Справа № 640/10821/21
Суддя: Коротких Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2022-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Коротких А.Ю.,

суддів Сорочка Є.О.,

Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЦ Україна» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 лютого 2022 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЦ Україна» до Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «ДЦ Україна» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 лютого 2022 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, ТОВ «ДЦ Україна» подало апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 309 КАС України у виняткових випадках та з урахуванням особливостей розгляду справи апеляційний суд може продовжити строк розгляду справи, про що постановляє ухвалу.

Пунктом 1 статті 6 ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року Конвенції про захист прав людини та основних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.

Згідно п. 26 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів ухвалення рішення в розумні строки відповідно до статті 6 Конвенції також можна вважати важливим елементом його якості. Проте можливе виникнення суперечностей між швидкістю проведення процесу та іншими чинниками, пов`язаними з якістю, такими як право на справедливий розгляд справи, яке також гарантується статтею 6 Конвенції. Оскільки важливо забезпечувати соціальну гармонію та юридичну визначеність, то попри очевидну необхідність враховувати часовий елемент слід також зважати й на інші чинники.

З огляду на особливості розгляду даної категорії справ та вищезазначені обставини, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що існує необхідність продовження строку розгляду даної справи на розумний строк.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно зі ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, під час здійснення контролю за дотриманням законодавства про рекламу уповноваженою посадовою особою Управління захисту споживачів Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області зафіксовано, що 29 січня 2021 року на фасаді магазину «Watsons» по вулиці Великій Перспективній, буд. 47/16 у м. Кропивницькому розміщена зовнішня реклама з текстом: « МАУBЕLLІNЕ NEW YORK - 25 %* на 1 продукт - 30 %* від 2-х продуктів #промовляйпоглядом впевнено із @Annatrincher_official Maybelline collor tattoo Maybelline Lash Sensa Tional Hypereasy Maybelline Fit me Maybelline Affinitone concealer Brow ultra slim watsons.ua * Акція діє з 12.01.2021 по 14.02.2021 в мережі магазинів Watsons та на сайті watsons.ua. Купуй 1 засіб Maybelline New York зі знижкою - 25 %, або від 2-х - зі знижкою 30 %. Інформація про співвідношення розміру знижки до попередньої ціни реалізації товару та деталі дізнавайтесь в мережі магазинів Watsons та на сайті watsons.ua** Нью Йорк», в якій не зазначено співвідношення розміру знижки до попередньої ціни реалізації товару.

Відповідачем було прийнято рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу № 000025 від 18.01.2021 року. Оскаржуваним рішенням накладено штраф на Позивача у розмірі 1411,55 грн. за порушення ч. 5 ст. 8 Закону України «Про рекламу».

Позивач, вважаючи оскаржуване рішення незаконним, необґрунтованим та прийнятим без належного дослідження обставин справи і відповідних доказів, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі, з приводу правомірності прийняття відповідачем, який у спірних відносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень, рішення про застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу до позивача, яке є предметом оскарження у даній справі, врегульовано Законом України «Про рекламу», Законом України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до п. 9 ст. 1 Закону України «Про рекламу», реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-якій спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару.

Згідно з п. 19 ст. 1 Закону України «Про рекламу», товар - будь який предмет господарського обігу, в тому числі продукція, роботи, послуги, цінні папери, об`єкти права інтелектуальної власності.

Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про рекламу» передбачено, що основними принципами реклами є: законність, точність, достовірність, використання форм та засобів, які не завдають споживачеві реклами шкоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону № 270/96-ВР реклама про знижку цін на продукцію, про розпродаж повинна містити відомості про місце, дату початку і закінчення знижки цін на продукцію, розпродаж, а також про співвідношення розміру знижки до попередньої ціни реалізації товару.

Згідно з частинами 4, 5, 6 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів», вживання понять «знижка» або «зменшена ціна» або будь-яких інших, аналогічних за значенням, дозволяється лише з додержанням таких умов: 1) якщо вони застосовуються до продукції, яку безпосередньо реалізує суб`єкт господарювання; 2) якщо такого роду знижка або зменшення ціни застосовується протягом визначеного та обмеженого періоду часу; 3) якщо ціна продукції є нижчою від її звичайної ціни.

Після публічного повідомлення про початок застосування знижок або зменшення ціни до споживачів повинна доводитися інформація про ціну продукції, що була встановлена до початку проведення відповідного розпродажу, застосування знижок або зменшення ціни, а також ціну цієї ж продукції, встановлену після їх початку.

Таким чином, розповсюдження інформації про тимчасове зменшення ціни товару, яке надається покупцям (споживачам), є рекламою про знижку.

Як свідчать матеріали справи, у період з 12 січня 2021 року по 14 лютого 2021 року акція в магазинах ТОВ «ДЦ Україна» проходила не лише на зазначені вище в рекламі позиції, а знижки було встановлено на певний перелік товарів кожної з вказаних торгівельних марок. Позивач вказав, що кількість товарів зі знижкою ТМ Мауbеllіnе New York становила 242 асортиментну одиницю, також розмір знижок на різні товари було встановлено різний.

Слід звернути увагу, що приписи Закону України «Про рекламу» не встановлюють конкретних вимог щодо порядку, способу, форми розміщення інформації про місце, дату початку та завершення знижок, співвідношення розміру знижки до попередньої ціни реалізації товару.

У рекламному матеріалі позивача, зокрема було зазначено: «*Акція діє з 12.01.2021 по 14.02.2021 в мережі магазинів Watsons та на сайті watsons. иа. Купуй 1 засіб Maybelline New York зі знижкою - 25 %, або від 2-х - зі знижкою 30%. Інформація про співвідношення розміру знижки до попередньої ціни реалізації товару та деталі дізнавайтесь в мережі магазинів Watsons та на сайті watsons.ua».

Колегія суддів доходить висновку, що вказана вище реклама позивача містила: відомості про місце - Лінія магазинів Watsons; дату початку знижки цін - 12 січня 2021 року; дата закінчення знижки цін - 14 лютого 2021 року; співвідношення розміру знижки до попередньої ціни реалізації товар - 25% - 1ий продукт, 30% - 2ий продукт. Також реклама відсилає споживача до магазину за вичерпною інформацією щодо акції і така інформація, згідно наявних в матеріалах справи доказів, зокрема фото цінників товарів, дійсно була в магазинах позивача мережі «Watsons».

Крім того, Законом України «Про рекламу» питання використання інтернет-сервісів для рекламних цілей окремо не врегульовано, тоді як Законом передбачено рекламу на телебаченні і радіо, у друкованих засобах масової інформації, послуг, що надаються з використанням електрозв`язку, зовнішня, внутрішня реклама, реклама на транспорті, під час демонстрування кіно- та відеофільмів (ст. 13-19 вказаного Закону).

Використання інтернет-сервісів суб`єктами господарювання для реклами їх товарів (послуг) законодавством не заборонене і фактично має місце, тому відповідач як контролюючий орган має враховувати вказану обставину при здійсненні своїх повноважень контролюючого органу з питань дотримання законодавства про рекламу, незважаючи на те, що це питання прямо законодавством не врегульоване.

Оскільки використання інтернет-сервісів з рекламною метою законодавством не заборонено, позивач має право розміщувати рекламу своїх товарів (послуг), зокрема, і знижок на них (акцій) в мережі Інтернет, в тому числі і на власному сайті.

Відповідно до ч. 6 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів», ч. 5 ст. 8 Закону України «Про рекламу» після публічного повідомлення про початок проведення розпродажу, застосування знижок або зменшення ціни до споживачів повинна доводитися інформація про ціну продукції, що була встановлена до початку проведення відповідного розпродажу, застосування знижок або зменшення ціни, а також ціну цієї ж продукції, встановлену після їх початку.

Як вбачається з наявних в справі фотодоказів, на цінниках розміщено інформацію не про товар, а про розпродаж та знижки цін на товар, що вбачається із позначки на ціннику «Акція».

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що у сукупності вказані обставини свідчать про повну відповідність зовнішній рекламі принципам, встановленим ч. 1, ст. 7 та ч. 5 ст. 8 Закону України «Про рекламу».

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що під час розгляду справи встановлено порушення позивачем ч. 5 ст. 8 Закону України «Про рекламу», а тому оскаржене рішення суду першої інстанції є правомірним і не підлягає скасуванню.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції та дають підстави для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Крім того, в апеляційній скарзі апелянт просить вирішити питання про розподіл судових витрат на оплату судового збору в загальній сумі 5 675 грн., в тому числі 2 270 грн - за подачу позовної заяви; 3 405 грн - за подачу апеляційної скарги на рішення суду від 22.02.2022 року, а також на оплату професійної правничої допомоги в загальній сумі 46 466,66 грн., в тому числі 23 233,33 грн. - за супроводження судової справи в суді першої інстанції та 23 233,33 грн. - за супроводження судової справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Положеннями ч. 4 ст. 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На обґрунтування понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу надано: копію договору про надання правової допомоги б/н від 12 квітня 2021 року; копію додаткової угоди від 21 грудня 2021 року до договору про надання правової допомоги від 12.04.2021 року; копії платіжних доручень №100357050 від 03.06.2022 року на суму 16 263,33 грн, №100328186 від 12.06.2021 року на суму 6 970 грн, №100356325 від 24.05.2022 року на суму 23 233,33 грн.; копію акту №1 приймання-передачі наданих послуг від 01.06.2022 року; копію акту №2 приймання-передачі наданих послуг від 01.06.2022 року; копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АІ №1237771 від 06.06.2022 року.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу відповідачем не подано.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, беручи до уваги положення КАС України, факт повного задоволення адміністративного позову у цій справі та враховуючи ту обставину, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із ціною позову, складністю справи тощо, суд апеляційної інстанції вбачає підстави для задоволення вимоги позивача щодо відшкодування понесених останнім судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 46 466,66 грн. та витрат на оплату судового збору з урахуванням повного задоволення позовних вимог - 5 675 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції не повністю встановив фактичні обставини справи та при ухваленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим помилково вирішив по суті спір, відмовивши у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЦ Україна» - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 лютого 2022 року - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЦ Україна» до Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення від 18.01.2021 року №000025 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу у розмірі 1411,55 грн.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЦ Україна» (, місцезнаходження: 04073, м. Київ, пр-т Степана Бандери, буд.28-А) здійснені ним судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 46 466,66 грн (сорок шість тисяч чотириста шістдесят шість грн 66 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області (, місцезнаходження: 25006, м. Кропивницький, вул. Тараси Карпи, 84).

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЦ Україна» (, місцезнаходження: 04073, м. Київ, пр-т Степана Бандери, буд.28-А) здійснені ним судові витрати на оплату судового збору у розмірі 5 675 грн (п`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять грн 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області (, місцезнаходження: 25006, м. Кропивницький, вул. Тараси Карпи, 84).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Сорочко Є.О.

Чаку Є.В.