Справа № 580/3339/22
Суддя: Марина БІЛОНОЖЕНКО
Дата ухвалення: 2022-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2022 року справа № 580/3339/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Білоноженко М.А. в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - відповідач), в якій, з урахуванням клопотання (вх. №25982 від 02.09.2022р.) просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №54 від 13.07.2022 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.07.2022 про призначення з пенсії за віком починаючи з 12.04.2022, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в колгоспі ім. Червоної Армії та колгоспі «Дубіївка» з 15.09.1984 по 30.12.1999.

В обґрунтування позовних вимог, викладених у позовній заяві, зазначено, що за наслідками розгляду відповідачем заяви позивача про призначення пенсії за віком, ним протиправно не зараховано до страхового стажу, який дає право на пенсію, період роботи позивача в колгоспі ім. Червоної Армії та колгоспі «Дубіївка» з 15.09.1984р. по 30.12.1999р., в зв`язку із не наданням уточнюючої довідки про встановлений річний мінімум і кількість відпрацьованих трудових днів та довідки про перейманування.

Позивач зазначає, що його трудова книжка містить необхідні записи виконання ним встановленого мінімуму трудоднів у народному господарстві. Крім того, у трудовій книжці колгоспника міститься запис, що колгосп ім. Червоної Армії перейменовано в КСП «Дубіївка» згідно наказу від 29.01.1993р. Також у трудовій книжці міститься запис від 30.12.1999р., що у зв`язку з реорганізацією КСП «Дубіївка» в СТОВ «Дубіївка» позивача прийнято по переведенню на посаду агрохіміка.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 04.08.2022р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи.

15.08.2022р., в межах строку встановленого судом, до суду від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову, зазначивши при цьому, що відмову у призначенні пенсії за віком прийнято Головним управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області, то дане управління і є належним відповідачем у цій судовій справі. Щодо підстав відмови у призначенні пенсії за віком зазначено, що Аналіз трудової книжки Позивача свідчить, що записи за період з 1984 по 1999 роки, в тому числі щодо встановленого та виробленого мінімуму в громадському господарстві, здійснені з порушенням пункту 6 Постанови №310. Вказано, що для зарахування до страхового стажу періоду роботи з 1984 по 1999 роки позивачу необхідно було надати підтверджуючу довідку відповідно до Порядку 637 та довідку про перейменування колгоспу. Проте, вказаних документів Позивач не надав, за результатами розгляду наданих Позивачем документів встановлено, що його страховий стаж становить 24 роки 02 місяці 02 дні. До страхового стажу не зараховано періоди роботи в колгоспі імені Червоної Армії та колгоспі «Дубіївка» з 1984 по 1999 роки, оскільки відсутня довідка про встановлений та вироблений мінімум трудової участі в громадському господарстві та довідка про перейменування колгоспу, у зв`язку із чим позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Ухвалою суду від 19.09.2022р. замінено відповідача у даній справі - Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на належного - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Станом на дату розгляду даної справи та прийняття даного рішення відзиву від Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до суду на надходило.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

05.07.2022 року позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Головним управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області за результатами розгляду заяви позивача прийнято рішення №54 від 13.07.2022р. про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 29 років. У вказаному рішенні зазначено, що страховий стаж становить 24 роки 02 місяці 02 дні. До страхового стажу не зараховано періоди роботи в колгоспі імені Червоної Армії з 1984 по 1999 роки, оскільки відсутня довідка про встановлений та вироблений мінімум трудової участі в громадському господарстві та довідка про перейменування.

Головним управління Пенсійного фонду України в Черкаській області листом від 14.07.2022р. Повідомлено позивача про прийняте рішення.

Вважаючи спірне рішення протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду, за захистом порушених прав та інтересів зі сторони суб`єкта владних повноважень.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Згідно приписів статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон №1058).

Згідно ч.ч.2, 4 ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003р. №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно ст. 26 Закону №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Закон №1058-ІV набрав чинності 1 січня 2004 року. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ).

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах незалежно від використання форм власності та господарювання, незалежно від характеру й тривалості роботи і перерв у кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Аналіз вказаної норми вказує, що для зарахування до страхового стажу періоду роботи та членства у колгоспі визначено певні умови та порядок. Так, за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, то враховується час роботи за фактичною тривалістю, якщо ж виконував встановлений мінімум трудової участі або не виконував з поважних причин, то зараховується весь період роботи.

Згідно п.п. 1, 2 постанови Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975р. №310 "Про трудові книжки колгоспників" (далі - Постанова № 310), трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу.

Відповідно до п.п. 5, 6 Постанови № 310, до трудової книжки колгоспника вносились наступні дані, зокрема: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом до членів колгоспу, припинення членства в колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, припинення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий у колгоспі річний мінімум участі в громадському господарстві, його виконання; відомості про нагородження та заохочення.

Всі записи в трудовій книжці завіряються в усіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою. Відповідальність за організацію роботи по веденню, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладено на голову колгоспу. Відповідальність за своєчасність та правильність заповнення трудових книжок несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа (п. 13 Постанови № 310).

Згідно статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок №637) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд зазначає наступне.

Як вбачається судом із прийнято рішення №54 від 13.07.2022р., позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 29 років. До страхового стажу не зараховано період роботи позивача в колгоспі імені Червоної Армії з 1984 по 1999 роки, оскільки відсутня довідка про встановлений та вироблений мінімум трудової участі в громадському господарстві та довідка про перейменування.

Судом із аналізу Трудової книжки колгоспника №307, вбачається, що позивача прийнято в члени колгоспу ім. Червоної армії і на посаду завідуючого машинним двором згідно наказу №12 від 15.09.1984р., а в подальшому переведений агрохіміком згідно наказу №2 від 29.03.1985р. де працював по 1999 рік включно, що засвідчено підписами уповноваженої особи та печаткою.

Трудова книжка містить записи виконання встановленого мінімуму трудоднів у народному господарстві, зокрема: з 15.09.1984р. відпрацьовано 78 людино-днів при встановленій річній тривалості 250 людино-днів; у 1985 - 273 при встановленому мінімумі 250; у 1986 - 270 при встановленому мінімумі 250; у 1987 -278 при встановленому мінімумі 270; у 1988 -270 при встановленому мінімумі 270; у 1989- 307 при встановленому мінімумі 270; у 1990-304 при встановленому мінімумі 270; у 1991 -278 при встановленому мінімумі 270; у 1992 - 309 при встановленому мінімумі 270; у 1993 - 309 при встановленому мінімумі 270; у 1994 - 306 при встановленому мінімумі 270; у 1995 -311 при встановленому мінімумі 270; у 1996 -307 при встановленому мінімумі 270; у 1997 - 305 при встановленому мінімумі 270; у 1998 - 306 при встановленому мінімумі 270; у 1999 - 305 при встановленому мінімумі 270.

У трудовій книжці колгоспника міститься запис, про те, що колгосп ім. Червоної Армії перейменовано в КСП «Дубіївка» згідно наказу №1 від 29.01.1993р. Також у трудовій книжці міститься запис про реорганізацію КСП «Дубіївка» в СТОВ «Дубіївка» згідно наказу №2 від 29.12.1999р., а також запис, що у зв`язку з реорганізацією КСП «Дубіївка» в СТОВ «Дубіївка» позивача прийнято по переведенню на посаду агрохіміка.

Таким чином, Трудова книжки колгоспника №307 містить необхідні записи виконання позивачем встановленого мінімуму трудоднів у народному господарстві, а також містить відповідні записи про перейменування колгоспу та подальшу реорганізацію.

Суд зазначає, що відповідно до п. 13 Основних положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників, затверджених Постановою Ради Міністрів СССР від 21.04.1975р. №310, відповідальність за організацію робіт з ведення обліку, зберігання і видачі трудових книжок покладається на голову колгоспу. Відповідальність за своєчасність та правильність заповнення трудових книжок несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа.

Суд звертає увагу, що трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Не зазначення мінімуму трудової участі в громадському господарстві свідчить лише про неналежне заповнення трудової книжки самим роботодавцем та жодним чином не впливає на факт перебування його із вказаним колгоспом у трудових відносинах. Помилка уповноваженої особи, яка допустила таке порушення при заповненні трудової книжки колгоспника не може впливати на пенсійні права, в свою чергу, підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи колгоспника, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

З огляду на зазначене, суд доходить висновку, що позивач не може бути позбавлений права на пенсійне забезпечення через неналежну організацію ведення обліку трудової книжки роботодавцем.

З урахуванням зазначеного, беручи до уваги, що Трудова книжка колгоспника №307, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, містить необхідні записи про виконання позивачем встановленого мінімуму трудоднів у народному господарстві, та у повному обсязі підтверджує наявність трудового стажу позивача за період з 15.09.1984р. по 30.12.1999р. в колгоспі ім. Червоної Армії перейменованого в КСП «Дубіївка», вказаний період належить зарахувати до страхового стажу позивача.

З огляду на встановлені, в ході розгляду даної справи обставини, суд доходить висновку про протиправність дій Головного управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області щодо не зарахування до стажу роботи позивача вказаного періоду роботи позивача та як наслідок про обґрунтованість позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати позивачу до страхового стажу період роботи з 15.09.1984р. по 30.12.1999р.

Згідно оскаржуваного рішення судом вбачається, що відповідачем підтверджується страховий стаж позивача у обсязі 24 роки 02 місяці 02 дні.

Таким чином, беручи до уваги правові висновки суду в даному рішенні щодо необхідності зарахування до страхового стажу позивача період його роботи з 15.09.1984р. по 30.12.1999р., судом вбачається наявність у позивача необхідного страхового стажу у обсязі, що перевищує 29 років для призначення йому пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Щодо набуття позивачем права на призначення пенсії, суд врахував наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 45 Закону №1058, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, зокрема: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Суд встановив, що позивач досяг 60 річного віку 11.04.1962р. Наявні докази у матеріалах справи вказують на те, що із заявою про призначення пенсії за віком позивач вперше звернувся до відповідача - 05.07.2022р., тобто в межах трьох місяців з дня досягнення позивачем пенсійного віку, у зв`язку із чим, відповідно до вказаних вище приписів ст. 45 Закону №1058, суд доходить висновку, що позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону №1058, із 12.04.2022р. - наступного дня після досягнення ним пенсійного віку.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку про необґрунтованість прийнятого відповідачем рішення №54 від 13.07.2022р. про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у зв`язку із відсутністю 29 років страхового стажу, та як наслідок про необхідність визнання його протиправним та скасування.

Обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне, для повного та належного захисту прав позивача, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву позивача від 05.07.2022р. про призначення пенсії за віком, та у порядку, строк і спосіб, визначені законодавством, прийняти відповідне рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

З урахуванням зазначеного, позовні вимоги суд вважає обгрунтованими та такими що належить задовольнити повністю.

Згідно частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Враховуючи, що позов належить задовольнити, а позивачем понесено судові витрати із сплати судового збору у розмірі 992,40 грн, що підтверджується квитанцією від 03.08.2022р. №0.0..1, наявної у матеріалах справи, суд дійшов висновку про стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача у сумі 992,40 грн.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 14, 77, 241-246, 255, 263, 295, КАС України суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №54 від 13.07.2022 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46002, код ЄДРПОУ - 14035769) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), який дає право на пенсію за віком, період його роботи з 15.09.1984р. по 30.12.1999р. в колгоспі ім. Червоної Армії перейменованого в КСП «Дубіївка» та КСП «Дубіївка», та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 05.07.2022р., та у порядку, строк і спосіб, визначені законодавством, прийняти відповідне рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46002, код ЄДРПОУ - 14035769) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Суддя Марина БІЛОНОЖЕНКО