Справа № 520/2360/22
Суддя: Григоров Д.В.
Дата ухвалення: 2022-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

30 вересня 2022 року № 520/2360/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григоров Д.В., розглянувши в приміщенні суду в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО-ОВІ" (просп. Московський, буд. 248-Г, кв. 42,м. Харків,61099, ) до Управління транспорту Харківської обласної державної адміністрації (майдан Свободи, буд. 5, 3 під., 4 пов.,м. Харків,61022, ) третя особа: Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) (проспект Перемоги, буд. 14,м. Київ 135,01135, ) , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРАНСМЕЙЛ-2012" (вул. Котлова, буд. 216,м. Харків,61017, ) про визнання дій протиправними та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АВТО-ОВІ" звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з вищевказаним позовом до Управління транспорту Харківської обласної державної адміністрації, треті особи: Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека), Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРАНСМЕЙЛ-2012" про визнання дій протиправними та скасування наказу, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Управління транспорту Харківської обласної державної адміністрації щодо недопущення Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО-ОВІ" до участі у конкурсі з перевезення пасажирів на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі території Харківської області, який відбувся 21.01.2022р.;

- скасувати наказ Управління транспорту Харківської обласної державної адміністрації від 31.01.2022р. № 01-08/03 "Про визначення переможця конкурсів з перевезення пасажирів на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі території Харківської області".

Позов обґрунтовано тим, що після розміщення відповідачем оголошення конкурсу з перевезення пасажирів на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі території Харківської області, що відбувся 21.01.2022р. за визначеними умовами, позивачем 05.01.2022р. було надано необхідний пакет документів для участі у конкурсі, проте, листом Управління транспорту Харківської обласної державної адміністрації від 20.01.2022р. №05-08/160 повідомлено, що перевізника-претендента ТОВ "АВТО-ОВІ" не допущено до участі у конкурсі з перевезення пасажирів, який відбувся 21.01.2022р., як такого, що не відповідає вимогам ст.34 Закону України "Про автомобільний транспорт" відповідно до листа Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки) від 17.01.2022р. №354/2.15-22.

Позивач вважає дії з недопущення його до участі у конкурсі та, відповідно, оскаржуваний наказ про визначення його переможця, як кінцевий управлінський акт за наслідками конкурсу, незаконними та такими, що порушують права та законні інтереси позивача.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03.02.2022р. відкрито провадження у вказаний адміністративній справі за правилами загального позовного провадження.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого позов не визнав та просив в його задоволенні відмовити, посилаючись на законність та обгрунтованість вчинених дій та оскаржуваного наказу про визначення переможця конкурсу.

Третя особа - Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека), подала до суду пояснення від 05.07.2022р., згідно яких позов не визнала та пояснила, що листом від 17.01.2022р. №354/2.1/15-22 надала відповідачу запитувану ним інформацію про діяльність перевізників-претендентів, які подали документи для участі у конкурсі, згідно якої термін дії тимчасових реєстраційних талонів транспортних засобів ТОВ "АВТО-ОВІ" (реєстраційні номери НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ) закінчився 18.11.2021р., в зв`язку з чим ТОВ "АВТО-ОВІ" не відповідає вимогам статті 34 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРАНСМЕЙЛ-2012", надало до суду пояснення від 22.08.2022р., згідно яких позов не визнало та просило в його задоволенні відмовити. При цьому пояснило, що на його думку, ураховуючи предмет позову в даній справі, в якості відповідача має бути залучений до участі у справі Конкурсний комітет з проведення конкурсу, який є належним відповідачем, оскільки ним було ухвалено рішення щодо переможця конкурсу.

В судове засідання представники сторін та третіх осіб не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином через підсистему ЄСІТС «Електронний суд». Представник відповідача надала до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Враховуючи наведене та беручи до уваги приписи ч. 9 ст. 205 КАС України, яка визначає, що в разі якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд знаходить за можливе розгляд та вирішення справи на підставі наданих доказів в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Встановлені судом обставини справи.

Судом встановлено, що 17.12.2021р. Управлінням транспорту Харківської обласної державної адміністрації було оголошено конкурси з перевезення пасажирів на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі території Харківської області.

Зокрема, 17.12.2021р. на офіційному сайті Харківської обласної адміністрації, а 21.12.2021р. в газеті «Слобідський край» розміщено Оголошення про проведення конкурсів з перевезення пасажирів на приміських та міжміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі території Харківської області, що відбудуться 21.01.2022р.

06.01.2022р. відповідачем направлено запити до Управління патрульної поліції в Харківській області, Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області та до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) про надання інформації про діяльність перевізників-претендентів вимогам законодавства, в тому числі і щодо ТОВ «АВТО- ОВІ».

Листом від 17.01.2022 № 354/2.1/15-22 (а.с. 132, том 1) Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) надала відповідачу інформацію, за якою вбачається, що «АВТО- ОВІ» не відповідає вимогам статті 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» з тих підстав, що термін дії тимчасових реєстраційних талонів транспортних засобів ТОВ "АВТО-ОВІ" (реєстраційні номери НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ) закінчився 18.11.2021р.

Листом від 20.01.2022р. № 05-08/160 відповідач повідомив ТОВ «АВТО-ОВІ» про недопущення до участі у конкурсі з перевезення пасажирів на приміських та міжміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі території Харківської області, що відбудеться 21.01 2022р.

21.01.2022р. відбулось засідання конкурсного комітету з визначення автомобільних перевізників на приміських та міжміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі території Харківської області (протокол засідання від 21.01.2022 № 1 (а.с. 152-159, том 2).

Наказом Управління транспорту Харківської обласної державної адміністрації від 31.01.2022р. № 01-08/03 було визначено переможців конкурсів з перевезення пасажирів на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі території Харківської області, за результатами рішення конкурсного комітету з визначення автомобільних перевізників на приміських та міжміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі території Харківської області від 21.01.2022р., в тому числі і на рейсах №№1095/1096, 1097/1098, 1099/1100, 1101/1102, 1103/1104, 1105/1106, 1107/1108, 1109ф/1110ф, 1111/1112, 1113/1114, 1115/1116, 1117/1118, 1119/1120, 1121/1122, 1123/1124, 1125/1126, 1127/1128, 1129/1130, 1131/1132, 1133/1134 міжміського внутрішньообласного автобусного маршруту Богодухів Харків, - перевізника ТОВ «Трансмейл-2012», на рейсах №№ 1135/1136, 1137/1138, 1139/1140, 1141ф/1142ф, 1143/1144, 1145/1146, 1147/1148, 1149/1150, 1151/1152, 1153/1154, 1155/1156, 1157/1158, 1159/1160, 1161/1162, 1163/1164 міжміського внутрішньообласного автобусного маршруту Богодухів Харків - перевізника ТОВ «Трансмейл-2012».

В подальшому, 01.02.2022р. з ТОВ «Трансмейл-2012» було укладено договір № 05-05/12 та договір № 05-05/13 «Про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування».

В даній справі доводи позовної заяви фактично зведено до того, що відповідач незаконно не допустив позивача до участі у конкурсі, за відсутності підстав для цього. При цьому, на думку позивача, відповідачем необгрунтовано було проігноровано надання позивачем належного пакету документів, визначеного необхідним для участі у конкурсі. З цих самих підстав позивач вважав незаконним та необгрунтованим оскаржуваний наказ про визначення переможця конкурсу, як кінцевий управлінський акт, який приймається за наслідками проведення конкурсу та передує укладенню відповідного договору на перевезення з переможцем конкурсу.

Оцінюючи вказані доводи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про автомобільний транспорт», законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України «Про транспорт», «Про дорожній рух», чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

Завданнями законодавства з питань перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом є:

визначення основних правових та організаційних основ державного регулювання у сфері перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом;

установлення вимог до перевізників, водіїв та транспортних засобів щодо забезпечення безпеки перевезень та екологічної безпеки;

визначення системи державного контролю, прав, обов`язків та відповідальності державних органів виконавчої влади та перевізників за порушення міжнародних договорів та законодавства України.

Статтею 3 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що цей Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Згідно ст. 7 Закону України «Про автомобільний транспорт», забезпечення організації пасажирських перевезень покладається на приміських і міжміських автобусних маршрутах загального користування, що не виходять за межі території Автономної Республіки Крим чи області (внутрішньообласні маршрути), - на Раду міністрів Автономної Республіки Крим або обласні державні адміністрації.

Частиною 1 ст. 43 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що визначення автомобільного перевізника на автобусному маршруті загального користування здійснюється виключно на конкурсних засадах.

Згідно ч. 1, 2, 9, 12 ст. 44 Закону України «Про автомобільний транспорт», організація проведення конкурсу та визначення умов перевезень покладаються на органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

До обов`язкових умов конкурсу на перевезення пасажирів, серед іншого, належить:

визначена органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування обґрунтована структура парку автобусів, що працюватимуть на маршруті загального користування, за пасажиромісткістю, класом, технічними та екологічними показниками;

державні соціальні нормативи у сфері транспортного обслуговування населення.

Для підготовки та проведення конкурсу органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування утворюють конкурсний комітет, до складу якого входять представники відповідних органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та територіальних органів Міністерства внутрішніх справ України, відповідальних за безпеку дорожнього руху, а також громадських організацій у сфері автомобільного транспорту.

Порядок проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2008р. № 1081 (надалі Порядок 1081) визначає процедуру підготовки та проведення конкурсу з перевезення пасажирів на міжміському і приміському автобусних маршрутах загального користування, що не виходять за межі області (внутрішньообласний маршрут), автобусному маршруті, що не виходить за межі території району (внутрішньорайонний маршрут), автобусному маршруті, що проходить у межах населеного пункту (міський маршрут), та автобусному маршруті, що проходить у межах об`єднаної територіальної громади (далі - конкурс), а також процедуру визначення автомобільного перевізника для роботи на міжміському і приміському автобусних маршрутах загального користування, що виходять за межі території області (міжобласний маршрут).

Зокрема, відповідно до п. 10 Порядку 1081, організатор затверджує умови конкурсу, в тому числі обов`язкові, відповідно до ст. 44 Закону України «Про автомобільний транспорт». Крім обов`язкових організатор може затверджувати додаткові умови конкурсу (наявність у перевізника GPS-системи, встановленої на транспортних засобах, які пропонуються для роботи на автобусному маршруті, тощо). Організатор встановлює вимогу щодо забезпечення роботи на об`єкті конкурсу, який включає міські та приміські автобусні маршрути загального користування, не менш як одного транспортного засобу, пристосованого для перевезення осіб з обмеженими фізичними можливостями.

Наряду із цим, статтею 45 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначені вимоги до автомобільних перевізників, які допускаються до участі в конкурсі.

Так, згідно із цією нормою, у конкурсі на визначення автомобільного перевізника на автобусному маршруті загального користування можуть брати участь автомобільні перевізники, які мають ліцензію на той вид послуг, що виносять на конкурс, на законних підставах використовують у достатній кількості сертифіковані автобуси відповідного класу, відповідають вимогам, викладеним у статті 34 цього Закону.

При цьому, відповідно до ст. 34 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільний перевізник повинен:

виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів;

утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону;

забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут;

забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв;

організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод;

забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства;

забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту;

забезпечувати безпеку дорожнього руху;

забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Автомобільні перевізники з кількістю транспортних засобів десять і більше зобов`язані організовувати підвищення кваліфікації керівників і спеціалістів автомобільного транспорту, діяльність яких пов`язана з наданням послуг автомобільного транспорту, у термін один раз на п`ять років, а з питань безпеки перевезень, охорони праці та пожежної безпеки - у термін один раз на три роки в порядку, який визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.

Згідно з п. 17 Порядку 1081, у конкурсі можуть брати участь підприємства (організації), які відповідають вимогам, що встановлені статтею 44 Закону України «Про автомобільний транспорт», а також умовам проведення відповідного конкурсу.

Переможця чи переможців конкурсу визначає організатор перевезень на підставі рішення конкурсного комітету окремо щодо кожного об`єкта конкурсу, що передбачено п. 8 Порядку.

Згідно із п. 12 Порядку 1081, конкурсний комітет приймає рішення про недопущення до участі в конкурсі автомобільного перевізника, який:

1) подав до участі в конкурсі неналежним чином оформлені документи чи не в повному обсязі, а також такі, що містять недостовірну інформацію;

2) визнаний банкрутом або щодо якого порушено провадження у справі про банкрутство (за винятком того, стосовно якого проводиться процедура санації), або який перебуває у стадії ліквідації;

3) не відповідає вимогам статті 34 Закону України «Про автомобільний транспорт»;

4) не має достатньої кількості транспортних засобів для виконання перевезень, затвердженої обов`язковими умовами конкурсу, та перевезень, які повинні виконуватися відповідно до чинних договорів (дозволів). Достатня кількість транспортних засобів визначається як кількість автобусів, необхідних для виконання перевезень, та кількість резервних транспортних засобів, яка становить 10 відсотків для міського, приміського сполучення та 20 відсотків для міжміського сполучення;

5) має несплачені штрафні санкції, накладені Укртрансінспекцією, або водії якого мають несплачені штрафи, накладені відповідно до статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, неоскаржені у судовому порядку (що були накладені не пізніше ніж за 20 днів до дати проведення конкурсу);

6) подав конкурсну пропозицію, що не відповідає обов`язковим та додатковим умовам конкурсу, крім випадків, передбачених частиною третьою статті 44 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Аналізуючи наведені норми в сукупності, суд доходить висновку, що обов`язковою умовою участі у конкурсі з перевезення пасажирів на міжміському і приміському автобусних маршрутах загального користування, що не виходять за межі області (внутрішньообласний маршрут), яка визначена законодавчо є дотримання перевізником вимог статті 34 Закону України «Про автомобільний транспорт». В інакшому випадку перевізник, що не відповідає вимогам зазначеної норми, до участі у конкурсі не допускається.

В даній справі судом встановлено, що згідно інформації, наданої Державною службою України з безпеки на транспорті разом з листом від 17.01.2022р. № 354/2.1/15-22, позивач вказаним вимогам не відповідає, оскільки термін дії тимчасових реєстраційних талонів транспортних засобів ТОВ "АВТО-ОВІ" (реєстраційні номери НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ) закінчився 18.11.2021р. Вказана обставина підтверджується роздрукуванням із Веб-порталу Укртрансбезпеки «Електронний кабінет перевізника». Позивачем протилежне не доведено.

Таким чином, з урахуванням наведеного, слід вважати дії відповідача з недопущення ТОВ «АВТО-ОВІ» до участі у конкурсі такими, що відповідають приписам чинного законодавства та є обгрунтованими, а позовні вимоги про визнання цих дій протиправними є необгрунтованими відповідно.

Стосовно позовних вимог про скасування наказу від 31.01.2022 № 01-08/03, яким було визначено переможця конкурсу з перевезення пасажирів на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі території Харківської області, за результатами рішення конкурсного комітету з визначення автомобільних перевізників на приміських та міжміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі території Харківської області від 21.01.2022р., суд вважає їх також необгрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

При цьому суд виходить з того, що прав та законних інтересів позивача вказаний наказ не порушив, оскільки на момент його видання позивач був виключений з кола осіб, які беруть участь у вищезазначеному конкурсі, отже не був учасником спірних правовідносин, та захист його прав мав відбуватись саме шляхом оскарження дій з недопущення до участі у конкурсі.

Оскаржуваний наказ є актом індивідуальної дії, оскільки передбачає індивідуалізовані приписи щодо визначення переможців конкурсів з перевезення пасажирів на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі території Харківської області, за результатами рішення конкурсного комітету з визначення автомобільних перевізників на приміських та міжміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі території Харківської області; адресований виключно особам зазначеним у цьому наказі; не регулює певний вид суспільних відносин, а спрямований на виникнення конкретних правовідносин між організатором та переможцями конкурсу; не розрахований на багаторазове застосування, а вичерпує свою дію після укладання договору «Про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування».

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду, зокрема, від 14.03.2018 року у справі № 9901/22/17, від 06.06.2018 та 12.06.2018 у справах № 800/489/17 та № 800/587/17 відповідно, від 16.10.2018 у справі № 9901/415/18 та від 09.04.2019 року у справі № 9901/611/18.

Таким чином, слід зазначити, що відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З аналізу викладеного суд зазначає, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 5 КАС України.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб факт порушення був обґрунтованим. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Визначення обсягу вимог, що підлягають судовому захисту, є диспозитивним правом позивача. При цьому, підстави, з якими позивач пов`язує виникнення у нього права на звернення до суду і для задоволення його вимог, визначаються позивачем самостійно. Суд під час прийняття постанови вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються і яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин (стаття 244 КАС України).

З урахуванням викладеного судом не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про скасування спірного наказу.

З цих самих підстав суд не погоджується з доводами третьої особи у справі ТОВ «Трансмейл-2012» стосовно необхідності залучення до участі у справі в якості належного відповідача Конкурсного комітету, який проводив конкурс, за наслідками якого було прийнято оскаржуваний наказ.

Суд вказує, що в даній справі позивачем було самостійно обрано спосіб захисту його порушеного права шляхом оскарження дій Управління транспорту Харківської обласної державної адміністрації, а також оскарження наказу, так само виданого тим самим суб`єктом. При цьому, як дії з недопущення до участі у конкурсі, так і видання спірного наказу, було здійснено не Конкурсним комітетом, який проводив конкурс, а Управлінням транспорту Харківської обласної державної адміністрації в межах його компетенції. Підстав для виходу за межі позовних вимог з метою належного захисту прав позивача, судом не вбачається.

При цьому, посилання третьої особи на висновок Верховного Суду в постанові від 18.04.2022р. у справі № 400/3989/19, а також інших, наведених ним у наданих суду поясненнях, є помилковими, оскільки у розглянутій Верховним Судом справі розглядалося питання визнання протиправним та скасування саме рішення Конкурсного комітету, оформлене протоколом засідання комісії конкурсного комітету для визначення перевізників на автобусних маршрутах загального користування, замовником перевезень на яких є обласна державна адміністрація, без залучення Конкурсного комітету до участі у справі в якості відповідача, що призвело до неправильного вирішення справи судами попередніх інстанцій. Саме з цього виходив Верховний Суд, формуючи свою правову позицію.

Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

В даній справі відповідачем належними та допустимими доказами доведено законність та обгрунтованість вчинених дій та ухваленого рішення (наказу), з огляду на що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 19, 241-247, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО-ОВІ" до Управління транспорту Харківської обласної державної адміністрації (треті особи - Державна служба з безпеки на транспорті "Укртрансбезпека", ТОВ "Трансмейл-2012", - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст рішення складено та підписано 30.09.2022р.

Головуючий суддя Д.В. Григоров