Справа № 320/1138/22
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2022-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2022 року № 320/1138/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Державної податкової служби у Київській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулось Головне управління Державної податкової служби у Київській області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з відповідача податкового боргу у сумі 20188,16 грн.

Позовні вимоги мотивовані наявністю у відповідача податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 13465,90 грн., військового збору у розмірі 4039,79 грн. та із земельного податку у розмірі 2682,47 грн., що в цілому становить 20188,16 грн., який добровільно не було сплачено, у зв`язку з чим контролюючий орган просить стягнути заборгованість у примусовому порядку.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.04.2022 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що 17.12.2021 він повністю погасив наявний у нього податковий борг, що свідчить про відсутність предмету позову, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

07.09.2022 на адресу суду від Головного управління ДПС у Київській області надійшла заява про закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою відповідача від позову та про стягнення з відповідача судових витрат.

Відповідачем були подані заперечення на заяву позивача про закриття провадження у справі, які мотивовані тим, що сплата податкового боргу була здійснена ще до моменту подачі позивачем позову у цій справі, а тому підстави для закриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) 10.12.2018 був зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця.

Відповідач перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Київській області.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було подано податкову декларацію про майновий стан за 2020 рік від 29.04.2021, в якій самостійно визначено суму податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у розмірі 13465,90 грн. та суму податкового зобов`язання з військового податку у розмірі 4039,79 грн.

Судом встановлено, що 29.04.2021 Головним управлінням ДПС у Київській області були прийняті такі податкові повідомлення-рішення:

- №4-1016, яким відповідачу визначено до сплати податкове зобов`язання із земельного податку з фізичних осіб за 2021 рік у розмірі 677,87 грн.;

- №4-1016, яким відповідачу визначено до сплати податкове зобов`язання із земельного податку з фізичних осіб за 2021 рік у розмірі 679,59 грн.;

- №4-1016, яким відповідачу визначено до сплати податкове зобов`язання із земельного податку з фізичних осіб за 2021 рік у розмірі 645,39 грн.;

- №4-1016, яким відповідачу визначено до сплати податкове зобов`язання із земельного податку з фізичних осіб за 2021 рік у розмірі 679,62 грн.

Копії вказаних податкових повідомлень-рішень були отримані відповідачем 17.08.2021, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення з відміткою про вручення.

10.09.2021 Головним управлінням ДПС у Київській області було винесено податкову вимогу №0-1003, якою визначено відповідачу до сплати заборгованість із земельного податку з фізичних осіб на суму 5364,94 грн.

Копія вказаної вимоги була отримана відповідачем 05.10.2021, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення з відміткою про вручення.

Як вбачається з інтегрованих карток ОСОБА_1 з податку на доходи фізичних осіб та військового збору, станом на 31.08.2021 заборгованість відповідача з податку на доходи фізичних осіб становить 13465,90 грн., а з військового збору - 4039,79 грн.

Відповідно до інтегрованої картки ОСОБА_1 із земельного податку станом на 30.11.2021 заборгованість відповідача із земельного податку становить 2682,47 грн.

Звертаючись до суду з позовом у цій справі, контролюючий орган зазначає, що відповідачем не було своєчасно та у повному обсязі сплачено до бюджету податковий борг на загальну суму 20188,16 грн., який підлягає примусовому стягненню.

З цього приводу суд зазначає таке.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпункт 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) встановлює, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з пунктом 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до положень статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо:

- платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством;

- дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках;

- згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган;

- дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом;

- результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Пунктом 54.4 статті 54 ПК України визначено, що якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Згідно з пунктом 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

Як було вказано вище, відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що ним ще до моменту звернення позивача з даним позовом до суду було сплачено податковий борг, який є предметом позову у даній справі.

Судом встановлено, що 17.12.2021 ОСОБА_1 здійснив сплату наступних податкових зобов`язань:

- податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 13466,00 грн. (квитанція від 17.12.2021 №9);

- військовий збір з фізичних осіб у розмірі 4039,80 грн. (квитанція від 17.12.2021 №8);

- земельний податок з фізичних осіб за 2021 рік у розмірі 2682,50 грн. (квитанція від 17.12.2021 №4).

Факт сплати відповідачем відповідних сум податків та зборів також підтверджується відомостями з інтегрованих карток, відповідно до яких станом на 17.12.2021 у ОСОБА_1 була відсутня заборгованість.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, позовна заява у даній справі була складена та підписана 21.12.2021.

Отже, матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 добровільного сплатив суму заборгованості, яка є предметом спору у цій справі, ще до моменту звернення Головного управління ДПС у Київській області до суду з даним позовом.

При цьому, надаючи оцінку питанню наявності підстав для закриття провадження у цій справі, суд зазначає таке.

Згідно з частиною першою статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом (п.2).

Слід зазначити, що відмова позивача від позову - це безумовна відмова від судового захисту матеріального права, тобто право позивача на відмову від позову підлягає реалізації виключно у разі наявності такого матеріального права на момент подання відповідної заяви, тобто коли матеріали справи підтверджують обґрунтованість вимог позивача, але згодом потреба в судовому захисті з тієї чи іншої причини відпала. При цьому при закритті провадження у справі на підставі заяви позивача про відмову від позову спірне матеріальне правовідношенення між сторонами продовжує існувати, але не потребує судового врегулювання.

Відповідно до частини шостої статті 47 КАС України суд не приймає відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем і не визнає умов примирення сторін, якщо ці дії суперечать закону або порушують чиї-небудь права, свободи чи інтереси.

Частинами пятою та шостою статті 189 КАС України визначено, що суд не приймає відмови від позову, визнання позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Отже, подання позивачем заяви про відмову від позову та закриття провадження у справі не означає обов`язкове задоволення судом такої заяви (тобто така заява не є обов`язковою для суду), оскільки норми КАС України зобов`язують суд здійснити перевірку, чи не суперечить така процесуальна дія позивача закону та чи не порушуються у зв`язку з цим чиї-небудь права, свободи чи інтереси.

З матеріалів справи вбачається, що податковий борг, який є предметом спору у цій справі, був погашений відповідачем 17.12.2021, ще до моменту звернення до суду, у зв`язку з чим станом на 21.12.2021 (момент складання позовної заяви) у контролюючого органу вже було відсутнє право, за захистом якого він звернувся до суду. Відповідно, відсутність такого права позбавляє позивача можливості відмови від позову, позаяк неможливо відмовитися від права на судовий захист, яке первинно було відсутнє у позивача.

При цьому суд зауважує, що необхідність оцінки судом поданих позивачами заяв про відмову від позову також пов`язана і з вирішенням питання про розподіл судових витрат.

Так, відповідно до частини першої статті 140 КАС України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача

Згідно з частиною першою статті 142 КАС України у разі вирішення справи шляхом примирення, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу п`ятдесяти відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Отже, необгрунтоване первинне звернення позивача до суду та подальше прийняття судом заяви про відмову від позову може призвести до безпідставного повернення з державного бюджету половини судового збору або покладення на відповідача необґрунтованого тягаря у вигляді стягнення судових витрат.

Оскільки матеріалами справи підтверджується неправомірне подання позивачем позову у цій справі, спір у такій справі має бути завершений постановленням рішення про відмову в позові у зв`язку з його безпідставністю та необґрунтованістю, а не ухвали про закриття провадження у справі внаслідок подання заяви про відмову від позову.

Таким чином, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Дудін С.О.