Справа № 380/10003/22
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2022 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРУБОПЛАСТ» до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРУБОПЛАСТ» (Позивач/ТОВ «ТРУБОПЛАСТ») звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (Відповідач-1/ГУ ДПС у Львівській області), Державної податкової служби України (Відповідач-2/ДПС України), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління Державної податкової служби у Львівській області № 7080376/30478052 від 19 липня 2022 року про відмову у реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної № 1 від 25 травня 2022 року на суму 500000,00 грн, в тому числі ПДВ 83333,33 грн;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних подану ТОВ «ТРУБОПЛАСТ» податкову накладну № 1 від 25 травня 2022 року на суму 500000,00 грн, в тому числі ПДВ 83333,33 грн, датою її фактичного подання на реєстрацію;

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління Державної податкової служби у Львівській області № 7080377/30478052 від 19 липня 2022 року про відмову у реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної № 2 від 25 травня 2022 року на суму 84000,40 грн, в тому числі ПДВ 14000,07 грн;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних подану ТОВ «ТРУБОПЛАСТ» податкову накладну № 2 від 25 травня 2022 року на суму 84000,40 грн, в тому числі ПДВ 14000,07 грн, датою її фактичного подання на реєстрацію;

- стягнути на користь ТОВ «ТРУБОПЛАСТ» суму сплаченого судового збору в розмірі 4962,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Львівській області.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що оскаржувані рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління Державної податкової служби у Львівській області від 19 липня 2022 року № 7080376/30478052 та № 7080377/30478052 про відмову у реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі ЄРПН) податкових накладних від 25 травня 2022 року № 1 та № 2 є протиправними та підлягають скасуванню з огляду на таке.

Позивач вказує, що податковий орган не визначив конкретного переліку документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію спірних податкових накладних в ЄРПН. Пропозиція податкового органу про надання пояснень та копій документів без наведення вичерпного переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН, призводить до правової невизначеності, не відповідає критерію обґрунтованості та пропорційності акта індивідуальної дії, яким є рішення Комісії регіонального та/або центрального рівня та обмежує права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, а не будь-яких на власний розсуд.

Позивач зазначає, що ТОВ «ТРУБОПЛАСТ» надало до податкового органу повний пакет документів, які підтверджують реальність здійснених господарських операцій з Товариством з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРЕНЕРДЖИ», повною мірою розкривають зміст та обсяг цих господарських операцій, підтверджують реальність їх виконання і обґрунтовують обставини, що стали підставою для реєстрації спірних податкових накладних. Натомість податковий орган не довів правомірності оскаржуваних рішень, не вказав підстав для неврахування поданих документів, а зазначив лише загальну фразу про ненадання платником податків невизначених (абстрактних) документів. Відтак оскаржувані рішення є необґрунтованими, оскільки факт зупинення реєстрації податкових накладних в ЄРПН не спростовує ані факту здійснення ТОВ «ТРУБОПЛАСТ» господарських операцій, ані факту наявності дати виникнення першої події (постачання товарів/послуг або отримання коштів), що підтверджується первинними документами, на підставі яких складено спірні податкові накладні.

Позивач зауважує, що рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління Державної податкової служби у Львівській області № 161 від 11 січня 2022 року, яким ТОВ «ТРУБОПЛАСТ» визнано таким, що відповідає критеріям ризиковості на підставі пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податків, визнане протиправним та скасоване у судовому порядку, а ГУ ДПС у Львівській області зобов`язано виключити ТОВ «ТРУБОПЛАСТ» з переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості (справа № 380/1635/22).

Позивач відзначає, що Указом Президента України від 24 червня 2021 року № 266/2021 було введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України (РНБО) від 18 червня 2021 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», пунктом 538 Додатку 2 до якого до ТОВ «ТРУБОПЛАСТ» застосовано санкції у вигляді анулювання чи зупинення дії Спеціального дозволу на користування надрами № 4695 від 13 жовтня 2015 року. Однак, на переконання позивача, застосовані до ТОВ «ТРУБОПЛАСТ» санкції не можуть бути підставою для визнання його таким, що відповідає критеріям ризиковості платника податків та, відповідно для зупинення реєстрації спірних податкових накладних оскільки: санкції РНБО стосуються іншого Спеціального дозволу на користування надрами, ніж той на підставі якого видобуто газ, що був предметом купівлі-продажу (№ 2989 від 25 липня 2007 року); застосовані санкції є протиправними та оскаржені в судовому порядку; санкції не передбачають заборону чи обмеження господарської діяльності; метою санкцій є анулювання чи зупинення дії Спеціального дозволу на користування надрами № 4695 від 13 жовтня 2015 року і ця мета вже є досягнутою дозвіл анульовано; ТОВ «ТРУБОПЛАСТ» є підприємством реального сектору економіки.

На думку позивача, ефективним способом захисту його порушеного права у спірному випадку буде зобов`язання ДПС України зареєструвати в ЄРПН податкові накладні від 25 травня 2022 року № 1 та № 2 датами їх фактичного подання на реєстрацію.

З огляду на вищенаведене адміністративний позов просить задовольнити у повному обсязі.

Позиція відповідачів викладена у відзиві на позовну заяву, який подано через систему «Електронний суд» 15 серпня 2022 року. Відповідачі проти позову заперечують з тих підстав, що Указом Президента України від 24 червня 2021 року № 266/2021 було введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України (РНБО) від 18 червня 2021 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», пунктом 538 Додатку 2 до якого до ТОВ «ТРУБОПЛАСТ» застосовано санкції у вигляді анулювання чи зупинення дії Спеціального дозволу на користування надрами № 4695 від 13 жовтня 2015 року. Вказані рішення РНБО та Указ Президента України є чинними та обов`язковими до виконання.

Відповідачі вказують, що судове рішення у справі № 380/1635/22, на яке покликається позивач, оскаржене в апеляційному порядку, а відтак не набрало законної сили. Відзначають, що повноваження щодо реєстрації або відмови в реєстрації податкових накладних в ЄРПН є дискреційними повноваженнями та виключною компетенцією уповноваженого органу. У спірному випадку контролюючий орган реалізував свої дискреційні повноваження щодо відмови в реєстрації податкових накладних в межах закону на власний розсуд.

Відповідачі зазначають, що відповідно до квитанцій про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних реєстрація податкових накладних від 25 травня 2022 року № 1 та № 2 зупинена, оскільки платник податку, яким ці податкові накладні подано для реєстрації в ЄРПН, відповідає пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку. Контролюючий орган запропонував платнику податків надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН. Зміст господарської операції у зв`язку з виконанням якої відбувається реєстрація податкової накладної податковому органу невідомий. Тому, на переконання відповідачів, сам платник податку має визначити, які первинні документи необхідно надати податковому органу на підтвердження реальності господарської операції та прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної. Відтак відповідачі вважають, що контролюючий орган дотримався усіх вимог, зазначених у пунктах 10, 11 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1165 (далі Порядок № 1165).

Відповідачі відзначають, що причиною для відмови у реєстрації в ЄРПН спірних податкових накладних є відсутність первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних. ТОВ «ТРУБОПЛАСТ» відповідає пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податків, а також до нього застосовано спеціальні економічні санкції. Крім того, з аналізу долучених позивачем документів слідує, що відсутні докази передачі та оплати за договором зберігання природного газу від 10 травня 2018 року № , оплати за видобуток природного газу з свердловини Північнозарічнянського газового родовища, відомості про обладнання, за допомогою якого видобуто газ, ліцензія на оптову торгівлю енергоресурсами, документи щодо оренди резервуарів щодо закачування газу.

Зважаючи на викладене, відповідачі вважають, що позивач не виконав вимог чинного законодавства щодо підтвердження правомірності формування спірних податкових накладних, а тому в ГУ ДПС у Львівській області були законні підстави для прийняття рішень про відмову у їх реєстрації в ЄРПН, отже такі є обґрунтованими.

Додатково відповідачі зазначають, що зобов`язання ДПС України зареєструвати в ЄРПН спірні податкові накладні є передчасним, в той час, як належним способом захисту порушеного права є зобов`язання відповідача-2 повторно розглянути питання щодо реєстрації цих податкових накладних в ЄРПН.

З огляду на вищенаведене просять суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

На спростування доводів відповідачів, викладених у відзиві на позовну заяву, позивач подав відповідь на відзив, в якій додатково, крім аргументів, наведених у позовній заяві, зазначає, що оскаржувані рішення не містять жодних посилань на застосування РНБО санкцій до ТОВ «ТРУБОПЛАСТ» як на підставу для відмови у реєстрації спірних податкових накладних.

Вказує, що судове рішення у справі № 380/1635/22, хоч і оскаржене відповідачем в апеляційному порядку, однак має безпосереднє значення для вирішення цього спору і набрання законної сили цим рішенням після апеляційного розгляду може відбутися вже під час вирішення цієї справи по суті.

Позивач відзначає, що вимога контролюючого органу про надання пояснень та копій документів без визначеного чіткого переліку щодо підтвердження інформації, зазначеної в податковій накладній/розрахунку коригування, для розгляду питання про прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН не відповідає критеріям чіткості та зрозумілості, породжує неоднозначне трактування, що, як наслідок, впливає на можливість реалізації права або виконання обов`язку ТОВ «ТРУБОПЛАСТ» виконати юридичне волевиявлення відповідачів як суб`єктів владних повноважень. Крім того, контролюючий орган жодним чином не вказував на необхідність надання тих документів, про які відповідачі зазначають у відзиві на позовну заяву, в квитанціях про зупинення реєстрації податкових накладних, а також не посилався на необхідність їх подання в оскаржуваних рішеннях, тому покликання відповідачів у відзиві на позовну заяву на відсутність таких документів як на підставу для відмови у реєстрації податкових накладних є необґрунтованим та недоцільним. До того ж відповідачі покликаються на відсутність таких документів, які не можуть існувати взагалі відповідно до чинного законодавства або надання яких не є необхідним у реалізації господарської операції за якою виписані податкові накладні.

Стосовно покликань відповідачів на дискреційні повноваження щодо прийняття рішень про реєстрацію спірних податкових накладних позивач стверджує, що, ураховуючи обставини протиправного прийняття контролюючим органом рішень про відмову у їх реєстрації в ЄРПН належним та ефективним способом захисту його порушеного права є зобов`язання ДПС України зареєструвати в ЄРПН податкові накладні від 25 травня 2022 року № 1 та № 2 датами їх фактичного подання на реєстрацію.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 26 липня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 02 серпня 2022 року у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відмовлено.

Ухвалою суду від 17 серпня 2022 року в задоволенні клопотань представника відповідачів про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відмовлено.

Суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРУБОПЛАСТ» (Постачальник (продавець) склало та подало на реєстрацію в ЄРПН:

- податкову накладну № 1 від 25 травня 2022 року на суму 500000,00 грн, в тому числі податок на додану вартість на суму 83333,33 грн;

- податкову накладну № 2 від 25 травня 2022 року на суму 84000,40 грн, в тому числі податок на додану вартість на суму 14000,07 грн.

Відповідно до квитанції від 14 червня 2022 року податкову накладну від 25 травня 2022 року № 1 прийнято, реєстрація зупинена та зазначено підставою для зупинення податкової накладної: «Відповідно до п. 201.16 ст.201 Податкового кодексу України, реєстрація ПН/РК від 25.05.2022 № 1 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. Платник податку, яким подано для реєстрації ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних, відповідає п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку». Запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до квитанції від 14 червня 2022 року податкову накладну від 25 травня 2022 року № 2 прийнято, реєстрація зупинена та зазначено підставою для зупинення податкової накладної: «Відповідно до п. 201.16 ст.201 Податкового кодексу України, реєстрація ПН/РК від 25.05.2022 № 2 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. Платник податку, яким подано для реєстрації ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних, відповідає п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку». Запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З метою подальшої реєстрації податкових накладних від 25 травня 2022 року № 1 та № 2 в ЄРПН позивач подав до контролюючого органу повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено з поясненнями та документами, що підтверджують факт здійснення господарських операцій, а саме: виписку з ЄДР по ТОВ «ТРУБОПЛАСТ» від 30 вересня 2021 року; Спеціальний дозвіл на користування надрами № 2989 від 25 липня 2007 року; договір № ТП-25/05-2022-ПСГ купівлі-продажу природного газу від 25 травня 2022 року; акти приймання передачі природного газу за травень 2022 року № 1 від 25 травня 2022 року та № 2 від 27 травня 2022 року; виписку по особовому рахунку за 25 травня 2022 року, що підтверджує здійснення оплати згідно договору № ТП-25/05-2022-ПСГ купівлі-продажу природного газу від 25 травня 2022 року на суму 500000,00 грн та на суму 84000,40 грн; місячні звіти за квітень 2022 року та за травень 2022 року видобутого газу з свердловини Північнозарічнянського газового родовища; акт передачі-приймання наданих послуг по договору № ЛГВ-11/06-17 від 05 січня 2017 року у квітні 2022 року від 30 квітня 2022 року; акт передачі-приймання наданих послуг по договору № ЛГВ-11/06-17 від 05 січня 2017 року у травні 2022 року від 31 травня 2022 року; договір № зберігання (закачування, відбору) природного газу від 10 травня 2018 року; платіжне доручення № 318 від 24 травня 2022 року на суму 404314,50 грн; платіжне доручення № 383 від 24 червня 2022 року на суму 350148,00 грн.

19 липня 2022 року Комісія з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління Державної податкової служби у Львівській області прийняла рішення № 7080376/30478052 та № 7080377/30478052 про відмову у реєстрації в ЄРПН податкових накладних від 25 травня 2022 року № 1 та № 2 з підстав ненадання платником податків копій документів: первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних.

Уважаючи такі рішення контролюючого органу протиправними, позивач звернувся з цим адміністративним позовом до суду.

Предметом розгляду у цій справі є оцінка: 1) правомірності рішень Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління Державної податкової служби у Львівській області від 19 липня 2022 року № 7080376/30478052 та № 7080377/30478052; 2) наявності підстав для зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати податкові накладні від 25 травня 2022 року № 1 та № 2 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02 грудня 2010 року (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

У силу вимог підпунктів «а» та «б» підпункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є, зокрема, операції платників податків з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Згідно із абзацами першим-третім пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно із абзацом першим пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Як установлено пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Абзацом першим пункту 201.7 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Згідно із абзацом першим пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Відповідно до абзацу п`ятого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

За змістом абзацу десятого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Відповідно до абзацу 22 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Необхідно зазначити, що згідно із підпунктом 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних визначений Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21 квітня 2021 року № 378) (далі Порядок № 1246).

За змістом абзацу першого пункту 2 Порядку № 1246, податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі - платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі - Кодекс) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації

Відповідно до пункту 8 Порядку № 1246 податкова накладна та/або розрахунок коригування складаються та реєструються постачальником (продавцем) - платником податку, крім випадків, визначених пунктом 9 цього Порядку.

Згідно із пунктом 12 Порядку № 1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДПС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки:

відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту);

чинності кваліфікованого електронного підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування;

реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування;

дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу;

наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу;

наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.);

наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується;

факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами;

наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування;

дотримання вимог Законів України «Про електронні довірчі послуги», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Пунктами 13-14 Порядку № 1246 передбачено, що за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДПС.

Згідно із пунктом 17 Порядку № 1246 у разі зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування формується квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Така квитанція одночасно надсилається постачальнику (продавцю) та отримувачу (покупцю) - платнику податку.

Відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1165 затверджений Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі Порядок № 1165, у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваних рішень).

Згідно з пунктом 5 Порядку № 1165 платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).

Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).

Відповідно до абзацу 1 пункту 6 Порядку № 1165 у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

У разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється (пункт 7 Порядку № 1165).

Перелік критеріїв ризиковості платника податку на додану вартість наведений в Додатку 1 до Порядку № 1165.

Пунктом 8 зазначеного Додатку 1 передбачено такий критерій ризиковості платника податку на додану вартість: у контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування.

Відповідно до пунктів 10, 11 Порядку № 1165 у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються:

1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування;

2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;

3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.

Як встановив суд вище підставою для зупинення реєстрації податкових накладних від 25 травня 2022 року № 1 та № 2 в ЄРПН у квитанціях про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 14 червня 2022 року зазначено про те, що відповідно до п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України реєстрація ПН/РК від 25 травня 2022 року № 1 та № 2 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. Платник податку, яким подано для реєстрації ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних, відповідає п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку.

У вказаних квитанціях запропоновано платнику податків надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У відзиві на позовну заяву відповідачі вказують, що зміст господарської операції у зв`язку з виконанням якої відбувається реєстрація податкової накладної податковому органу невідомий, тому сам платник податку має визначити, які первинні документи необхідно надати податковому органу на підтвердження реальності господарської операції та прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

Щодо таких тверджень відповідачів суд відзначає, що у постанові від 03 листопада 2021 року у справі № 360/2460/20 Верховний Суд зазначив, що можливість надання платником податків переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення податковим органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків з зазначенням необхідності надання документів за переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не довільно, на власний розсуд.

Також у постанові від 03 червня 2021 року у справі № 2040/7098/18 Верховний Суд звернув увагу на те, що у випадку неконкретизації переліку документів у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної платник податків перебуває у стані правової невизначеності, що позбавляє його можливості надати контролюючому органу необхідний в розумінні суб`єкта владних повноважень пакет документів, а для контролюючого органу, відповідно, створюються передумови для можливого прояву негативної дискреції прийняття рішення про відмову у реєстрації податкової накладної.

Таким чином, можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення контролюючим органом конкретного критерію оцінки ступеня ризиків, а також зазначення у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної чіткого переліку документів.

Однак у квитанціях від 14 червня 2022 року контролюючий орган не конкретизував, які саме документи необхідно надати платнику податків, та чого мають стосуватися пояснення такого платника податків для того, щоб реєстрація спірних податкових накладних стала можливою, що свідчить про невідповідність сформованих квитанцій вимогам, які встановлені пунктом 11 Порядку № 1165.

Відповідно до пункту 2 Порядку прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12 грудня 2019 року № 520 (далі - Порядок № 520) прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено, здійснюють комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі головних управлінь Державної податкової служби України в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДПС.

У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі (пункт 4 Порядку № 520).

За змістом пункту Порядку № 520 перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, може включати: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.

Суд зауважує, що вжите у цій нормі словосполучення «може включати» переконує, що у кожному окремому випадку перелік таких документів є індивідуальним.

Саме тому форма рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, передбачена у додатку до Порядку № 520 чітко встановлює, що «документи, які не надано» необхідно підкреслити. А отже контролюючий орган повинен визначити конкретно ті документи, яких не надано платником податків.

Відповідно до абзацу першого пункту 6, пункту 7 Порядку № 520 письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного в податковій накладній/розрахунку коригування.

Письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку подає до ДПС в електронній формі за допомогою засобів електронного зв`язку з урахуванням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Згідно з вимогами пунктів 9, 10 та 11 Порядку № 520 письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 4 цього Порядку, розглядає комісія регіонального рівня.

Комісія регіонального рівня приймає рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Реєстрі за формою згідно з додатком до цього Порядку.

Комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі в разі:

- ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі;

- та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку;

- та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.

Під час розгляду справи суд встановив, що з метою подальшої реєстрації податкових накладних від 25 травня 2022 року № 1 та № 2 в ЄРПН позивач до контролюючого органу подав повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено, з поясненнями та документами, що підтверджують факт здійснення господарських операцій, а саме: виписку з ЄДР по ТОВ «ТРУБОПЛАСТ» від 30 вересня 2021 року; Спеціальний дозвіл на користування надрами № 2989 від 25 липня 2007 року; договір № ТП-25/05-2022-ПСГ купівлі-продажу природного газу від 25 травня 2022 року; акти приймання передачі природного газу за травень 2022 року № 1 від 25 травня 2022 року та № 2 від 27 травня 2022 року; виписку по особовому рахунку за 25 травня 2022 року, що підтверджує здійснення оплати згідно договору № ТП-25/05-2022-ПСГ купівлі-продажу природного газу від 25 травня 2022 року на суму 500000,00 грн та на суму 84000,40 грн; місячні звіти за квітень 2022 року та за травень 2022 року видобутого газу з свердловини Північнозарічнянського газового родовища; акт передачі-приймання наданих послуг по договору № ЛГВ-11/06-17 від 05 січня 2017 року у квітні 2022 року від 30 квітня 2022 року; акт передачі-приймання наданих послуг по договору № ЛГВ-11/06-17 від 05 січня 2017 року у травні 2022 року від 31 травня 2022 року; договір № зберігання (закачування, відбору) природного газу від 10 травня 2018 року; платіжне доручення № 318 від 24 травня 2022 року на суму 404314,50 грн; платіжне доручення № 383 від 24 червня 2022 року на суму 350148,00 грн.

Проте надані платником податків документи контролюючий орган не взяв до уваги та оскаржуваними рішеннями від 19 липня 2022 року № 7080376/30478052 та № 7080377/30478052 відмовив позивачу у реєстрації податкових накладних від 25 травня 2022 року № 1 та № 2 в ЄРПН.

При цьому як свідчить зміст указаних рішень підставою для їх прийняття слугувало ненадання платником податку первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних.

Надаючи правову оцінку оскаржуваним рішенням контролюючого органу про відмову у реєстрації податкових накладних суд зазначає про те, що контролюючий орган визначив лише загальні підстави прийняття таких рішень, не зазначивши конкретної інформації щодо причин та підстав їх прийняття. Адже контролюючий орган не сформував конкретних вимог щодо необхідності подання вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкових накладних, не вказав, яких саме документів не надано та яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про їх реєстрацію в ЄРПН.

Крім того, контролюючий орган жодним чином не вказав, чому саме надані позивачем пояснення та первинні документи не враховані ним при прийнятті оскаржуваних рішень.

Суд відзначає, що загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав їх прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів їх прийняття.

Ураховуючи те, що оскаржувані рішення контролюючого органу є правовими актами індивідуальної дії, суд констатує невідповідність таких рішень критеріям чіткості та зрозумілості, що породжує їх неоднозначне трактування, яке у свою чергу перешкоджає платнику податків своєчасно і повністю виконати власні обов`язки та скористатися своїми правами, передбаченими податковим законодавством, що регулює порядок реєстрації податкових накладних.

Щодо покликання відповідачів у відзиві на позовну заяву на те, що реєстрацію спірних податкових накладних було зупинено у зв`язку з тим, що позивач відповідає пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податків суд зазначає наступне.

Так, відповідно до вимог абзацу 1 пункту 6 Порядку № 1165 відповідність платника податку, яким складено податкову накладну, хоча б одному критерію ризиковості платника податку, є підставою для зупинення реєстрації такої податкової накладної.

Втім, таке зупинення не є безумовною підставою для прийняття рішення про відмову у реєстрації податкової накладної, не позбавляє платника податків права подавати пояснення та копії документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН або відмову в такій реєстрації та не звільняє контролюючий орган від обов`язку розглянути подані платником податків документи, прийнявши за результатами їх розгляду одне з рішень, передбачених Порядком № 520, а саме про реєстрацію чи відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН.

Посилання відповідачів на те, що Указом Президента України від 24 червня 2021 року № 266/2021 було введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України (РНБО) від 18 червня 2021 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», пунктом 538 Додатку 2 до якого до ТОВ «ТРУБОПЛАСТ» застосовано санкції у вигляді анулювання чи зупинення дії Спеціального дозволу на користування надрами № 4695 від 13 жовтня 2015 року, як на підставу для відмови у реєстрації спірних податкових накладних в ЄРПН, суд відхиляє, оскільки така обставина не є ані підставою для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до положень Порядку № 1165, ані підставою для відмови у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН згідно з нормами Порядку № 520.

У контексті викладеного суд вважає також доречним довід позивача про те, що оскаржувані рішення не містять жодних посилань на застосування РНБО санкцій до ТОВ «ТРУБОПЛАСТ» як на підставу для відмови у реєстрації спірних податкових накладних.

До того ж слушним є твердження позивача про те, що санкції РНБО стосуються іншого Спеціального дозволу на користування надрами, ніж той на підставі якого видобуто газ, що був предметом купівлі-продажу (№ 2989 від 25 липня 2007 року). Такі санкції не передбачають заборону чи обмеження господарської діяльності, а їх метою є анулювання чи зупинення дії Спеціального дозволу на користування надрами № 4695 від 13 жовтня 2015 року і ця мета вже є досягнутою дозвіл анульовано.

Аргументи відповідачів про те, що позивачем не надано доказів передачі та оплати за договором зберігання природного газу від 10 травня 2018 року № , оплати за видобуток природного газу з свердловини Північнозарічнянського газового родовища, відомості про обладнання, за допомогою якого видобуто газ, ліцензія на оптову торгівлю енергоресурсами, документи щодо оренди резервуарів щодо закачування газу суд оцінює критично, оскільки як вже зазначено вище можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення контролюючим органом конкретного критерію оцінки ступеня ризиків, а також зазначення у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної чіткого переліку документів. Контролюючим органом в квитанціях про зупинення реєстрації податкової накладної від 14 червня 2022 року не вказано про необхідність долучення саме вказаних документів. Відтак позивач надав контролюючому органу копії документів на власний розсуд, оскільки ним у квитанціях про зупинення реєстрації податкової накладної не зазначено, які саме конкретно документи та на підтвердження яких обставин позивачу необхідно подати.

Суд також звертає увагу на те, що Верховний Суд неодноразово, зокрема, у постановах від 12 листопада 2019 року у справі № 816/2183/18, від 18 лютого 2020 року у справі № 360/1776/19, від 27 квітня 2020 року у справі № 360/1050/19, від 18 червня 2020 року у справі № 824/245/19-а та ряді інших наголошував на тому, що здійснення моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, що не підтверджені первинними документами або підтверджені платником податку копіями документів, які складені з порушенням законодавства. Здійснення моніторингу не повинно підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок як способу реалізації владних управлінських функцій податкового органу. Приймаючи рішення про реєстрацію податкової накладної, контролюючий орган не повинен здійснювати повний аналіз господарської операцій позивача на предмет їх реальності. Змістовна оцінка господарської операції може бути проведена лише за результатом здійснення податкової перевірки, підстави та порядок проведення якої визначено нормами Податкового кодексу України. У свою чергу при реєстрації податкової накладної фактично проводиться моніторинг операції чи платника податків лише за зовнішніми (формальними) критеріями.

Вказана позиція підтримана Верховним Судом також і в постанові від 28 червня 2022 року у справі № 380/9411/21.

Суд відзначає, що предметом розгляду в цій справі є виключно стадія правильності та правомірності зупинення та відмови в реєстрації податкових накладних, а не реальність та товарність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом.

Підсумовуючи вищенаведене суд зазначає, що під час розгляду справи відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, не надали суду доказів, які спростовували б твердження позивача та не навели обґрунтованих мотивів прийняття оскаржуваних рішень, якими відмовлено позивачу у реєстрації спірних податкових накладних в ЄРПН.

В той же час, зважаючи на наявність передбачених законодавством документів, які свідчать про проведення господарських операцій між позивачем та його контрагентом, а також беручи до уваги те, що такі документи були надані контролюючому органу разом з поясненнями щодо реєстрації податкових накладних, реєстрацію яких було зупинено, суд доходить висновку, що останній не мав правових підстав для відмови позивачу у їх реєстрації в ЄРПН.

Відповідно до вимог частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За таких обставин оскаржувані рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління Державної податкової служби у Львівській області від 19 липня 2022 року № 7080376/30478052 та № 7080377/30478052 не відповідають критеріям правомірного рішення суб`єкта владних повноважень, які визначені у частині 2 статті 2 КАС України та в контексті яких суд має надавати оцінку оскаржуваним рішенням, діям чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, а тому їх належить визнати протиправними та скасувати.

Отже, позовні вимоги у цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних подані ТОВ «ТРУБОПЛАСТ» податкові накладні від 25 травня 2022 року № 1 та № 2, суд зазначає таке.

Відповідно до вимог пунктів 201.1, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України обов`язок реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних покладений на платника податків.

В той же час суд зауважує, що наведені норми розраховані на відсутність спірних правовідносин, позаяк у випадку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування механізм її подальшої реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних є іншим.

За приписами пунктів 19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246 податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій:

прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування;

набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДПС відповідного рішення);

неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Внесення відомостей до Реєстру на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, здійснюється з дотриманням вимог цього Порядку. При цьому вимоги абзацу десятого пункту 12 цього Порядку не застосовуються до податкової накладної та/або розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в установленому порядку.

Датою внесення відомостей до Реєстру вважається день, зазначений в рішенні суду, або день набрання законної сили таким рішенням.

Отже, реєстрація в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної/розрахунку коригування, реєстрацію якої попередньо було зупинено, є повноваженням Державної податкової служби України.

У справі, яка розглядається, обставин, які б унеможливлювали реєстрацію податкових накладних від 25 травня 2022 року № 1 та № 2 в ЄРПН, суд не встановив.

За змістом частини 1 статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Згідно із пунктом 2 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно частини 3 статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Таким чином, з метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також з метою дотримання судом гарантій про те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкові накладні Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРУБОПЛАСТ» від 25 травня 2022 року № 1 та № 2 в Єдиному реєстрі податкових накладних датами її подання.

Щодо інших доводів сторін, які викладені у заявах по суті справи, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Тому за наведених вище підстав, якими суд обґрунтував своє рішення, суд не вбачає необхідності надавати оцінку іншим аргументам позивача на підтримку заявлених позовних вимог та доводам відповідача на їх заперечення, позаяк вони не впливають на викладений вище висновок суду та наявність безумовних підстав для повного задоволення адміністративного позову.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

За змістом частини 1, пункту 2 частини 2 статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову повністю.

Щодо розподілу судових витрат суд враховує наступне.

Згідно з частиною 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини 2 статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до правил абзацу першого частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд встановив, що за подання цього позову до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 4962,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 432 від 20 липня 2022 року.

З огляду на наведене за рахунок бюджетних асигнувань кожного з суб`єктів владних повноважень, які виступають відповідачами у справі, Головного управління Державної податкової служби у Львівській області та Державної податкової служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРУБОПЛАСТ» належить стягнути по 2481,00 грн сплаченого судового збору відповідно до платіжного доручення № 432 від 20 липня 2022 року.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд ураховує таке.

05 вересня 2022 року позивач подав до суду клопотання про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, в якому просить суд стягнути з Головного управління Державної податкової служби у Львівській області на користь ТОВ «ТРУБОПЛАСТ» понесені останнім витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн.

13 вересня 2022 року представник відповідачів подала заперечення щодо стягнення витрат про надання правничої (правової) допомоги, в якому вказує, що вартість професійної правничої допомоги, яка надавалася позивачу, є завищеною, неспівмірною зі складністю справи та обсягом наданих послуг, а тому просить суд відмовити у задоволенні клопотання позивача про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн.

Правове регулювання витрат на професійну правничу допомогу містить стаття 134 КАС України.

Так, частиною першою цієї статті визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частин другої-п`ятої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Аналіз наведених норм права вказує, що від учасника справи, який поніс витрати на професійну правничу допомогу, вимагаються докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу у цій справі позивач надав суду такі докази:

1. Ордер серії КМ № 039366 від 01 серпня 2022 року.

2. Договір про надання правової (правничої) допомоги № 28/06/2021 від 28 червня 2021 року (далі Договір), укладений між адвокатом Шульгою Юрієм Васильовичем (Адвокат) та

Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРУБОПЛАСТ» (Замовник).

Відповідно до пункту 3.1 цього Договору вартість правової допомоги Адвоката визначається за домовленістю між Сторонами та відображається в актах про надану допомогу. Замовник оплачує вартість правової допомоги в строк, передбачений додатками до цього Договору.

3. Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних Адвокатом у справі № 380/10003/22 від 30 серпня 2022 року, згідно з яким Адвокат надав позивачу такі правові послуги: первинний юридичний аналіз справи, консультації Замовнику з приводу доцільності подання позову, узгодження правової позиції, актуалізація судової практики по цьому типу справ 4 робочих години; сума за одиницю 250,00 грн; вартість 1000,00 грн; вивчення та аналіз документів бухгалтерського обліку підприємства, підготовка пояснень та копій документів щодо підтвердження інформації, зазначеної а ПН/РК в ЄРПН 4 робочих години; сума за одиницю 250,00 грн; вартість 1000,00 грн; складання, подання до суду і супровід позовної заяви 1 шт.; сума за одиницю 4000,00 грн; вартість 4000,00 грн; підготовка відповіді на відзив 1 шт.; сума за одиницю 2000,00 грн; вартість 2000,00 грн; всього 8000,00 грн.

4. Рахунок-фактуру № INV-003 від 02 вересня 2022 року на суму 8000,00 грн.

5. Платіжне доручення № 560 від 02 вересня 2022 року про сплату ТОВ «ТРУБОПЛАСТ» на користь Адвоката Шульги Юрія Васильовича грошових коштів у розмірі 8000,00 грн за надання правничої допомоги у справі № 380/10003/22 згідно договору про надання правової (правничої) допомоги № 28/06/2021 від 28 червня 2021 року.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 КАС України.

Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, з аналізу статті 134 КАС України, випливає, що, крім того, що зазначена стаття забезпечує право особи на правову допомогу, з іншого боку, вона запобігає зловживанню правом на компенсацію витрат на правову допомогу в тому числі неоднаковій судовій практиці, встановлюючи критерії співмірності, які визначені в частині п`ятій цієї статті. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

Відповідно до частин дев`ятої статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції, згідно з практикою якого заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Водночас для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено, що позов позивача задоволено, а також, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а їх розмір є розумний та виправданий, що передбачено у статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої прийнято рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

За таких обставин суд зазначає, що ця адміністративна справа згідно положень статей 4, 12 КАС України є справою незначної складності, з невеликим обсягом досліджуваних доказів, яка розглядається судом в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами у справі.

Так, предмет спору у цій справі не є складним та не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, а обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними.

Також суд враховує відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень http://reestr.court.gov.ua, за даними яких мають місце оприлюднення численних судових рішень судів різних інстанцій (в тому числі Верховного Суду) з аналогічного предмету спору та аналогічні мотивам тим, що приведені у адміністративному позові позивача, що спрощувало роботу адвоката при підготовці цього адміністративного позову.

Крім того, на переконання суду, такі види послуг, зазначені в Детальному описі робіт (наданих послуг), виконаних Адвокатом у справі № 380/10003/22 від 30 серпня 2022 року, як: первинний юридичний аналіз справи, консультації Замовнику з приводу доцільності подання позову, узгодження правової позиції, актуалізація судової практики по цьому типу справ (вартість 1000,00 грн, витрачений час 4 години); вивчення та аналіз документів бухгалтерського обліку підприємства, підготовка пояснень та копій документів щодо підтвердження інформації, зазначеної а ПН/РК в ЄРПН (вартість 1000,00 грн, витрачений час 4 години) охоплюються однією послугою складання, подання до суду і супровід позовної заяви.

Разом з тим з позиції суду підготовка позову у цій справі не вимагала від адвоката значного обсягу юридичної та технічної роботи, а заявлена до відшкодування сума витрат на її підготовку у розмірі 4000,00 грн є значно завищеною.

Також, на переконання суду завищеною є заявлена до відшкодування сума витрат на підготовку відповіді на відзив (вартість 2000,00 грн), оскільки наведені в ньому аргументи перекликаються з тими, що викладені у позовній заяві, що не потребувало від адвоката значного часу на його підготовку.

Таким чином, з урахуванням принципу співмірності та розумності судових витрат, пропорційності до ціни позову та розміру судового збору, виходячи з конкретних обставин справи та змісту виконаних послуг, розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання за наявними матеріалами (у письмовому провадженні), а також беручи до уваги заперечення відповідачів щодо стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу відповідно до частини 7 статті 134 КАС України, суд уважає за необхідне зменшити розмір судових витрат на професійну правничу допомогу та покласти на відповідачів понесені позивачем судові витрати на оплату правничої допомоги адвоката в суді першої інстанції в сумі 2000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень, п.3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРУБОПЛАСТ» (пл. Міцкевича, 8, м. Львів, 79000) до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, 79003), Державної податкової служби України (Львівська площа, 8, м. Київ, 04053) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління Державної податкової служби у Львівській області від 19 липня 2022 року № 7080376/30478052 та № 7080377/30478052 про відмову у реєстрації податкових накладних від 25 травня 2022 року № 1 та № 2 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкові накладні Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРУБОПЛАСТ» від 25 травня 2022 року № 1 та № 2 в Єдиному реєстрі податкових накладних датами її подання.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, 79003, код ЄДРПОУ ВП 43968090) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРУБОПЛАСТ» (пл. Міцкевича, 8, м. Львів, 79000, ) 2481,00 грн сплаченого судового збору та 1000,00 грн витрат на правничу допомогу.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (Львівська площа, м. Київ, 04053, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРУБОПЛАСТ» (пл. Міцкевича, 8, м. Львів, 79000, ) 2481,00 грн сплаченого судового збору та 1000,00 грн витрат на правничу допомогу.

В стягненні решти витрат на правничу допомогу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» цього Кодексу.

Повне рішення складено 03 жовтня 2022 року.

Суддя Клименко О.М.