Справа № 640/33114/21
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2022-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

30 вересня 2022 року справа №640/33114/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «СВІТ ІНСТРУМЕНТУ УКРАЇНА» (далі по тексту позивач, ТОВ «СВІТ ІНСТРУМЕНТУ УКРАЇНА»)
доКиївської митниці (далі по тексту відповідач)
провизнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості від 13 травня 2021 року №UA100310/2021/000035/2

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, зазначаючи про протиправність оскаржуваного рішення у зв`язку з тим, що ТОВ «СВІТ ІНСТРУМЕНТУ УКРАЇНА» подало до митного оформлення всі необхідні документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів в межах спірних відносин.

Ухвалою від 22 листопада 2021 року Окружний адміністративний суд міста Києва відкрив провадження в адміністративній справі №640/33114/21 в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Ухвалою від 30 вересня 2022 року Окружний адміністративний суд міста Києва замінив первісного відповідача Київську митницю Держмитслужби, його правонаступником Київською митницею.

Відповідач у відзиві на адміністративний позов зазначив про правомірність прийняття оскаржуваного рішення.

Дослідивши наявні у справі докази, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив такі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи.

ТОВ «СВІТ ІНСТРУМЕНТУ УКРАЇНА» подало до Київської митниці в електронному вигляді митну декларацію №UA100310/2021/412414 на товари за 72 позиціями з визначенням митної вартості товарів за основним методом - ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

За результатами розгляду митної декларації відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 13 травня 2021 року №UA100310/2021/000035/2, відповідно до якого вартість деяких позицій задекларованого товару (позиції №7/1, 9/1, 12/1, 20/1, 21/1, 27/1, 31/1, 35/1, 38/1, 42/1, 48/1, 49/1, 66/1, 67/1, зокрема, ящик для інструменту, павук багажний посилений, інструменти ручні, сокири) збільшено всього на суму 45 941,82 грн.

Окружний адміністративний суд міста Києва, вирішуючи спір по суті позовних вимог, керується такими мотивами.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Право особи оскаржити рішення митного органу передбачено частиною першою статті 29 Митного кодексу України.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частина перша статті 51 Митного кодексу України встановлює, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до положень частин другої, четвертої, восьмої та дев`ятої статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Так, у випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.

Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до частини першої-третьої, п`ятої статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Зокрема, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина 6 вказаної статті).

Відповідно до частини дванадцятої статті 264 Митного кодексу України, у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Стаття 57 Митного кодексу України встановлює, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до частин першої, другої та десятої статті 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Як вимагає частина друга статті 55 Митного кодексу України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити зокрема: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598, що визначає обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовуються митним органом при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: - неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); - невірно проведений розрахунок митної вартості; - невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; - надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59 - 61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Отже, митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Єдиними підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Наведена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі №813/1229/16.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням про коригування митної вартості товарів від 13 травня 2021 року №UA100310/2021/000035/2 митна вартість товару визначена за резервним методом.

Підставою для прийняття вказаного рішення стало те, що документи, які подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості (відомості не підтверджено документально), а саме:

- у графі 20 митної декларації відповідно до контракту від 01 грудня 2019 року №CHN-MIU/137/011219 та інвойсу від 04 березня 2021 року №21-0137-К137 задекларовано умови поставки FOB-NINGBO (Китай). Відповідно до положень Інкотермс-2010, при умовах поставки FOB, продавець повинен доставити товар до порту призначення та завантажити його на судно. Для підтвердження витрат на транспортування декларантом надано довідку про вартість консолідованого перевезення до митного кордону України від 11 травня 2021 року №11-05/4, видану TOB «Дайрект Лайн» та рахунок на оплату транспортних витрат від 07 травня 2021 року №785, видану TOB «Дайрект Лайн». Вищезазначені документи видані TOB «Дайрект Лайн». В той же час згідно даних, зазначених в коносаменті від 18 березня 2021 року №SXE21030193А перевізником товару, є «Sunshine Logistics (H.K.) CО., Limited». Довідка про вартість перевезення від 11 травня 2021 року №11-05/4 та рахунок на оплату транспортних витрат від 07 травня 2021 року №785 містять відомості щодо (вартості морського перевезення контейнеру за межами митної території України без переліку додаткових витрат, які понесені під час транспортування та які можуть включатися до митної вартості товару.

Декларантом наданий договір на транспортно-експедиторське, обслуговування за межами митної території України з TOB «Зегерт транс експорт», проте жодного підтвердження вартості послуг TOB «Зегерт транс експорт», не надано. Тому, неможливо визначити, які саме послуги, крім транспортування, має виконувати Експедитор, які є складовими митної вартості вантажу.

- декларантом не надані доручення, акт виконаних робіт, які б могли визначити які саме послуги та їх розмір надані Експедитором при організації перевезення вантажу;

- декларантом не надано відомостей щодо витрат на страхування вантажу.

Суд встановив, що на підтвердження складових митної вартості товару, позивач надав митному органу копії таких документів: контракт №CHN-MIU/137/011219 від 01 грудня 2019 pоку; специфікацію №21-0138-К137 від 10 березня 2021 року до контракту №CHN-MIU/137/011219 від 01 грудня 2019 року; комерційний інвойс №21-0138-К137 від 10 березня 2021 року; витяг з прайс-листа виробника товарів - компанії Matrize Handels GmbH від 19 листопада 2020 року; коносамент (bill of lading) №SXE21030193A від 18 березня 2021 року; довідку транспортних витрат №11-05/4 від 11 травня 2021 pоку, видану TOB «Дайрект Лайн», згідно з якою витрати на перевезення до митного кордону склали 196 451,84 грн.; рахунок на оплату №785 від 07 травня 2021 року; договір транспортної експедиції №23-09/19 від 23 вересня 2019 pоку, укладений між TOB «Світ Інструменту Україна» та TOB «Дайрект Лайн»; договір автоперевезення №19/1002 від 10 лютого 2019 року, укладений між TOB «Дайрект Лайн» та TOB «Зегерс Транс Експорт».

В частині підтвердження вартості транспортування товару, суд зазначає, що вимогами чинного законодавства не передбачено обов`язку надання документів безпосереднім перевізником та додаткових витрат понесених експедитором. У свою чергу, позивач зазначає, що додаткові витрати експедитором не понесені.

Суд також погоджується з доводами позивача про те, що наданий для митного оформлення договір автоперевезення вантажів №19/1002 від 10 лютого 2019 року, укладений між TOB «Дайрект Лайн» та TOB «Зегерт Транс Ескорт», є документом, що підтверджує відносини TOB «Дайрект Лайн» та TOB «Зегерт Транс Ескорт» щодо перевезення вантажів на митній території України, а тому не впливає на вартість перевезення морського контейнера TOB «Дайрект Лайн» для потреб позивача.

Стосовно відомостей про страхування вантажу, суд зазначає, що згідно з умовами пункту 10.1 контракту від 01 грудня 2019 року №CHN-MIU/137/011219 передбачено, що здійснення страхування відбувається на розсуд позивача, а тому є його правом, а не обов`язком.

Позивач зазначає, що страхування товару не здійснювалось і про вказану обставину повідомлено митний орган при декларуванні шляхом подання довідки TOB «ДСВ Логістика» про транспортні витрати від 11 травня 2021 року №11-05/4.

Контрактом від 01 грудня 2019 року №CHN-MIU/137/011219 та правилами Інкотермс не передбачено обов`язку покупця щодо страхування товару, а митне законодавство не передбачає зобов`язання покупця щодо страхування товару, а страхові документи подаються у випадку, якщо здійснювалось страхування, а тому, враховуючи, що страхування товару не здійснювалось, і позивач подав відповідну довідку, у позивача відсутній обов`язок надавати страховий поліс під час митного оформлення.

Таким чином, доводи відповідача щодо відсутності об`єктивної, документально підтвердженої інформації щодо ціни, що сплачена або підлягає сплаті за товар, що оцінюється спростовується матеріалами справи.

З урахуванням викладеного, позивач подав всі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів.

Суд зазначає, що інвойс, засвідчений підписом та скріплений печаткою, є належним та допустимим засобом доказування митної вартості, допоки орган доходів і зборів не доведе, що такий інвойс отримано з порушенням закону (така правова позиція кореспондується з висновком 10 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 березня 2017 року №2).

Суд зауважує, що митний орган, здійснюючи контроль правильності визначення митної вартості, повинен брати до уваги лише ті докази, які стосуються предмета доказування. У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.

У поданих до митного оформлення інвойсах, що є розрахунково-платіжними документами, в яких виставлені суми до сплати, міститься вся необхідна інформація для визначення митної вартості товару за ціною договору.

За таких підстав суд приходить до висновку, що подані декларантом документи є належними та достатніми для підтвердження та визначення митної вартості товару за ціною договору, а тому рішення про коригування митної вартості товарів від 13 травня 2021 року №UA100310/2021/000035/2 є протиправним та підлягає скасуванню.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідач не довів правомірність та обґрунтованість оскаржуваного рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, адміністративний позов ТОВ «СВІТ ІНСТРУМЕНТУ УКРАЇНА» підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача належить стягнути сплачений ним судовий збір у розмірі 2 270,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТ ІНСТРУМЕНТУ УКРАЇНА» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 13 травня 2021 року №UA100310/2021/000035/2.

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТ ІНСТРУМЕНТУ УКРАЇНА» сплачений ним судовий збір у розмірі 2 270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Держмитслужби.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Товариство з обмеженою відповідальністю «СВІТ ІНСТРУМЕНТУ УКРАЇНА» (03148, м. Київ, вул. Сім`ї Стешенків, буд. 1; ідентифікаційний код 37311013);

Київська митниця (03124, м. Київ, бульвар Гавела Вацлава, буд. 8-а; ідентифікаційний код 43997555).

Суддя В.А. Кузьменко