Справа № 400/424/22
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2022-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2022 р. № 400/424/22
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідача:Міністерства внутрішніх справ України, вул. Академіка Богомольця, 10, м.Київ, 01601,
третя особа:Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області, вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв, 54001,
про:визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства внутрішніх справ України (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Управління МВС України в Миколаївській області (далі третя особа), в якій просить визнати протиправною відмову відповідача у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги в зв`язку з настанням інвалідності II групи через захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ; зобов`язати відповідача призначити позивачу одноразову грошову допомогу в зв`язку з настанням інвалідності II групи через захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 15.06.2006 йому була установлена ІІІ група інвалідності у зв`язку з захворюванням, пов`язаним із проходженням служби в органах внутрішніх справ, строком на 1 рік, до 01.06.2007, та виплачене страхове відшкодування в сумі 3 400 грн. 16.02.2021 позивачу установлена ІІ група інвалідності у зв`язку з захворюванням, пов`язаним із проходженням служби в органах внутрішніх справ. Відповідно до статті 23 Закону України від 20.12.1999 № 565-XII «Про міліцію» (далі Закон № 565-XII), позивач звернувся за виплатою одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням ІІ групи інвалідності, з урахуванням раніше виплаченої суми. 15.12.2021 відповідач відмовив позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги в зв`язку з настанням інвалідності через захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, пославшись на пункт 4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 (далі Порядок № 850). Позивач посилається на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 13.02.2018 у справі № 808/1866/16. У цій постанові Верховний Суд зазначив, що Законом України «Про міліцію» не встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги, які передбачені пунктом 4 Порядку № 850. Ця норма Порядку не позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а лише встановлює обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності. Так само цей пункт Порядку № 850 не містить жодних застережень щодо неможливості проведення виплати грошової допомоги у разі встановлення особі після спливу дворічного терміну іншої групи інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності. Позивач також посилається на інші правові позиції Верховного Суду, викладені в постановах від 13 лютого 2018 року у справі № 808/1866/16, від 01 серпня 2018 року у справі № 750/5060/17, від 18 жовтня 2018 року у справі № 369113187/17, від 28 березня 2019 року у справі № 296/10138/16-а, від 24 жовтня 2019 року у справі № 817/713/16 та від 13 лютого 2020 року у справі № 822/1136/17. Ці правові позиції аналогічні тій, що висловлена у постанові Верховного Суду від 13.02.2018 у справі № 808/1866/16.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в позові, посилаючись на невідповідність документів позивача вимогам пункту 4 Порядку № 850, оскільки між датою первинного установлення позивачу інвалідності та датою повторного огляду минуло більше двох років.

Третя особа подала пояснення до позову, в яких посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у справах № 711/1837/18, № 2340/3024/18, та зазначає, що повторний огляд, за наслідками якого позивачу установлена ІІ група інвалідності, відбувся пізніше ніж два роки з дати установлення позивачу ІІІ групи інвалідності.

Позивач подав відповідь на відзив, в якій посилається на окрему думку від 04.11.2020 у справі № 711/1837/18 суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Берназюка Я.О., Желєзного І.В., Коваленко Н.В. на постанову Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 711/1837/18.

У зв`язку з відсутністю заяв сторін про розгляд справи з викликом (повідомленням) сторін, суд, відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянув справу в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Безпосередньо, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши докази, що містяться у справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, суд установив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

15.06.2006 позивачу установлена ІІІ група інвалідності строком на один рік до 15.06.2007 у зв`язку з захворюванням, пов`язаним із проходженням служби в органах внутрішніх справ, що підтверджується копією виписки із акта огляду МСЕК № 001351 від 15.06.2006.

Позивач отримав страхове відшкодування у зв`язку з установленням інвалідності в розмірі 3 400 грн, що підтверджується копією листа Миколаївської обласної дирекції ПАТ НАСК «ОРАНТА» від 17.02.2021.

16.02.2021 позивачу установлена ІІ група інвалідності, що підтверджується копією виписки із акта огляду МСЕК № 177256 від 16.02.2021.

Рішенням від 08.06.2021 у справі № 400/1942/21 Миколаївський окружний адміністративний суд задовольнив позовні вимоги позивача, визнавши протиправною відмову Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області від направлення матеріалів до Міністерства внутрішніх справ України щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги в зв`язку з настанням інвалідності ІІ групи через захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ; зобов`язав Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області підготувати висновок щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги в зв`язку з настанням інвалідності через захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, та направити матеріали щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги в зв`язку з настанням інвалідності ІІ групи через захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, до Міністерства внутрішніх справ України.

На виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 08.06.2021 у справі № 400/1942/21 Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області (третя особа у справі, що розглядається) підготувало висновок щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги в зв`язку з настанням інвалідності через захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, та направило відповідні матеріали відповідачу (підтверджується копією висновку).

15.12.2021 відповідач відмовив у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги в зв`язку з настанням інвалідності через захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, що підтверджується копією висновку від 15.12.2021 та листом відповідача від 21.12.2021 № 58523/15-2021 на адресу третьої особи.

Зазначені вище обставини також визнаються сторонами.

У листі від 21.12.2021 № 58523/15-2021 відповідач обгрунтував відмову посиланням на пункт 4 Порядку № 850 та правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 14.04.2021 у справі № 2340/3024/18.

Листом від 29.12.2021 № 1/5/05/38-2021 третя особа повідомила позивачу про відмову відповідачем в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги.

Спір між сторонами виник у зв`язку з відмовою відповідача призначити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку з установленням позивачу ІІ групи інвалідності за результатами повторного огляду МСЕК.

Усі обставини справи сторонами визнаються. Спірним є питання, чи має позивач право на отримання одноразової грошової допомоги (з урахуванням раніше виплаченої суми) у зв`язку з установленням йому ІІ групи інвалідності за результатами повторного огляду МСЕК за тієї умови, що первинний огляд відбувся раніше за два роки до повторного огляду та, відповідно, чи може позивачу бути відмовлено у призначенні такої допомоги на підставі пункту 4 Порядку № 850.

Ухвалюючи рішення у справі, суд виходить з такого.

Частина друга статті 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

На час звернення позивача за отриманням одноразової грошової допомоги у зв`язку із установленням ІІ групи інвалідності відповідно до статті 23 Закону № 565-XII та Порядку № 850 (набрав чинності з 31.10.2015) пунктом 5 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) визнано таким, що втратив чинність, Закон № 565-XII.

Однак за змістом пункту 15 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом № 565-XII, зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 580-VIII.

До набрання чинності Законом № 580-VIII, тобто до 07.11.2015, право та порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано статтею 23 Закону № 565-ХІІ та Порядком № 850, відповідно.

Відповідно до статті 23 Закону № 565-XII, у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, зокрема, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності ІІ групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

З метою реалізації статті 23 Закону № 565-XII Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.10.2015 № 850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, якою затвердив Порядок № 850, що визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 850, днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Підпункт 2 пункту 3 Порядку № 850 також визначає, що грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Перелік документів, які необхідно подати працівнику міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, визначений у пункті 7 Порядку № 850.

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС України в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги (пункту 8 Порядку № 850).

Згідно із пунктом 9 Порядку № 850, МВС України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

За правилами пункту 10 Порядку № 850, грошова допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття МВС України рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС України.

Отже, на час виникнення спірних відносин за позивачем як колишнім працівником органів внутрішніх справ, у зв`язку із встановленням йому ІІ групи інвалідності, право на отримання одноразової грошової допомоги зберігалось згідно із пунктом 15 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII.

При цьому, механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції щодо процедури, умов, розмірів, а також строків, визначає Порядок № 850.

Разом з цим, відповідно до пункту 4 Порядку № 850, якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 22.10.2020 (справа № 711/1837/18) зазначила, що за своєю суттю одноразова грошова допомога є одноразовою виплатою, гарантованою державою у зв`язку із, зокрема, встановленням інвалідності працівникові міліції, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ.

При цьому, право на отримання грошової допомоги та право отримання допомоги в більшому розмірі (виплату різниці у розмірах одноразової грошової допомоги) у зв`язку із виникненням обставин, з якими законодавець пов`язує збільшення її розміру, є різними правовими поняттями.

Отже, процедура перегляду розміру вже призначеної та виплаченої одноразової грошової допомоги у зв`язку зі зміною обставин, наданням нових документів, передбачає виплату лише різниці між виплаченою та нарахованою сумою у зв`язку із встановленням згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищої групи чи іншої причини інвалідності або більшого відсотку втрати працездатності під час повторного огляду. Визначення у такій процедурі строків є важливим для правового регулювання таких відносин, оскільки за загальним правилом суб`єктивні права та юридичні обов`язки їхніх учасників виникають, розвиваються та припиняються у певний час. Строки дисциплінують учасників правових зв`язків, забезпечують чіткість і визначеність у правах та обов`язках суб`єктів.

Положеннями статті 23 Закону № 565-XII, які втратили чинність із набранням чинності Законом № 580-VII, не було передбачено права працівника органів внутрішніх справ на виплату одноразової грошової допомоги у більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми у зв`язку із підвищенням групи чи визначенням іншої причини інвалідності або збільшенням відсотку втрати працездатності під час повторного огляду МСЕК.

Такий механізм визначений лише Порядком № 850, пункт 4 якого визначає умови, коли здійснюється виплата допомоги, та передбачає дворічний строк, протягом якого зміна групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми.

При цьому, вказані положення пункту 4 Порядку № 850 встановлюють обмеження дворічним строком не лише для зміни групи інвалідності або ступеня втрати працездатності, а також і для зміни причини інвалідності.

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав, у справі № 711/1837/18 (постанова від 22.10.2020) відступила від висновку, викладеного вперше у постанові від 13.02.2018 у справі № 808/1866/16 та інших, у яких містилися такий чи подібний висновок щодо застосування положень статті 23 Закону № 565-XII та пункту 4 Порядку № 850, та дійшла такого висновку щодо застосування цих норм матеріального права у подібних правовідносинах:

(1) із втратою чинності з 07.11.2015 Законом № 565-XII право на отримання одноразової грошові допомоги за працівниками міліції зберіглось відповідно до пункту 15 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VII і здійснюється в порядку та на умовах, визначених Порядком № 850;

(2) Закон № 565-XII, що діяв до набрання чинності Законом № 580-VII, так само як і Закон № 580-VII, не містять положень щодо можливості отримання відповідною категорією осіб одноразової грошової допомоги у більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми;

(3) положення щодо отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у зв`язку із встановленням працівникові міліції під час повторного огляду вищої групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, чи зміни причини інвалідності (виплату різниці у розмірах одноразової грошової допомоги) визначається за законодавством, що діє на день повторного огляду та міститься виключно у пункті 4 Порядку № 850;

(4) передбачені пунктом 4 Порядку № 850 обмеження права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі дворічним строком після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, чи зміни причини інвалідності застосовуються починаючи з 31.10.2015 - з дня набрання чинності вказаним Порядком;

(5) зазначений дворічний строк обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, чи зміни причини інвалідності незалежно від дати, коли їх встановлено вперше до 31.10.2015 чи після.

Застосовуючи цей висновок до обставин справи, Верховний Суд звернув увагу на те, що повторний огляд, за наслідками якого позивачу було встановлено ІІ групу інвалідності, відбувся понад два роки після первинного встановлення інвалідності, а тому позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14.04.2021 у справі № 2340/3024/18.

За приписами частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На підставі цього, застосовуючи до спірних правовідносин пункт 4 Порядку № 850, суд ураховує висновки щодо його застосування, викладені у постановах Верховного Суду від 22.10.2020 у справі № 711/1837/18 та від 14.04.2021 у справі № 2340/3024/18.

Суд відхиляє посилання позивача на окрему думку від 04.11.2020 у справі № 711/1837/18 суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Берназюка Я.О., Желєзного І.В., Коваленко Н.В. на постанову Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 711/1837/18, оскільки Кодекс адміністративного судочинства України зобов`язує суд ураховувати правові висновки Верховного Суду, викладені саме в постановах Верховного Суду, а не в окремих думках.

Суд не приймає посилання позивача на правові висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 13.02.2018 у справі № 808/1866/16, від 01.08.2018 у справі № 750/5060/17, від 18.10.2018 у справі № 369/13187/17, від 28.03.2019 у справі № 296/10138/16-а, від 24.10.2019 у справі № 817/713/16, від 13.02.2020 у справі № 822/1136/17, оскільки від подібних висновків Верховний Суд відступив у постанові від 22.10.2020 у справі № 711/1837/18.

Суд також зазначає, що за нормами частини п`ятої статті 13 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Зміст листа відповідача від 21.12.2021 № 58523/15-2021 свідчить про те, що, приймаючи рішення про відмову в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, відповідач керувався, серед іншого, правовою позицією Верховного Суду щодо застосування пункту 4 Порядку № 850, викладеною в постанові від 14.04.2021 у справі № 2340/3024/18.

За таких обставин суд дійшов висновку, що відмова відповідача в призначенні одноразової грошової допомоги позивачу у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності є правомірною, а позовні вимоги є необґрунтованими.

На підставі вищенаведеного у задоволенні позову належить відмовити.

Судові витрати у справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Міністерства внутрішніх справ України (вул. Академіка Богомольця, 10, м.Київ, 01601, ідентифікаційний код: 00032684) відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Птичкіна