Справа № 280/2055/22
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2022-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

04 жовтня 2022 року Справа № 280/2055/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши в порядку письмового, за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, просп. Соборний, 158-Б)

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

04.02.2022 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 10.11.2021 № 68 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком, відповідно до вимог ч. 2 ст. 40 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 16.07.2020, врахувавши наступні періоди його роботи до страхового стажу: з 20.08.1977 по 30.04.1980, з 02.06.1980 по 10.11.1980, з 22.11.1980 по 20.12.1982, з 02.03.1983 по 11.09.1995, з 06.03.2000 по 03.12.2002, з 20.12.2002 по 15.03.2009, з 21.03.2009 по 11.02.2011, з 25.02.2011 по 03.12.2015, з 22.06.2017 по 12.10.2017.

Позовна заява обґрунтована тим, що відповідач відмовив ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу. Позивач із такою відмовою не погоджується, та зазначає, що Угодою про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року визначений стаж, який підлягає безумовному врахуванню при визначенні розміру пенсії. Зазначає, що в його трудовій книжці містяться записи щодо наявності страхового стажу більше 33 років. Відтак, просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 08.02.2022 позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів від дня одержання копії ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою суду від 21.06.2022 продовжено процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви. Надано ОСОБА_1 тридцятиденний строк з дня вручення копії даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви. Недоліки позовної заяви усунуто.

Ухвалою суду від 11.07.2022 відкрито провадження в адміністративній справі №280/2055/22; ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач позов не визнав, надав відзив (вх. від 22.07.2022 №28018), в якому посилається на те, що згідно Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, Угоди між Міністерством соціального захисту населення України та Міністерством соціального захисту населення Республіки Казахстан про співпрацю в галузі пенсійного забезпечення від 21 вересня 1995 року призначення пенсії позивачу має здійснюватися відповідно до вітчизняного законодавства. Таким чином, з 01.01.2004, після набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, задля врахування періоду роботи до страхового стажу особи мають бути сплачені страхові внески. Отже, за відсутності документів, які підтверджують сплату страхових внесків до Пенсійного фонду Республіки Казахстан, підстави для врахування даних періодів роботи відсутні. Крім того, позивачем не надано до матеріалів справи довідки про заробітну плату для обчислення пенсії та уточнюючої довідки про підтвердження наявного трудового стажу. З урахуванням викладеного просить відмовити у задоволенні позову.

Позивачем пред`явлено вимогу, яка згідно пункту 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) належить до справ незначної складності та підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною п`ятою статті 262 КАС України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою за призначенням/перерахунком пенсії.

Рішенням від 20.07.2020 №68 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком.

Не погодившись з даним рішенням, позивач оскаржив його до суду.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 09.08.2021 у справі №280/2765/21, яке набрало законної сили 01.11.2021, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 20.07.2020 № 68 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.07.2020 про призначення пенсії за віком в порядку, передбаченому Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, та з урахуванням висновків суду у рішенні. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

На виконання рішення суду відповідачем повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком та прийнято рішення від 10.11.2021 №68, яким у призначенні пенсії відмовлено. Рішення мотивоване відсутністю у позивача необхідного страхового стажу 27 років. При цьому, до страхового стажу не зараховано періоди роботи на території Республіки Казахстан з 01.01.2004 через не надання підтвердження сплати страхових внесків.

Наведені обставини зумовили звернення ОСОБА_1 до суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон №1058-IV; у чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

За визначеннями, наведеними у статті 1 вказаного Закону, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше, надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Частинами першою - четвертою статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Нормативно-правовим актом, який регулював надання трудових і соціальних пенсій всім непрацездатним громадянам України, до набрання чинності Законом №1058-IV, є Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 N 1788-XII (далі Закон N 1788-XII; тут та надалі в чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції).

Відповідно до статті 56 Закону N 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

З аналізу наведених норм можна зробити висновок, що з 01.01.2004 законодавцем запроваджено поняття «страховий стаж», для отримання якого обов`язковою умовою є сплата страхових внесків; трудовий стаж, набутий до 01.01.2004, прирівнюється до страхового.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону №1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року закріплено принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав-учасників здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 5 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року встановлено, що вона розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держав-учасниць Угоди.

Згідно з частиною другою статті 6 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників Угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної Угоди.

Згідно статті 4 Угоди між Міністерством соціального захисту населення України та Міністерством соціального захисту населення Республіки Казахстан про співпрацю в галузі пенсійного забезпечення від від 21 вересня 1995 року, пенсійне забезпечення громадян України і громадян Республіки Казахстан та членів їхніх сімей здійснюється відповідно до законодавства тієї держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 Угоди між Міністерством соціального захисту населення України та Міністерством соціального захисту населення Республіки Казахстан про співпрацю в галузі пенсійного забезпечення від від 21 вересня 1995 року передбачено, що призначення пенсії проводиться за поданням потрібних документів, які підтверджують право на неї згідно з законодавством держави проживання.

Документи, видані у встановленому порядку на території держав-учасниць цієї Угоди, приймаються без легалізації.

Отже, враховуючи наведені положення Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, Угоди між Міністерством соціального захисту населення України та Міністерством соціального захисту населення Республіки Казахстан про співпрацю в галузі пенсійного забезпечення від 21 вересня 1995 року пенсійне забезпечення позивача має здійснюватися відповідно до законодавства тієї держави, на території якої він проживає, тобто України.

З наявного у матеріалах справи розрахунку страхового стажу позивача судом установлено, що період навчання ОСОБА_1 (з 01.09.1977 по 27.04.1980), період проходження строкової військової служби (з 22.11.1980 по 13.12.1982) та періоди роботи з 02.03.1983 по 11.09.1995, з 06.03.2000 по 03.12.2002, з 20.12.2002 по 31.12.2003, з 01.08.2017 по 12.10.2017 зараховані до його страхового стажу, а тому позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача зарахувати вказані періоди є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Разом із тим, періоди роботи ОСОБА_1 на території Республіки Казахстан з 01.01.2004 по 15.03.2009, з 21.03.2009 по 11.02.2011, з 25.02.2011 по 03.12.2015, а також з 22.06.2017 по 31.07.2017 період роботи у ТОВ «ЮТЕМ-ІНЖИНІРИНГ», Україна, до його страхового стажу не зараховані.

Враховуючи приписи Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, Угоди між Міністерством соціального захисту населення України та Міністерством соціального захисту населення Республіки Казахстан про співпрацю в галузі пенсійного забезпечення від 21 вересня 1995 року, статті 24 Закону №1058-IV для зарахування вказаних періодів до страхового стажу позивача необхідне підтвердження сплати страхових внесків в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Однак, жодного доказу того, що страхові внески у спірних періодах сплачувалися, до суду не надано.

Зважаючи на зміст поняття «страховий стаж», відповідач не допустив порушень законодавства, не врахувавши у страховий стаж позивача періоди роботи з 01.01.2004 по 15.03.2009, з 21.03.2009 по 11.02.2011, з 25.02.2011 по 03.12.2015, а також з 22.06.2017 по 31.07.2017, за які внесків до Пенсійного Фонду як Республіки Казахстан, так і України роботодавцем сплачено не було.

Частиною першою статті 26 Закону №1058-IV установлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

Отже, у позивача, який на момент звернення із заявою про призначення пенсії (16.07.2020) мав страховий стаж у розмірі 21 рік 08 місяців 18 днів, тобто менше 27 років, було відсутнє право на призначення пенсії за віком на підставі Закону №1058-IV.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного у сукупності, суд доходить висновку про правомірність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 10.11.2021 № 68 про відмову у призначенні пенсії та відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат судом не здійснюється.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, просп. Соборний, 158-Б; ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення складено та підписано 04.10.2022.

Суддя Ю.П. Бойченко