Справа № 160/11323/21
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2022-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 вересня 2022 року м. Дніпросправа № 160/11323/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2021 року (головуючий суддя Бондар М.В.)

у справі № 160/11323/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 59 від 04.06.2021 щодо відмови у призначенні пільгової пенсії ОСОБА_1 з 02 червня 2021 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пільгову пенсію відповідно до п. а) ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» з 02 червня 2021 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком за Списком №1. Однак, рішенням Головного управління ПФУ в Хмельницькій області № 59 від 04.06.2021 ОСОБА_1 протиправно відмовлено у призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із недосягненням віку, передбаченого статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Така відмова суперечить ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.12.2021 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 59 від 04.06.2021 року щодо відмови у призначенні пільгової пенсії ОСОБА_1 з 02 червня 2021 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за списком №1 з 02 червня 2021 року на підставі пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Суд виходив із того, що позивачка має достатній вік, загальний та пільговий стаж роботи, необхідний для призначення пенсії за Списком №1 та на час розгляду її звернення до органу Пенсійного фонду з метою оформлення пенсії, з урахуванням вказаних змін у чинному законодавстві має право на призначення такої пенсії. Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що у межах спірних правовідносин слід віддати перевагу у правозастосуванні найбільш сприятливому для заявника закону.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове про відмову в задоволенні позову. Відповідач наполягає на тому, що право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах виникає у позивачки після досягнення нею 48 років 6 місяців, тому відповідачем правомірно прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком. Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 не може бути застосоване для вирішення питання призначення пенсії позивачки, оскільки норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» не підлягають застосуванню при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, починаючи з 11.10.2017.

Представник відповідача, позивачка (її представник) в судове засідання не з`явились, про час і місце судового засідання означені особи повідомлені судом належним чином.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до ст.311 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачка ОСОБА_1 02.06.2021 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1.

За принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що вирішує питання про призначення пенсії, - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 04.06.2021 №59 позивачці відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах по Списку № 1 у зв`язку з відсутності необхідного віку.

Посилаючись на ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідач зазначив, що позивачка не набула віку 48 років 6 місяців, після досягнення якого можливо призначити пенсію на пільгових умовах по Списку №1 при наявності страхового стажу не менше 20 років, з них не менше 7 років 6 місяців на роботах з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за Списком №1.

Також, вказано, що страховий стаж позивачки складає 48 років 10 місяців 19 днів, у тому числі пільговий стаж по Списку №1 - 20 років 2 місяці 18 днів.

Не погоджуючись з такою відмовою відповідача у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову.

Наявність у позивачки загального страхового стажу, в тому числі пільгового, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1, відповідачем не заперечується.

Спірним у цій справі є досягнення позивачкою необхідного віку, який би давав останній право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1.

Так, позивачка вказує на те, що на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1 вона досягла 45-річного віку, що у відповідності до положень статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, в редакції до внесення змін Законом №213-VIII, згідно якої однією з умов для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 визначено досягнення 45 років (для жінок), та з огляду на наявний стаж роботи, в тому числі пільговий, дає право їй на призначення бажаної пенсії.

За позицією відповідача, у спірному випадку застосуванню підлягають положення п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII, згідно якої до досягнення віку, встановленого абз.1 цього пункту, право на пенсію пільгових умовах мають жінки, які народилися з 01.04.1973 по 30.09.1977 по досягненню ними 48 років 6 місяців. Оскільки на час звернення позивачки за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1 остання не досягла вказаного віку, то підстави для призначення їй бажаної пенсії відсутні.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно з пунктом «а» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Законом №213-VIII, який набув чинності 01.04.2015, збільшено раніше передбачений пунктом «а» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 45 років до 50 років із одночасним запровадженням правила поетапного збільшення показника вікового цензу.

Законом №2148-VIII від 03.10.2017, текст Закону №1058-IV доповнений, зокрема, статтею 114, згідно із п. 1 ч. 2 якої на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 48 років і 6 місяців з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року.

Вказана норма застосовується з 01.10.2017.

Отже, з 01.10.2017 правила призначення пенсій за Списком №1 почали регламентуватись одночасно двома законами, а саме: пунктом а статті 13 Закону №1788-XII у редакції Закону №213-VIII від 02.03.2015 та пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV від 09.07.2003 у редакції Закону №2148-VIII від 03.10.2017.

Такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 №1-р/2020 у справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III Прикінцеві положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 року №213-VIII.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

З вищевикладеного слідує, що з 23.01.2020 в Україні існують два закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком №1, а саме: пункт «а» статті 13 Закону №1788-XII в редакції згідно із Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, та пункт 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV від 09.07.2003 в редакції Закону №2148-VIII від 03.10.2017.

Відносно позивачки правила означених законів містять розбіжність у величині показника вікового цензу, який складає 45 років за пунктом «а» статті 13 Закону №1788-XII в редакції згідно з Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, та 48 років 6 місяців за пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII.

Суд апеляційної інстанції, погоджується з висновком суду першої інстанції, що у межах спірних правовідносин слід віддати перевагу у правозастосуванні найбільш сприятливому для неї закону, а саме: положенням пункту а статті 13 Закону №1788-XII в редакції згідно з Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020.

Така правова позиція відповідає правовим висновкам, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 листопада 2021 року у зразковій справі №360/3611/20. В даному судовому рішенні Суд вказав на наявність колізії між нормами Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Суд зазначав, що оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, то вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі Щокін проти України). У цьому випадку, за висновками Суду, застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Таким чином, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Судом встановлено і не спростовується відповідачем, що станом на момент звернення до відповідача із заявою про переведення на пенсію за віком на пільгових умовах (02.06.2021) позивачка досягла віку 47 років, мала необхідний пільговий стаж роботи на посадах, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, який складав 20 років 02 місяці 18 днів і страховий стаж роботи, який складав 48 років 10 місяців 19 днів.

Відтак, за встановлених фактичних обставин справи, з урахуванням правових висновків Великої Палати Верховного Суду, позивачка набула право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 13 Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку з чим висновок суду першої інстанції про задоволення позову є правильним.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2021 року у справі № 160/11323/21 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко