Справа № 361/4237/17
Суддя: Кобаль Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2022-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 361/4237/17 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Борець Є.О., Суддя-доповідач Кобаль М.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Кобаля М.І.,

суддів Костюк Л.О., Степанюка А.Г.

при секретарі Хмарській К.І.

за участю

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Ющенко І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 червня 2022 року про перегляд за виключними та нововиявленими обставинами рішення суду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Броварської міської ради Київської області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії та відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 червня 2022 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими та виключними обставинами.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд (за текстом апеляційної скарги).

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача та представника відповідача, які з`явилися у призначене судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, в липні 2017 року ОСОБА_1 пред`явивши позов до Броварського міськрайонного суду, в якому просив визнати протиправними дії Броварської міської ради Київської області, що полягали у відмові позивачу у створенні черг на отримання земельних ділянок та поновленні черг на пільгове отримання земельних ділянок пільговим категоріям громадян.

Зобов`язати відповідача повторно розглянути заяви ОСОБА_1 , створити черги на отримання земельних ділянок, черги на пільгове отримання земельних ділянок пільговим категоріям громадян та поновити дані цих черг.

Визнати протиправними дії Броварської міської ради, що полягали у відмові позивачу в розгляді на сесії органу місцевого самоврядування проекту рішення «Про затвердження Положення про порядок надання земельних ділянок громадянам у власність для будівництва», що полягали у скасуванні рішення №30-05-05 від 1 червня 2006 року «Про затвердження в новій редакції Порядку надання земельних ділянок громадянам для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд».

Зобов`язати відповідача розглянути на сесії органу місцевого самоврядування проект рішення «Про затвердження Положення про порядок надання земельних ділянок громадянам у власність для будівництва» та поновити рішення №30-05-05 від 1 червня 2006 року «Про затвердження в новій редакції Порядку надання земельних ділянок громадянам для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд».

Визнати протиправними дії Броварської міської ради, що полягали у розгляді заяв позивача в його відсутності та з порушенням вимог, передбачених ст.ст.15, 18 Закону України «Про звернення громадян».

Зобов`язати відповідача розглянути заяви ОСОБА_1 в його присутності та з дотриманням вимог, передбачених ст.ст.15, 18 Закону України «Про звернення громадян», а також зобов`язати Броварську міську раду відшкодувати позивачу матеріальні збитки в розмірі 1000 гривень та моральну шкоду в розмірі 1000 грн. (Т.1 а.с.1-4).

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 06.06.2018 року, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 8 листопада 2018 року та постановою Верховного Суду від 2 липня 2020 року (а.с.32-41 Т.2), адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Броварської міської ради Київської області, які полягали у розгляді заяв ОСОБА_1 №9-5-Л-1041, №9-5-Л-1042, №9-5-Л-1043 від 19 травня 2017 року у відсутності позивача та з порушенням вимог, передбачених ст.ст.15, 18 Закону України «Про звернення громадян». У задоволенні адміністративного позову в частині інших вимог відмовлено (Т.1 а.с.70-75, а.с.223-228).

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про перегляд за виключними та нововиявленими обставинами рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 06.06.2018 року,.

Так, позивач посилався на те, що рішенням Конституційного Суду України №6-рп/2018 від 17 липня 2018 року були визнані неконституційними обмеження прав та пільг, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а рішенням Конституційного Суду України №3-р/2020 від 27 лютого 2020 року обмеження прав та пільг, передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Крім того, рішенням Броварської міської ради №647-31-07 від 15 серпня 2017 року позивачу був наданий дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в його власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,1000 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) по АДРЕСА_1 .

Однак рішенням Броварської міської ради №1141-48-07 від 8 листопада 2018 року ОСОБА_1 було відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки в його власність у зв`язку з тим, що цей об`єкт нерухомого майна вже був зареєстрований за іншим землевласником у Національній кадастровій системі Державного земельного кадастру. Посилаючись на те, що вказана обставина є ново виявленою, ОСОБА_1 просив суд скасувати рішення Броварського міськрайонного суду від 06.06.2018 року в частині, що стосується відмови у задоволенні адміністративного позову, та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні заяви позивача про перегляд судового рішення за виключними та нововиявленими обставинами дійшов висновку, що задоволення заяви, поданої ОСОБА_1 призведе до фактичного перегляду вказаного судового рішення без жодної підстави, передбаченої чинним адміністративним судочинством. У такий спосіб буде свавільно та невиправдано порушено принцип юридичної визначеності, гарантований п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з такою позицією суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно ч. 2 ст. 361 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Згідно ч. 6 ст. 361 КАС України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Згідно ч. 4 ст. 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може:

1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;

2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;

3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Згідно ст. 369 КАС України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими обставинами суд постановляє ухвалу.

Згідно ч. 2 ст. 369 КАС України судове рішення за наслідками провадження за нововиявленими або виключними обставинами може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом для оскарження судових рішень суду відповідної інстанції. З набранням законної сили новим судовим рішенням в адміністративній справі втрачають законну силу судові рішення інших адміністративних судів у цій справі.

Відповідно до ч.2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини в рішеннях у справах «Устименко проти України», «Рябих проти Росії», «Марушин проти Росії», «Брумареску проти Румунії» тощо, одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатись перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відступ від цього принципу виправданий виключно коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає що зі змісту мотивувальної частини рішення Броварського міськрайонного суду від 06.06.2018 року, постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.11.2018 року та постанови Верховного Суду від 2 липня 2020 року вбачається, що відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні адміністративного позову та залишаючи без змін судові рішення в цій частині, суди виходили з того, що позивач звертався до Броварської міської ради із заявами, які в розумінні Закону України «Про звернення громадян» були розцінені як пропозиції (зауваження).

Вказані пропозиції були розглянуті та відхилені Броварською міською радою. Про результати розгляду пропозицій позивач був повідомлений. Зокрема, витяги з рішень від 22 червня 2017 року, прийнятих за підсумками розгляду заяв від 19 травня 2017 року, були направлені позивачу, що підтверджувалось відповідними листами №9-7-1850, №9-7-1851, №9-7-1852 від 29 червня 2017 року. Відмова у задоволенні вимог ОСОБА_1 з приводу запровадження порядку надання земельних ділянок громадянам у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), який передбачав би створення черг на позачергове та першочергове отримання земельних ділянок саме по собі не порушувало прав позивача, які б підлягали захисту в обраний ним спосіб.

Вимога ОСОБА_1 про поновлення дії рішення Броварської міської ради №30-05-05 від 1 червня 2006 року «Про затвердження в новій редакції Порядку надання земельних ділянок громадянам для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд» була визнана судами необґрунтованою, а також неналежним способом захисту прав позивача на отримання земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва.

Вимога про скасування рішення Броварської міської ради №4237 від 25 грудня 2008 року не була розглянута, у зв`язку із закінченням строку звернення до суду. Вказаним рішенням було скасовано рішення Броварської міської ради №30-05-05 від 1 червня 2006 року як незаконне. Відповідно, поновлення дії рішення №30-05-05 від 1 червня 2006 року, без перегляду рішення №4237 від 25 грудня 2008 року, не ґрунтувалось на вимогах закону.

Рішенням Броварської міської ради №647-31-07 від 15 серпня 2017 року позивачу був наданий дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в його власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,1000 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.62 Т.2).

Проте, рішенням Броварської міської ради № 1141-48-07 від 08.11.2018 року позивачу було відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки в його власність, у зв`язку з тим, що цей об`єкт нерухомого майна був зареєстрований за іншим землевласником у Національній кадастровій системі Державного земельного кадастру.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що вказана обставина мала місце вже після ухвалення рішення Броварського міськрайонного суду, перегляд якого ініціює позивач, а тому відмова позивачу у затвердженні проекту землеустрою є не нововиявленою, а новою обставиною.

Відповідно, з метою захисту особистих прав, ОСОБА_1 має право звернутися з новим адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування рішення Броварської міської ради №1141-48-07 від 08.11.2018 року, який не був предметом спору під час розгляду справи під час прийняття рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 06.06.2018 року, а тому не є нововиявленою обставиною.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що з огляду на вищевказані висновки, заява позивача в цій частині не підлягає задоволенню.

Щодо посилань апелянта на рішення Конституційного Суду України №6-рп/2018 від 17 липня 2018 року, яким були визнані такими, що не відповідають Конституції (є неконституційними) ч.3 ст.22, ч.2 ст.24, ч.7 ст.30, ст.53 та ст.60 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та рішення Конституційного Суду України №3-р/2020 від 27 лютого 2020 року, яким було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення п.26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» БК України в частині, яка передбачала, що норми і положення ст.ст.12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовувались у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що вони є безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне.

Так, під час вирішенні даного адміністративного спору був застосований лише Закон України «Про звернення громадян», а не Закони України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Зі змісту п.38 постанови Верховного Суду від 2 липня 2020 року вбачається, що право позивача як інваліда ІІ групи та постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії ІІІ на отримання земельної ділянки з урахуванням пільг, передбачених абз.2 п.18 ч.1 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та п.20 ч.1 ст.20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», підлягає захисту виключно шляхом оскарження рішень, дій чи бездіяльності Броварської міської ради щодо розгляду заяви про надання земельної ділянки.

Вказані обставини свідчать про те, що встановлення неконституційності ч.3 ст.22, ч.2 ст.24, ч.7 ст.30, ст.53 та ст.60 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також неконституційності п.26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» БК України не відноситься до виключних обставин, відповідно заява позивача в цій частині також не підлягає задоволенню.

Аналіз наведених правових положень та вищезазначених обставин справи дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції для висновку, що заява ОСОБА_1 про перегляд за виключними та нововиявленими обставинами рішення суду є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що судом першої інстанції порушень норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин по справі дана вірно, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки вона не містять обґрунтувань які могли б бути підставами для скасування ухвали суду першої інстанції.

Колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 368, 369 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 червня 2022 року про перегляд за виключними та нововиявленими обставинами - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: Л.О. Костюк

А.Г. Степанюк

Повний текст виготовлено 03.10.2022 року