Справа № 480/1592/22
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2022-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 вересня 2022 року Справа № 480/1592/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Глазька С.М.,
за участю секретаря судового засідання - Щербаченко В.В.,
представника позивача - Кузнєцова А.С.,
представника відповідача - Ситниченко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в приміщенні суду м. Суми адміністративну справу № 480/1592/22 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,-
В С Т А Н О В И В:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 235319 від 06.12.2021 відносно суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_1 .
Позовні вимоги мотивовані тим, що на думку позивача, постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу № 235319 від 06.12.2021 є незаконною, постановленою з порушеннями та без урахування фактичних обставин, оскільки під час перевірки позивач ще не розпочав здійснювати нерегулярні пасажирські перевезення, а тому і не мав обов`язку зберігати договір страхування.
Ухвалою суду від 02.02.2022 у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову по справі № 480/1592/22 було відмовлено.
Ухвалою суду від 03.02.2022 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою суду від 17.02.2022 заяву представника позивача про забезпечення позову у справі № 480/1592/22 було задоволено. Зупинено дію постанови Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 06.12.2021 №235319 про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 480/1592/22.
Ухвалою суду від 18.02.2022 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Відповідач, заперечуючи проти задоволення позову, надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у ході проведення перевірки було встановлено, що позивач при наданні послуг з перевезення пасажирів за нерегулярним маршрутом «Суми-Київ» здійснив порушення, а саме на момент перевірки був відсутній страховий полюс обов`язкового страхування водія автобусу ОСОБА_2 від нещасних випадків на транспорті, відповідальність за яке передбачена абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Ухвалою суду від 22.06.2022 закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог.
Заслухавши представника позивача та відповідача, покази свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
З матеріалів справи судом встановлено, що службовими особами відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області 13.10.2021 було проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт транспортним засобом марки Mersedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить позивачу. Вказана перевірка була проведена за місцем стоянки вказаного автомобіля, а саме: м. Суми, вул. 1-а Набережна р. Стрілка о 8 год. 05 хв.
За результатами перевірки був складений акт №314113 від 13.10.2021, яким зафіксовано порушення ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт». В акті зазначено, що при наданні послуг з перевезення пасажирів за нерегулярним маршрутом «Суми-Київ» автомобільний перевізник здійснив порушення, а саме на момент перевірки відсутній страховий полюс обов`язкового страхування водія автобусу ОСОБА_2 від нещасних випадків на транспорті, відповідальність за яке передбачена абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Акт № 314113 містить пояснення водія: «Ознайомлений, забув страховку в офісі», акт водієм підписано.
Позивач, не погоджуючись з вказаною постановою, звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулює Закон України "Про автомобільний транспорт".
Статтею 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті.
Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 за №103 Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.
Згідно з пункту 8 вказаного Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Відповідно до пунктів 2, 3, 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 за №1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.
Органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.
Згідно ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.
Документи для нерегулярних пасажирських перевезень:
для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.
Відповідно до абз. 3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за:
перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідач, обґрунтовуючи свою позицію щодо обов`язковості наявності страхового полюсу обов`язкового страхування водія посилається на Правила надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, які затверджені Постановою КМУ від 18 лютого 1997 року №176 (далі Правила №176) , а саме на п. 61 вказаних правил.
Так, відповідно до п.61 Правил №176, під час здійснення нерегулярних перевезень водій повинен мати копію договору автомобільного перевізника із замовником послуг і копію договору обов`язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті.
З аналізу вищевикладених норм, судом встановлено, що обов`язок мати копію договору обов`язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті виникає у водія тільки при здійсненні нерегулярних перевезень (у спірних правовідносинах).
Позивачем до позовної заяви було додано копію договору обов`язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті від 09.02.2021, Серія ОНВ№166355, який діяв на момент проведення перевірки та відповідав всім вимогам законодавства, однак був відсутній в момент проведення перевірки, що не заперечується сторонами у судовому засіданні.
Враховуючи викладене, основним питанням, яке є спірним при розгляді даної справи, є питання чи здійснював водій ОСОБА_2 нерегулярне перевезення 13.10.2021 о 08 год. 05 хв.
З метою з`ясування фактичних обставин судом був допитаний свідок ОСОБА_3 , посадова особа відповідача, яка проводила перевірку та складала акт 13.10.2021.
Так, свідок зазначив, що близько 08 години 13.10.2021, він підійшов на місце стоянки Mersedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 , за адресою: м. Суми, вул. 1-а Набережна р. Стрілка, вказана адреса не є адресою автовокзалу, а є адресою місця відправлення автобусів при нерегулярних перевезеннях. Свідок зазначив, що він підійшов у той момент коли проходив процес посадки пасажира, про що зазначив сам водій. Речі водій поклав у багажник, а пасажир пішов до салону. Водію було запропоновано надати документи на перевірку, що останній і зробив. На вимогу надати договір обов`язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті, водій зазначив, що забув його в офісі. На запитання щодо часу відправлення автобусу, водій зазначив, що відправлення відбудеться о 09 год. 00 хв. Також свідок зазначив, що він закінчив перевірку та залишив вказане місце о 08 год. 20 хв. На запитання суду у зв`язку з чим свідок вважав, що водій о 08 год 05 хв. вже розпочав нерегулярне перевезення, свідок зазначив, що на момент здійснення перевірки вже відбувалася посадка пасажирів, а автобус знаходився у місці відправлення.
Відповідачем на вимогу суду була надана копія договору на здійснення нерегулярних перевезень від 13.10.2021, укладеного між ТОВ «Еліт Експрес» в особі ФОП ОСОБА_1 (перевізник) з однієї сторони та «___не заповнено__» (замовником).
Суд звертає увагу, що вказаний договір не містить жодних даних щодо того хто є замовником за вказаним договором (місце для заповнення пусте), у той час як п.1.1 вказаного договору визначає предмет договору, відповідно до якого перевізник зобов`язується за плату здійснити перевезення організованої замовником групи пасажирів у кількості ___ осіб (кількість у договорі не зазначена). Також у договір зазначено, що відправлення з посадочного пункту маршруту о 09 год. 00 хв. 13.10.2021.
Окрім того, з наданої відповідачем копії договору на перевезення (яку перевіряюча особа зробила у момент проведення перевірки) також не вбачається, що даний договір підписаний іншою стороною договору, а саме замовником (дані замовника взагалі відсутні).
Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що на момент проведення перевірки був відсутній укладений договір на здійснення позивачем нерегулярного пасажирського перевезення.
Разом з тим, відповідно до ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт», нерегулярні пасажирські перевезення - це перевезення пасажирів автобусом, замовленим юридичною або фізичною особою з укладанням письмового договору на кожну послугу, в якому визначають маршрут руху, дату та час перевезень, інші умови перевезень та форму оплати послуги, або перевезення за власний кошт.
Враховуючи вищевикладені обставини, суд зазначає, що відповідачем, в порушення ст.77 КАС України, не доведено, що позивач на момент проведення перевірки 13.10.2021 розпочав здійснювати нерегулярні пасажирські перевезення, оскільки наданий відповідачем договір на підтвердження вказаних обставин і який був врахований під час проведення перевірки не був укладений, оскільки заповнений тільки щодо сторони перевізника.
Вищевказані обставини виключають підстави для притягнення до відповідальності перевізника за порушення вимог, які передбачені тільки при здійсненні нерегулярного перевезення.
Враховуючи вищевикладені фактичні обставин, суд зазначає, що відповідач, у порушення ст.72 КАС України, не довів правомірність прийняття оскаржуваної постанови, а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.
Щодо стягнення на користь позивача судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч. 3 ст. 132 КАС України).
Частинами 1, 2 ст. 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат.
Так, згідно з ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Водночас частинами 4, 5 ст. 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу при зверненні до суду позивачем надано наступні докази, а саме: копію договору про надання комплексної правової допомоги юридичній особі від 13.01.2022 № 1, який укладений між позивачем та адвокатом Стадником Семеном Валерійовичем (а.с.13), додаток №1 до вказаного договору «Розрахунок вартості послуг адвоката» (а.с.16) та квитанцію від 18.01.2022 (а.с.18) про сплату 2000,00 грн. за надання правової допомоги.
З урахуванням досліджених судом доказів щодо витрат на професійну правничу допомогу, заперечення представника щодо співмірності вказаних витрат, а також той факт, що у ході розгляду справи інтереси позивача представляв інший адвокат, суд вважає заявлені витрати неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, враховуючи критерії необхідності та доцільності понесених витрат, обсяг наданих послуг, а також значення справи для позивача, суд дійшов висновку про можливість відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в сумі 1000,00 грн.
Окрім того, у ході розгляду даної справи позивач з метою отримання правової допомоги уклав 17.08.2022 договір №2022-17/08-а про надання правової допомоги з адвокатом Кузнецовим Артемом Сергійовичем, на виконання якого зазначеним адвокатом були надані наступні послуги: ознайомлення з матеріалами справи; надання консультації позивачу; підготовка до участі у судових засіданнях; участь у судових засідання; формування обсягу та пошуку місця знаходження доказів; складання та направлення адвокатських запитів.
Відповідно до акту виконаних робіт №2022-17/08-а-1 від 14.09.2022, загальна сума наданих послуг складає 3750,00 грн.
Також було надано квитанції про сплату вказаних коштів від 14.09.2022.
Представник відповідача у судовому засіданні зазначила про співмірність вказаних витрат.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про можливість відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в сумі 3750,00 грн.
Враховуючи положення ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 992,40 грн. за подачу позовної заяви (а.с.6) та зі сплати судового збору в розмірі 744,30 грн. за подачу заяви про забезпечення позову (а.с.44).
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 235319 від 06.12.2021.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений та підписаний 03 жовтня 2022 року.

Суддя С.М. Глазько