Справа № 480/9595/21
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2022-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

03 жовтня 2022 р.Справа № 480/9595/21
Другий апеляційний адміністративний суду у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.01.2022 по справі № 480/9595/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області

про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 24.01.2022 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії задоволено.

29.06.2022 (відповідно до штемпеля на конверті) Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області направлено безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу на зазначене рішення, яка надійшла 05.07.2022 та зареєстрована 09.09.2022.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2022 витребувано з Сумського окружного адміністративного суду справу № 480/9595/21, яка передана судді-доповідачу до розгляду 03.10.2022.

Одночасно з вимогами апеляційної скарги скаржник просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, визнавши причини пропуску такого строку поважними.

В обґрунтування вимог зазначеного клопотання відповідач посилається на той факт, що ним неодноразово направлялися до суду першої інстанції заяви про видачу копії рішення суду, однак оскаржуване рішення ані на поштову, ані на електронну адреси не надходило.

Перевіривши доводи клопотання та матеріали справи, колегія суддів вважає, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України (далі: КАС України) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Частиною 2 ст. 295 КАС України встановлено, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 295 КАС України строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуване рішення Сумського окружного адміністративного суду ухвалено 24.01.2022, повний текст якого складено 24.01.2022, однак його копія судом першої інстанції до відповідача тривалий час не направлялась, хоча відповідачем неодноразово подавалися до суду першої інстанції заяви про направлення його копії (а.с. 86, 93).

Лише 12.08.2022 суд першої інстанції направив, а 22.08.2022 відповідач отримав повний текст оскаржуваного судового рішення, що підтверджується зворотнім поштовим повідомленням (а.с. 95).

Оскільки пропуск строку на апеляційне оскарження відбувся у зв`язку з несвоєчасним направленням повного тексту рішення на адресу відповідача, а апеляційна скарга подана до отримання копії оскаржуваного рішення, заявник, відповідно до вимог ч.2 ст. 295 КАС України, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що застосування процесуального обмеження за своєю суттю буде свідченням необґрунтованого позбавлення права на апеляційне оскарження рішення суду, тобто права на справедливий суд.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституція України, як Закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у цілій низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі статтею 64 Конституції України, не може бути обмежене (пункти 1, 2 резолютивної частини Рішення від 25.12.1997 року № 9-зп, абзац 7 пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року № 11 - рп/2012).

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Таке право гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов`язковими для всіх форм судочинства та судових інстанцій, зокрема забезпеченням апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом (пункт 8 частини третьої статті 129), (пункт 3.2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25.12.2012 року № 11 - рп/2012).

Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11.12.2007 року № 11-рп/2007).

Крім цього, у низці рішень Європейського суду з прав людини, юрисдикцією якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

У справі Скорик проти України Європейський суд з прав людини нагадав, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо в національному правовому порядку існує процедура апеляції, держава має гарантувати, що особи, які знаходяться під її юрисдикцією, мають право у апеляційних судах на основні гарантії, передбачених статтею 6 Конвенції. Суд також зазначив, що мають бути враховані особливості провадження, що розглядається, та сукупність проваджень, що здійснювались у відповідності з національним правопорядком, а також роль апеляційного суду у них.

У справі Bellet v. France Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішеннях по справі Мірагаль Есколанро та інші проти Іспанці від 13.01.2000 року та по справі Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії від 28 жовтня 1998 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладене, в даному випадку застосування процесуального обмеження за своєю суттю буде свідченням необґрунтованого позбавлення відповідача права на апеляційне оскарження рішення суду, тобто права на справедливий суд.

Таким чином, колегія суддів вважає причини пропуску строку на апеляційне оскарження поважними, тому, клопотання підлягає задоволенню, а строк на апеляційне оскарження - поновленню.

Керуючись ст. ст. 121, 295 , 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.01.2022 по справі № 480/9595/21 задовольнити.

Процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.01.2022 по справі № 480/9595/21 поновити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін