Справа № 580/1875/22
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1875/22 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Кобаля М.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 червня 2022 року (порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, м. Черкаси, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Будищенської сільської ради Черкаського району (далі - відповідач), в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 15.02.2022 №35-9/VІII «Про розгляд клопотання гр. ОСОБА_1 від 15.02.2021 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів (виконавчий лист №580/4310/21 від 14.12.2021)», яким позивачу відмовлено у затверджені проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,0100 га для будівництва індивідуальних гаражів, розташованої за адресою: с. Свидівок, Черкаського району Черкаської області, кадастровий номер :04:001:0769;

- зобов`язати відповідача прийняти рішення, яким затвердити поданий позивачем проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,0100 га для будівництва індивідуальних гаражів, розташованої за адресою: с. Свидівок, Черкаського району Черкаської області, кадастровий номер :04:001:0769, та передати її у власність позивачу.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач протиправно за відсутності на те підстав прийняв рішення від 15.02.2022 №35-9/VІII «Про розгляд клопотання гр. ОСОБА_1 від 15.02.2021 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів (виконавчий лист №580/4310/21 від 14.12.2021)», яким позивачу відмовлено у затверджені проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,0100 га для будівництва індивідуальних гаражів, розташованої за адресою: с. Свидівок, Черкаського району Черкаської області, кадастровий номер :04:001:0769, яке на його думку є протиправним та підлягає до скасування, із зобов`язання відповідача затвердити позивачу відповідний проект землеустрою.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 15 червня 2022 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Будищенської сільської ради від 15.02.2022 №35-9/VІII «Про розгляд клопотання гр. ОСОБА_1 від 15.02.2021 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів (виконавчий лист №580/4310/21 від 14.12.2021)».

Зобов`язано Будищенську сільську раду у встановленому законом порядку на черговій сесії сільської ради розглянути клопотання ОСОБА_1 від 15.02.2021 та прийняти рішення про затвердження ОСОБА_1 проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки загальною площею 0,0100 га для будівництва індивідуальних гаражів розташованої за адресою: с.Свидівок, Черкаського району Черкаської області, кадастровий номер №:04:001:0769 та надання її у власність.

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що 15.02.2021 ОСОБА_1 звернувся до Будищенської сільської ради із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (кадастровий номер №:04:001:0769) площею 0,0100 га для будівництва індивідуальних гаражів за адресою: с. Свидівок Черкаського району Черкаської та надання її у власність.

Листом від 12.03.2021 року за вих. №6 Будищенська сільська рада повідомила позивача, що його заява від 15.02.2021 року про затвердження проекту землеустрою була розглянута та обговорена на сесії Будищенської сільської ради 26.02.2021 року. У результаті розгляду рішення не прийняте.

Не погоджуючись із вказаною бездіяльністю відповідача позивач звернувся із позовом до Черкаського окружного адміністративного суду.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13.10.2021 у справі №580/4310/21, яке набрало законної сили 13.11.2021, зобов`язано Будищенську сільську раду розглянути клопотання ОСОБА_1 від 15.02.2021 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,0100 га для будівництва індивідуальних гаражів розташованої за адресою: с. Свидівок, Черкаського району Черкаської області, кадастровий номер № :04:001:0769 та прийняти рішення у відповідності до ст. 118 Земельного кодексу України.

Будищенською сільською радою на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13.10.2021 у справі №580/4310/21 повторно розглянуто клопотання ОСОБА_1 від 15.02.2021 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,0100 га для будівництва індивідуальних гаражів розташованої за адресою: с. Свидівок, Черкаського району Черкаської області, кадастровий номер № :04:001:0769 та прийнято рішення від 15.02.2022 №35-9/VІII «Про розгляд клопотання гр. ОСОБА_1 від 15.02.2021 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів (виконавчий лист №580/4310/21 від 14.12.2021)», яким позивачу відмовлено у затверджені проекту землеустрою.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Законом, який регулює земельні правовідносини, є Земельний кодекс України (далі - ЗК України), а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти.

Згідно п. б ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Частинами 1-3 ст. 116 ЗК України встановлено, що громадяни набувають права власності земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (п. «в» ч. 3 ст. 116 ЗК України).

Абзацом 2 ч. 1 ст. 123 ЗК України передбачено, що рішення про надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

На підставі ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Отже, рішенню про надання або відмову у наданні земельної ділянки у власність або користування передує отримання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо земельної ділянки та їх надання відповідному органу.

Згідно з вимогами ст. 50 Закону України від 22 травня 2003 року №858-IV «Про землеустрій» проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання) або зміни цільового призначення земельної ділянки. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: - завдання на розроблення проекту землеустрою; - пояснювальну записку; - копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); - рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); - письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; - матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); - відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); - копії правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна для об`єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми та значними наслідками, які розташовані на земельній ділянці; - розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); - розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); - акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); - акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); - перелік обмежень у використанні земельних ділянок; - викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); - кадастровий план земельної ділянки; - матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); - матеріали погодження проекту землеустрою.

Складові Проекту землеустрою позивача щодо найменувань відповідають вказаній вище нормі закону.

Відповідно до ст. 34 Закону України від 7 липня 2011 року №3613-VI «Про Державний земельний кадастр» на кадастровому плані земельної ділянки відображаються: - площа земельної ділянки; - зовнішні межі земельної ділянки (із зазначенням суміжних земельних ділянок, їх власників, користувачів суміжних земельних ділянок державної чи комунальної власності); - координати поворотних точок земельної ділянки; - лінійні проміри між поворотними точками меж земельної ділянки; - кадастровий номер земельної ділянки; - кадастрові номери суміжних земельних ділянок (за наявності); - межі земельних угідь; - межі частин земельних ділянок, на які поширюється дія обмежень у використанні земельних ділянок, права суборенди, сервітуту; - контури об`єктів нерухомого майна, розташованих на земельній ділянці.

Таблиці із зазначенням координат усіх поворотних точок меж земельної ділянки, переліку земельних угідь, їх площ, відомостей про цільове призначення земельної ділянки та розробника документації із землеустрою на земельну ділянку є невід`ємною частиною кадастрового плану земельної ділянки. Кадастровий план земельної ділянки складається при формуванні земельної ділянки у паперовій та електронній (цифровій) формі. Порядок складання та затвердження вимог до оформлення кадастрових планів земельних ділянок встановлюється Кабінетом Міністрів України. У разі зміни відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, власнику (користувачу) земельної ділянки за його заявою Державний кадастровий реєстратор видає Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, складовою частиною якого є кадастровий план, що містить внесені відомості. Кадастровий план земельної ділянки у Проекті містить відомості, передбачені вказаною нормою.

Згідно частин восьмої-десятої статті 118 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Отже, системний аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що законом передбачено певний алгоритм та поетапність процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, а саме:

1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;

2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні);

3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 186-1 ЗК України;

4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;

5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду.

При цьому з вищенаведених норм Земельного кодексу України вбачається, що єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку статті 186-1 Земельного кодексу України, норми статті 118 Земельного кодексу України не містять. При цьому перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватись саме на етапі погодження такого проекту.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року в справі №1640/2594/18.

Матеріалами справи встановлено, що Будищенською сільською радою на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13.10.2021 у справі №580/4310/21 повторно розглянуто клопотання ОСОБА_1 від 15.02.2021 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,0100 га для будівництва індивідуальних гаражів розташованої за адресою: с. Свидівок, Черкаського району Черкаської області, кадастровий номер № :04:001:0769 та прийнято рішення від 15.02.2022 №35-9/VІII «Про розгляд клопотання гр. ОСОБА_1 від 15.02.2021 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів (виконавчий лист №580/4310/21 від 14.12.2021)», яким позивачу відмовлено у затверджені проекту землеустрою.

Так, підставою для відмови позивачу у затвердженні проекту землеустрою слугували підстави, зокрема, неподання ОСОБА_1 на розгляд сесії сільської ради оригіналу проекту землеустрою та невідповідність місця розташування земельної ділянки Генеральному плану с. Свидівок.

Однак колегія суддів звертає увагу, повторний розгляд відповідачем клопотання ОСОБА_1 від 15.02.2021 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,0100 га для будівництва індивідуальних гаражів розташованої за адресою: с. Свидівок, Черкаського району Черкаської області, кадастровий номер №:04:001:0769 - відбувся на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду 13.10.2021 у справі №580/4310/21, що свідчить про відсутність необхідності повторного подання позивачем відповідного проекту землеустрою.++++++

Щодо невідповідності місця розташування земельної ділянки кадастровий номер №:04:001:0769 положенням Генерального плану с. Свидівок, колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер №:04:001:0769, цільове призначення цієї земельної ділянки - 02.05 для будівництва індивідуальних гаражів; категорія земель - землі житлової та громадської забудови; вид використання - для будівництва індивідуальних гаражів.

Крім того, із матеріалів справи встановлено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,0100 га для будівництва індивідуальних гаражів розташованої за адресою: с. Свидівок, Черкаського району Черкаської області, кадастровий номер №:04:001:0769 - погоджено у порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України.

Частина 2 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачає, що зміна функціонального призначення територій не тягне за собою припинення права власності або права користування земельними ділянками, які були передані (надані) у власність чи користування до встановлення нового функціонального призначення територій. Забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства.

З наведених законодавчих норм слідує висновок, що подальша зміна функціонального призначення територій після формування земельної ділянки - не впливає на правовий режим її використання, а її забудова може здійснюватися у межах вже існуючого цільового призначення.

На підставі вищевикладених обставин суд дійшов висновку визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 15.02.2022 №35-9/VІII «Про розгляд клопотання гр. ОСОБА_1 від 15.02.2021 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів (виконавчий лист №580/4310/21 від 14.12.2021)».

Щодо посилання відповідача у відзиві на позовну заяву про те, що земельна ділянка, на яку позивачем розроблено проект землеустрою межує із земельною ділянкою кадастровий номер :04:001:0884, на якій знаходиться трансформатор та лінія електропередач, що суперечить нормам чинного законодавства - не приймається судом до уваги, оскільки вказана обставина не була підставою для прийняття відповідачем оскаржуваного рішення від 15.02.2022 №35-9/VІII.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон №280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Пунктом 34 ч. 1 ст. 26 Закону №280/97-ВР передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 59 Закону №280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Таким чином, згідно вказаних норм, питання затвердження проекту землеустрою, поділу земельних ділянок тощо, відповідач має вирішувати за наслідками розгляду відповідного клопотання на пленарному засіданні.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності суб`єкта владних повноважень є визнання її протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

Абзацом 2 частини 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Отже, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача у встановленому законом порядку розглянути на сесії Будищенської сільської ради питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,0100 га для будівництва індивідуальних гаражів розташованої за адресою: с. Свидівок, Черкаського району Черкаської області, кадастровий номер №:04:001:0769 і надання її у власність, та відповідно до вимог Земельного кодексу України прийняти рішення про його затвердження.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання відповідача подати в установлений судом термін звіт про виконання судового рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 статті 382 КАС України встановлено, що суд, який ухвалив рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, вказаною статтею КАС України встановлено право, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, проти якого ухвалено рішення, подати у встановлений судом строк звіт про його виконання, тому у задоволенні вказаної заяви необхідно відмовити.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що позовні вимоги такими, що підлягають до повного задоволення.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 червня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак

М.І. Кобаль