Справа № 400/7857/21
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2022-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2022 р. № 400/7857/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-ТЕП", вул. Спаська, 75 А/1, оф.201, м. Миколаїв, 54001,
до відповідачів:Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, Державної податкової служби України, Львівська площа, 8, м. Київ, 04053, ,
про:визнання протиправним та скасування рішення від 30.07.2021 № 2922884/42180404; зобов`язання зареєструвати податкову накладну від 06.05.2021 № 120,
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю БІЗНЕС-ТЕП (далі позивач) звернулося до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі відповідач-1) та Державної податкової служби України (далі відповідач-2), в якій просить визнати протиправними та скасувати рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Миколаївській області від 30.07.2021 № 2922884/42180404; зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкові накладні ТОВ «БІЗНЕС-ТЕП» від 06.05.2021 № 120 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що надав на розгляд комісії відповідача-1 достатній пакет документів для підтвердження здійснення господарських операцій з купівлі-продажу транспортних засобів, які сукупно свідчать про їх реальне здійснення і підтверджують придбання, реалізацію товару, його реальне переміщення ланцюгами постачання. Позивач вказує, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення податковим органом конкретного виду критерію оцінки ризиків. Вживання податковим органом загального посилання на пункт 8 Критеріїв оцінки є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної. Невиконання податковим органом встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності. Позивач надав комісії пояснення та документи для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної в ЄРПН, але комісія проігнорувала надані позивачем документи.

Відповідачі подали до суду спільний відзив, в якому проти позовних вимог заперечують та просять відмовити позові, зазначаючи, що оскаржувані рішення комісії про відмову у реєстрації податкових накладних ґрунтуються не на факті зупинення реєстрації податкових накладних, а на ненаданні позивачем відповідачу-1 на його пропозицію доказів здійснення господарських операцій, а саме: зберігання (гаражування) транспортних засобів. Обов`язок довести реальність господарської операції та підтвердити її належними документами покладається виключно на позивача. Вказані первинні документи повинні відповідати стандартам бухгалтерського обліку та вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Правом подати відповідь на відзив позивач не скористався.

На підставі статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження.

У судовому засіданні представник відповідачів проти позовних вимог заперечувала та просила відмовити в позові з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Позивач свого представника в судове засідання не направив, про дату, час і місце його проведення був належно повідомлений.

Безпосередньо, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши докази, що містяться у справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, суд установив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Позивач виписав на користь Приватного підприємства „Гран Торг податкову накладну від 06.05.2021 № 120 на суму 73 400 грн з ПДВ.

До Єдиного реєстру податкових накладних (ЄРПН) позивач направив податкові накладні 27.05.2021.

У той саме день (27.05.2021) Автоматизованою системою «Єдине вікно подання електронних документів» ДПС України за результатами обробки податкової накладної були сформовані квитанції про зупинення реєстрації на підставі відповідності платника податків пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податків. Запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК, для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Позивач, скориставшись своїм правом на надання пояснень, направив відповідачу-1 пояснення від 28.07.2021 № 49/07-ДПС, до якого додав копії документів на їх підтвердження: контракту від 29.12.2020 № 21/20-CA/BZ, інвойсу від 19.04.2021 № 210419.56-CAU/BZTP, митної декларації від 19.04.2021 № UA 204130/2021/006703, договору від 30.04.2021 № 354/21 купівлі-продажу транспортного засобу, видаткової накладної від 06.05.2021 № 409, акта прийняття-передачі від 06.05.2021 № 354/21, довіреності від 06.05.2021 № 12, платіжного доручення від 12.05.2021 № 149, оборотно-сальдової відомості за 361рахунком.

Надання позивачем відповідачу-1 саме такого переліку документів суд установив з пояснень позивача, відповідачами не заперечених, копій цих документів, долучених до позовної заяви, та копії повідомлення позивача про надання пояснень з описом доданих документів довільного формату.

За результатами розгляду поданих документів комісія з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Миколаївській області прийняла рішення від 30.07.2021 № 2922884/42180404 про відмову у реєстрації податкової накладної від 06.05.2021 № 120.

Рішення мотивовані ненаданням платником податку копій документів: договорів, зокрема, зовнішньоекономічних контрактів з додатками до них, первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження та розвантаження продукції, складських документів, рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів, накладних. У додатковій інформації зазначено, що платником не надано копії документів щодо зберігання (гаражування) транспортних засобів.

Отже, спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з прийняттям відповідачем-1 рішення від 30.07.2021 № 2922884/42180404 про відмову в реєстрації податкової накладної від 06.05.2021 № 120.

Спірні правовідносини підлягають дослідженню в площині та межах відмови податковим органом в реєстрації податкових накладних, в тому числі обґрунтування та процедури прийняття відповідачем-1 такого рішення.

Ухвалюючи рішення по суті спору, суд виходить з такого.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Порядок визначає механізм прийняття рішень про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), реєстрацію яких відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України (далі - Кодекс) зупинено в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України, визначає Порядок прийняття рішень про реєстрацію/ відмову в реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджений наказом Міністерства фінансів України 12.12.2019 № 520 (далі Порядок № 520).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 520, прийняття рішень про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено, здійснюють комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі головних управлінь Державної податкової служби України в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДПС (далі - комісія регіонального рівня).

Відповідно до пункту 4 Порядку № 520, у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі.

За нормами пунктів 5, 6 Порядку № 520, перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, може включати:

договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні;

розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.

Письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного в податковій накладній / розрахунку коригування.

За пунктом 9 Порядку № 520, письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 4 цього Порядку, розглядає комісія регіонального рівня.

Пункт 11 Порядку № 520 визначає, що комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі в разі:

ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі;

та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку;

та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Податкова накладна виписана 06.05.2021.

Суд установив, що відповідачу-1 подавався документ, який підтверджує настання першої події (відвантаження товару) саме 06.05.2021 видаткова накладна від 06.05.2021 № 409.

Суд визнав рішення відповідача-1 таким, що не відповідають критеріям законності та вмотивованості.

По-перше, наявними у справі доказами доведений факт надання позивачем договорів, первинних документів щодо постачання / придбання товарів, розрахункових документів.

По-друге, як вказано вище, письмовими поясненнями платника податку підтверджується інформація, зазначена у податковій накладній. Відповідно, на розгляд комісії платник податку подає первинні документи, які мають відношення саме до тієї господарської операції, що зазначена у податковій накладній (у цьому випадку операції з купівлі-продажу транспортного засобу), а не будь-які документи, що мають відношення до цього транспортного засобу.

По-третє, інформація про зберігання (гаражування) транспортного засобу не має відношення до інформації, що зазначена у податкових накладних.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачі не довели суду існування обставин, якими обгрунтовані оскаржуване позивачем рішення про відмову в реєстрації податкової накладної.

Отже, відповідачі не довели правомірність оскаржуваних позивачем рішення від 30.07.2021 № 2922884/42180404.

Суд не надав оцінку викладеним у відзиві аргументам відповідачів про наявність інформації «…яка вказує на здійснення ймовірно ризикових операцій з метою мінімізації податкового навантаження при імпорті транспортних засобів, а саме внесення завідомо неправдивих відомостей до виписаних службовими особами ТОВ «Бізнес-Теп» податкових накладних».

Висновок контролюючого органу про ризиковість господарської операції став підставою для зупинення реєстрації податкових накладних, проте не міг бути достатньою підставою для відмови в їх реєстрації.

Повідомлена відповідачами інформація про результати документальної перевірки позивача, за результатами якої було встановлено порушення позивачем обов`язку реєстрації податкових накладних, жодним чином не доводить правомірність рішень відповідача про відмову у реєстрації податкових накладних.

Задовольняючи позовні вимоги щодо покладення на відповідача-2 обов`язку зареєструвати податкову накладну від 06.05.2021 № 120, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні. Тобто законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Як свідчить зміст Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, ухвалюючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень. Тобто дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

Натомість у цьому випадку суд не вважає повноваження відповідача-2 дискреційними, оскільки відповідач-2 не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд.

Задоволення позовної вимоги щодо зобов`язання відповідача-2 зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних спірну податкову накладну є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Отже, для відновлення порушених прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача-2 зареєструвати податкову накладну від 06.05.2021 № 120.

Відповідач-1 подав до суду додаткові пояснення, в яких зазначає про те, що на момент здійснення позивачем операції з продажу автомобіля третій особі позивач не набув права власності на транспортний засіб, який продав, оскільки не здійснив його реєстрації на себе. У зв`язку з цим відповідач-1 вказує, що правочин з продажу транспортного засобу є нікчемним та у позивача було відсутнє право на продаж транспортного засобу.

Суд зазначає, що предметом судового розгляду у цій справі є законність, правомірність, обґрунтованість рішень відповідача-1 про відмову в реєстрації податкових накладних.

Ці рішення, як зазначено вище, мотивовані ненаданням платником податків документів щодо зберігання (гаражування) транспортних засобів. Зазначеним мотивам суд надав оцінку вище.

У спірних рішеннях відсутні посилання на такі обставини, як ненабуття позивачем права власності на автомобіль або неподання ним документів щодо його придбання, тому ці обставини не належать до предмета доказування у справі, що розглядається.

Крім того, висновки про нікчемність правочинів можуть бути зроблені за результатами відповідної документальної перевірки платника податків, а не при вирішенні питання реєстрації податкової накладної.

На підставі зазначеного суд відхилив аргументи відповідача-1, наведені у додаткових поясненнях.

Позов належить задовольнити.

Судові витрати у справі становить судовий збір у сумі 2 270 грн за подання позовної заяви та 2 000 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За правилами статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу в сумі 2 000 грн позивач надав суду такі документи:

- копію договору від 01.04.2021 № 13-04/21 про надання правової допомоги, укладеного позивачем з Адвокатським об`єднанням «БОНА ФІДЕ», відповідно до пункту 1.1 якого замовник (позивач) доручає, а об`єднання приймає на себе обов`язки надавати замовнику комплекс юридичних послуг, представляти інтереси замовника в суді, у зв`язку з цим об`єднання бере на себе виконання правової роботи;

- копію акта виконаних робіт від 01.04.2021 на суму 2 000 грн, складений про те, що за договором від 01.04.2021 № 13-04/21 виконавцем (Адвокатським об`єднанням) були надані юридичні послуги з оскарження рішень комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкової накладної ГУ ДПС у Миколаївській області від 30.07.2021 № 2922884/42180404:

правова (правнича) консультація клієнта, роз`яснення положень законодавства, якими врегульовані спірні правовідносини, та визначення правової позиції витрачена одна година роботи вартістю 500 грн;

вивчення наданих документів та їх аналіз витрачено 1 годину роботи вартістю 500 грн за годину, всього 500 грн;

підготовка позовної заяви витрачено 2 години роботи вартістю 500 грн за годину, всього 1000 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідачі проти стягнення витрат на правову допомогу заперечують, зазначаючи, що позивач не підтвердив доказами, що правові послуги надані саме адвокатом, так само, як і факт дійсного надання таких послуг.

Суд вказує, що позивач додав до позовної заяви копію договору про надання правової допомоги, укладеного з адвокатським об`єднанням.

Стороною договору про надання правової допомоги може бути адвокатське об`єднання. У такому разі від імені адвокатського об`єднання договір про надання правової допомоги підписується учасником адвокатського об`єднання, уповноваженим на це довіреністю або статутом адвокатського об`єднання (частина п`ята статті 15 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

За нормами частини першої статті 15 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатське об`єднання є юридичною особою, створеною шляхом об`єднання двох або більше адвокатів (учасників), і діє на підставі статуту.

Отже, зазначені в акті виконаних робіт від 01.09.2021 види юридичних послуг були надані саме адвокатом, оскільки лише адвокат може бути членом адвокатського об`єднання.

До складу заявлених витрат на правову допомогу адвоката не належить представництво інтересів у суді або інших органах. Надана у справі правова допомога обмежується консультацією, роз`ясненням, вивченням наданих документів та підготовкою позову. Позовна заява підписана посадовою особою позивача. За таких умов не є необхідним подання позивачем ордеру на надання професійної правничої допомоги, а суду не належить з`ясовувати прізвище, ім`я та по батькові адвоката (-ів) члена (-ів) Адвокатського об`єднання «БОНА ФІДЕ», який (-і) надав (-ли) позивачу правову допомогу.

Суд вважає вартість наданої позивачу правової допомоги 2 000 грн співмірною і обґрунтованою.

Розподіляючи судові витрати, суд виходить з того, що саме внаслідок дій відповідача-1 виник спір між сторонами, тому судові витрати належить стягнути за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-ТЕП" (вул. Спаська, 75 А/1, оф.201, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код: 42180404) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код: 44104027) , Державної податкової служби України (Львівська площа, 8, м. Київ, 04053, ідентифікаційний код: 43005393) задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Миколаївській області від 30.07.2021 № 2922884/42180404 про відмову в реєстрації податкової накладної від 06.05.2021 № 120.

3. Зобов`язати Державну податкову службу України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8, ідентифікаційний код за ) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних подану 27.05.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю „Бізнес-Теп податкову накладну від 06.05.2021 № 120.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код: 44104027) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-ТЕП" (вул. Спаська, 75 А/1, оф.201, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код: 42180404) судовий збір у сумі 2 270 грн.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код: 44104027) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-ТЕП" (вул. Спаська, 75 А/1, оф.201, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код: 42180404) витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 2 000 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Птичкіна