворення, економіки та договірних відносин у будівництві Міністерства розвитку громад та територій України не являється уповноваженим органом, який наділено повноваженнями щодо визначення ринкових цін об`єктів нерухомості, майнових прав та об`єктів інвестування.

З`ясування рівня звичайних цін має відбуватись відповідно до визначеної процедури, а необхідна інформація - надаватись уповноваженим державним органом.

Таким чином, будь-які дані, надані не уповноваженими на це державними органами не є документами на підставі яких встановлюється рівень звичайних цін на товари (роботи, послуги) та не можуть бути підставою для визначення звичайної та ринкової ціни.

Доводи відповідача спростовуються й тим, що лист Управління ціноутворення, економіки та договірних відносин у будівництві Міністерства розвитку громад та територій України від 11.12.2020 року № 8/15.2/8230-20 не містить інформації про рівень ринкової ціни на яку посилається відповідач при здійсненні співставлення вартості реалізації майнових прав позивачем.

При цьому лист Управління ціноутворення, економіки та договірних відносин у будівництві Міністерства розвитку громад та територій України від 11.12.2020 року № 8/15.2/8230-20 також містить інформацію про те, що зазначені в ньому показники мають довідковий характер і можуть застосовуватись при прогнозуванні обсягів капітальних вкладень, для приведення вартісних показників об`єктів-аналогів у поточний рівень цін при визначенні кошторисної вартості будівництва на перших стадіях проектування. Також в ньому вказано про те, що ні нормативно-правовими актами, ні Положенням про Міністерство розвитку громад та територій України не передбачено повноважень Мінрегіону щодо визначення собівартості 1 кв.м. будівництва об`єкта житлової нерухомості, а собівартість будівництва включає витрати будівельної організації, пов`язані з виконанням будівельно-монтажних робіт, та є індивідуальним показником для кожного підприємства, оскільки відображає рівень організації виробничого процесу.

Позивач у своєму позові також зазначає, що відповідачем під час здійснення документальної позапланової перевірки було встановлено нові порушення, які не встановлювались попередньою перевіркою, що суперечить вимогам п.п. 78.1.5. п. 78.1 ст 78 ПК України, оскільки документальна позапланова перевірка відповідно до п.п. 78.1.5. п. 78.1 ст. 78 ПК України, проводиться виключно з питань, що стали предметом оскарження.

Крім того, на думку позивача, предметом перевірки, повинно було бути виключно з`ясування питання що були викладені в Запереченнях, а саме щодо наявності обставин реалізації майнових прав на об`єкти нерухомості за цінами, що є нижчими від цін придбання (собівартості). Однак, під час наступної перевірки, відповідачем встановлені зовсім інші порушення, які не були предметом Заперечень.

Відповідачем у відзиві не надано пояснення, щодо невідповідності висновків Акту перевірки № 12604/06-30-07-16/13579674 від 14.12.2021 р. питанням що були викладені в запереченнях позивача.

Матеріали справи не містять належних доводів представника відповідача щодо розбіжності у встановлених порушеннях згідно висновків Акту перевірки № 12604/06-30-07-16/13579674 від 14.12.2021 р. з питанням, що були викладені в запереченнях позивача.

Як вбачається з Акту перевірки № 12604/06-30-07-16/13579674 від 14.12.2021 р.предметом документальної позапланової виїзної перевірки приватного акціонерного товариства "Фаворит Компані" повинні були бути саме питання, викладені у запереченні (вх. № 12226/6 від 26.10.2020) до акту документальної позапланової перевірки від 16.10.2020 № 283/06-30-07-14/13579674.

Однак, як вбачається з висновків Акту перевірки № 12604/06-30-07-16/13579674 від 14.12.2021 р. відповідачем було встановлено порушення відмінні від тих, що були встановлено актом документальної позапланової перевірки від 16.10.2020 № 283/06-30-07-14/13579674.

Також суд не може не звернути увагу на ту обставину, що відповідачем, відповідного до Акту перевірки № 12604/06-30-07-16/13579674 від 14.12.2021 р. встановлено порушення на суму 234 556,0 грн., що перевищує обсяг раніше встановленого порушення в розмірі 162 835 грн.відповідно до акту документальної позапланової перевірки від 16.10.2020 № 283/06-30-07-14/13579674.

Постановою Верховного Суду від 31 липня 2018 року у справі №826/13304/17 визначено, що законодавець викладаючи права податкового органу в п.п. 78.1.5. п. 78.1 ст 78 ПК України передбачив запобіжник від зловживань посадовими особами податкового органу у вигляді обмеження предмету такої перевірки виключно питаннями, що стали предметом оскарження.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було проведено документальну позапланову виїзну перевірку приватного акціонерного товариства "Фаворит Компані" з порушенням вимог п.п. 78.1.5. п. 78.1 ст 78 ПК України, а саме не дотримано вимоги про обмеження предмету такої перевірки виключно питаннями, що стали предметом оскарження.

Згідно частини 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З урахуванням вищенаведених норм чинного законодавства та фактичних обставин справи суд дійшов висновку, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, при ухваленні рішень діяв без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття податкового повідомлення - рішення.

А тому, оскільки спірне податкове повідомлення - рішення було прийняте контролюючим органом на підставі висновків перевірки, які суд вважає необґрунтованими, оскаржуване рішення податкового органу є неправомірним та підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що, відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до платіжного доручення №4556 від 22.12.2021 позивачем сплачено судовий збір за подання до суду даного позову 3518,35 грн.

Керуючисьст.ст.77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Фаворит Компані" (вул. Вітрука, 6, м. Житомир, 10024,) до Головного управління ДПС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7, м. Житомир, 10003, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Житомирській області № від 21.12.2021 року.

Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства "Фаворит Компані" (вул. Вітрука, 6, м. Житомир, 10024,) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7, м. Житомир, 10003, ), понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 3518 (три тисячі п`ятсот вісімнадцять) грн 35 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Липа