Справа № 480/3693/21
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2022-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2022 р. Справа № 480/3693/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Сумської обласної прокуратури, ОСОБА_1 , Офісу Генерального прокурора на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.11.2021, головуючий суддя І інстанції: С.В. Воловик, м. Суми, повний текст складено 24.11.21 по справі № 480/3693/21

за позовом ОСОБА_1

до Сумської обласної прокуратури , Офісу Генерального прокурора в особі Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих)

про визнання протиправними та скасування рішення та наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за текстом також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Сумської обласної прокуратури (далі також - відповідач-1), Офісу Генерального прокурора в особі Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) (далі також - відповідач-2, Чотирнадцята кадрова комісія), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Чотирнадцятої кадрової комісії № 10 від 09.03.2021 «Про неуспішне проходження прокурором атестації»;

- визнати протиправним та скасувати Наказ Сумської обласної прокуратури № 203-к від 22.03.2021 про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Білопільського відділу Конотопської місцевої прокуратури Сумської області;

- поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора окружної прокуратури у структурі Сумської обласної прокуратури;

- стягнути з Сумської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2021 року позовну заяву задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Чотирнадцятої кадрової комісії № 10 від 09.03.2021 «Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки».

Визнано протиправним та скасовано Наказ Сумської обласної прокуратури № 203-к від 22.03.2021 про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Білопільського відділу Конотопської місцевої прокуратури Сумської області.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора Білопільського відділу Конотопської місцевої прокуратури Сумської області.

Стягнуто з Сумської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 146 896,25 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 18 072, 41 грн допущено до негайного виконання.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення суду ухвалене без належного дослідження доказів та обставин справи.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач зазначає, що Сумським окружним адміністративним судом під час ухвалення рішення не було досліджено докази, отримані на виконання ухвал суду першої інстанції, проте такі докази є важливими і впливають на результат розгляду справи. Вказує, що у зв`язку з тим, що відбулась лише зміна назви відповідача-1 з «Прокуратура Сумської області», якого перейменовано у «Сумська обласна прокуратура» (юридична особа, яка приймала на посаду та звільняла з посади позивача) та у структурі і штатному розписі якої виключено Конотопську місцеву прокуратуру, належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача, який виключатиме подальше його звернення до суду за захистом порушених прав та інтересів, є поновлення його на посаді прокурора окружної прокуратури у структурі Сумської обласної прокуратури.

За результатами апеляційного розгляду позивач просить змінити мотивувальну частину оскаржуваного рішення шляхом доповнення пунктом 1 в редакції апеляційної скарги; змінити п. 4 резолютивної частини оскаржуваного шляхом викладення його в такій редакції: «Поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора окружної прокуратури у структурі Сумської обласної прокуратури; у решті оскаржуване рішення залишити без змін.

Від Сумської обласної прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому відповідач не погоджується з доводами такої апеляційної скарги та просить залишити її без задоволення, оскільки її вимоги не ґрунтуються на приписах чинного законодавства України.

У відповіді на відзив Сумської обласної прокуратури позивач наголосив на обґрунтованості своїх вимог щодо поновлення його на посаді прокурора окружної прокуратури у структурі Сумської обласної прокуратури.

Офіс Генерального прокурора правом на подання відзиву на апеляційну скаргу позивача не скористався.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, Сумська обласна прокуратура оскаржила його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення суду ухвалене із невідповідністю висновків обставинам справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги Сумська обласна прокуратура зазначає, що при прийнятті рішення судом першої інстанції не враховано відповідний висновок, неодноразово викладений Верховним Судом, зокрема у постановах від 21 жовтня 2021 року у справах № 200/5038/20, № 160/6204/20, № 520/5000/21, № 540/1782/20, № 440/2700/21 щодо застосування до спірних правовідносин пункту 19 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" від 19 вересня 2019 року за № 113-IX, пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру».

За результатами апеляційного розгляду Сумська обласна прокуратура просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу Сумської обласної прокуратури, в якому він не погоджується з доводами такої апеляційної скарги та просить залишити її без задоволення.

Також, не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, Офіс Генерального прокурора оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення суду ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги Офіс Генерального прокурора зазначає, що порушення норм матеріального права судом першої інстанції полягає у неправильному тлумаченні п. 9, п. 12, п. 13, п. 16, пп. 2 п. 19 розд. II Закону України № 113-ІХ, п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 16 Закону України № 1697-УІІ, п. 8 розд. І Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженого Наказом Генерального прокурора від 03.10.2019 за № 221 (надалі - Порядок № 221), п. 6 розд. III Порядку № 221, п. 12 Порядку роботи кадрових комісій, затвердженого Наказом Генерального прокурора за № 233, а порушення процесуального права - у неправильному встановленні обставин, які мають значення для справи, що призвело до неправильного її вирішення.

За результатами апеляційного розгляду Офіс Генерального прокурора просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення - про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора, в якому він не погоджується з доводами такої апеляційної скарги та просить залишити її без задоволення.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України), суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а апеляційні скарги Сумської обласної прокуратури та Офісу Генерального прокурора мають бути задоволені з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що відповідно до Наказу прокуратури Сумської області № 154к від 21.06.2019 ОСОБА_1 призначено на посаду прокурора Білопільського відділу Конотопської місцевої прокуратури.

Під час проходження служби позивач 07.10.2019 подав Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в окружній прокуратурі та про намір пройти атестацію, відповідно до якої надав згоду на проведення атестації згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, затвердженим Наказом Генерального прокурора, а також на звільнення з посади прокурора у разі неуспішного проходження будь-якого з етапів атестації (т. 1 а.с. 58).

У зв`язку з успішним проходженням першого етапу атестації у формі тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, рішенням четвертої кадрової комісії від 10.11.2020 ОСОБА_1 був допущений до другого етапу атестації, а саме: до складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки (т. 1 а.с. 89-100).

Так, згідно з протоколом спільного засідання Тринадцятої та Чотирнадцятої кадрових комісій № 3 від 12.02.2021 затверджено графік складання згаданого іспиту, відповідно до якого позивач включений до 4 групи і йому визначений час складання з 14 год. 15 хв. 24.02.2021 в аудиторії № 407 за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 101-108).

За результатами іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки ОСОБА_1 отримав 87 балів (т. 1 а.с. 83-88), в той час коли Наказом виконувача обов`язків Генерального прокурора № 474 від 07.10.2020, прохідний бал (мінімально допустима кількість балів, яка може бути набрана за результатами тестування) для успішного складання іспиту встановлений 93 (т. 1 а.с. 16). Враховуючи набрану кількість балів, рішенням Чотирнадцятої кадрової комісії від 24.02.2021 позивача включено до списку прокурорів, які не пройшли згаданий іспит (т. 1 а.с. 109-115).

Наступного дня після іспиту ОСОБА_1 подав до Чотирнадцятої кадрової комісії заяву, в якій повідомив, що під час здавання другого блоку іспиту у комп`ютерній програмі неодноразово відбувався збій, зокрема, на деякі питання не можна було відповісти через те, що система не реагувала на відповіді (не підтверджувала відповідь), у зв`язку з чим доводилось пропускати деякі питання (не менше трьох).

Оскільки внаслідок указаних збоїв та повільну роботу системи позивачу не вистачило часу для надання відповідей на всі питання другого блоку іспиту, він просив призначити новий час (дату) складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки (т. 1 а.с. 116).

Відповідно до протоколу засідання Чотирнадцятої кадрової комісії № 7 від 09.03.2021 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про надання можливості повторно скласти іспит у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, відмовлено з тих підстав, що під час проведення іспиту заяв чи скарг щодо роботи системи не надходило і за результатами позапланової перевірки системи, недоліків її роботи не встановлено; позивача визнано таким, що неуспішно пройшов атестацію (т. 1 а.с. 117-125).

Ураховуючи вказане рішення Чотирнадцятої кадрової комісії, 22.03.2021, керуючись статтею 11 Закону України «Про прокуратуру», пунктом 3, підпунктом 2 пункту 19 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», керівником Сумської обласної прокуратури прийнято Наказ № 203к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Білопільського відділення Конотопської місцевої прокуратури Сумської області на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру» (т. 1 а.с. 56).

Позивач, не погодившись з Наказом № 203к від 22.03.2021, та вважаючи звільнення таким, що відбулося з порушенням норм діючого законодавства, звернувся до суду.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення кадрової комісії не відповідає вимозі обґрунтованості, оскільки не містить ані мотивів, ані обставин, тому є протиправним, та задовольнив позовні вимоги про його скасування.

З урахуванням того, що єдиною підставою для прийняття оскаржуваного Наказу Сумської обласної прокуратури № 203к від 22.03.2021 є рішення Чотирнадцятої кадрової комісії, суд першої інстанції дійшов висновку, що такий наказ також є протиправним, а позовні вимоги про його скасування підлягають задоволенню.

З огляду на те, що ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора Білопільського відділу Конотопської місцевої прокуратури Сумської області і у випадку незаконного звільнення працівника з роботи його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для поновлення позивача на попередній посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та доводам учасників справи, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 4 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року за № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII) установлено, що організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Законом № 1697-VII забезпечуються гарантії незалежності прокурора, зокрема, щодо особливого порядку його призначення на посаду, звільнення з посади, притягнення до дисциплінарної відповідальності тощо.

Законом № 113-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" (діє з 25 вересня 2019 року) запроваджено реформування системи органів прокуратури, у зв`язку із чим до Закону № 1697-VII були внесені зміни.

Статтею 14 Закону № 1697-VII у зв`язку із внесенням до неї змін Законом № 113-ІХ передбачено скорочення кількості прокурорів органів прокуратури.

Зокрема, змінами, внесеними законодавцем, установлено, що загальна чисельність прокурорів органів прокуратури становить не більше 10 000 осіб. Приведення у відповідність із вимогами статті 14 Закону України «Про прокуратуру» кількісного складу органів прокуратури здійснюється, крім іншого, шляхом проведення атестації на виконання вимог Закону № 113-ІХ.

У тексті Закону № 1697-VII слова Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури замінено відповідно словами Офіс Генерального прокурора, обласні прокуратури, окружні прокуратури.

Згідно з пунктами 6, 7 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону № 113-ІХ з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру». Прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Пунктом 10 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону № 113-ІХ установлено, що прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур (у тому числі ті, які були відряджені до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі) мають право в строк, визначений Порядком проходження прокурорами атестації, подати Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах. У заяві також повинно бути зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних, на застосування процедур та умов проведення атестації. Форма та порядок подачі заяви визначаються Порядком проходження прокурорами атестації.

Згідно з пунктом 11 розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону № 113-IX атестація прокурорів проводиться кадровими комісіями Офісу Генерального прокурора, кадровими комісіями обласних прокуратур.

Пунктом 14 розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону № 113-IX графік проходження прокурорами атестації встановлює відповідна кадрова комісія. Атестація проводиться прозоро та публічно, у присутності прокурора, який проходить атестацію. Перебіг усіх етапів атестації фіксується за допомогою технічних засобів відео- та звукозапису.

В силу приписів пп. 2 п. 19 розділу ІІ Прикінцеві і перехідні положення Закону № 113-ІХ прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» за умови настання однієї із наступних підстав: рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури.

На виконання вимог Закону № 113-IX, Наказом Генерального прокурора № 221 від 03 жовтня 2019 року затверджено Порядок проходження прокурорами атестації (далі - Порядок № 221).

За визначенням, що міститься в пункті 1 розділу 1 Порядку № 221, атестація прокурорів - це встановлена Розділом II Прикінцеві і перехідні положення Закону № 113-IX та цим Порядком процедура надання оцінки професійній компетентності, професійній етиці та доброчесності прокурорів Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур і військових прокуратур.

Відповідно до пунктів 2, 4 Порядку № 221 атестація прокурорів Генеральної прокуратури України (включаючи прокурорів Головної військової прокуратури, прокурорів секретаріату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів), регіональних, місцевих прокуратур та військових прокуратур проводиться відповідними кадровими комісіями. Порядок роботи, перелік і склад кадрових комісій визначаються відповідними наказами Генерального прокурора.

Атестація прокурорів проводиться кадровими комісіями прозоро та публічно у присутності прокурора, який проходить атестацію.

Предметом атестації є оцінка: 1) професійної компетентності прокурора (у тому числі загальних здібностей та навичок); 2) професійної етики та доброчесності прокурора.

Пунктами 6-8 розділу I Порядку № 221 визначено, що атестація включає в себе три етапи:

1) складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора;

2) складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки;

3) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання.

За результатами атестації прокурора відповідна кадрова комісія ухвалює одне із таких рішень:

1) рішення про успішне проходження прокурором атестації;

2) рішення про неуспішне проходження прокурором атестації. Форми типових рішень визначені у додатку 1 до цього Порядку.

Відповідно до пункту 3 розділу IІ Порядку № 221 тестування проходить автоматизовано з використанням комп`ютерної техніки у присутності членів відповідної кадрової комісії і триває 100 хвилин. Прокурор може завершити тестування достроково. Тестові питання обираються для кожного прокурора автоматично із загального переліку питань у кількості 100 питань. Кожне питання має передбачати варіанти відповіді, один з яких є правильним. Після закінчення часу, відведеного на проходження тестування, тестування припиняється автоматично, а на екран виводиться результат складання іспиту відповідного прокурора. Кожна правильна відповідь оцінюється в один бал. Максимальна кількість можливих балів за іспит становить 100 балів.

Прохідний бал (мінімально допустима кількість набраних балів, які можуть бути набрані за результатами тестування) для успішного складання іспиту становить 70 балів (пункт 4 розділу IІ Порядку № 221).

Пунктом 5 розділу IІ Порядку № 221 визначено, що прокурор, який за результатами складення іспиту набрав меншу кількість балів, ніж прохідний бал, не допускається до іспиту у формі тестування на загальні здібності та навички, припиняє участь в атестації, а відповідна кадрова комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.

Згідно з пунктом 7 розділу І Порядку № 221 повторне проходження одним і тим самим прокурором атестації або одного з її етапів не допускається. Якщо складання відповідного іспиту було перервано чи не відбулося з технічних або інших причин, незалежних від членів комісії та прокурора, комісія призначає новий час (дату) складання відповідного іспиту для прокурора.

Відповідно до пункту 2 розділу V Порядку № 221 у разі виникнення у прокурора зауважень чи скарг на процедуру проведення атестації він може звернутися до голови або секретаря комісії.

Пунктом 6 розділу V Порядку № 221 встановлено, що рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації є підставою для видання наказу Генерального прокурора, керівника регіональної (обласної) прокуратури про звільнення відповідного прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру».

Як убачається з матеріалів справи, спірні правовідносини, які склались у цій справі, зводяться до питання щодо правомірності звільнення позивача на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону № 1697-VII (ліквідація чи реорганізація органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури), у зв`язку з неуспішним проходженням прокурором атестації за результатами складення іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора (2 етап).

При цьому одним із ключових у цій справі є питання щодо правильного розуміння сутності нормативного врегулювання підстав звільнення прокурорів з посади прокурора, що міститься в пункті 19 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону № 113-IX, а саме: чи обов`язковою для звільнення прокурора в разі неуспішного проходження ним атестації є ще й одна з таких підстав, як ліквідація чи реорганізація органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або скорочення кількості прокурорів органу прокуратури (пункт 9 частини першої статті 51 № 1697-VII).

Верховний Суд за подібних обставин справи, суті спору і правового регулювання у постановах від 21 вересня 2021 року у справах № 160/6204/20 та № 200/5038/20-а, а також у постановах від 29 вересня 2021 року у справі № 440/2682/20, від 17 листопада 2021 року у справі № 540/1456/20 висловив правовий висновок, який полягає у тому, що у пункті 19 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 113-ІХ вказівку на пункт 9 частини першої статті 51 Закону № 1697-VII, як на підставу для звільнення прокурора, необхідно застосовувати до спірних правовідносин у випадках, які визначені нормами спеціального Закону № 113-ІХ, що передбачають умови проведення атестації (а саме три етапи, визначені пунктом 6 розділу І Порядку № 221 відповідно до Закону № 113-ІХ).

Крім того, у наведених справах Верховний Суд зазначив, що аналіз положень абзацу першого пункту 19 Закону № 113-IX дає підстави для висновку про те, що підставою для звільнення прокурора є настання однієї з підстав, визначених у підпунктах 1-4 пункту 19 цього розділу, зокрема й неуспішне проходження атестації; і Закон не вимагає додаткової підстави для звільнення.

Аналогічні висновки щодо застосування положень пункту 9 частини першої статті 51 Закону № 1697-VII у зіставленні з підпунктом 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IХ були також висловлені Верховним Судом у справах № 640/24727/19, № 160/5745/20, № 640/1208/20, № 640/25705/19, № 420/4777/20, № 160/6596/20, № 280/4314/20, № 440/2683/20, які враховуються колегією суддів у силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції зазначав про невмотивованість рішення кадрової комісії, проте колегія суддів звертає увагу, що за правилами пункту 5 розділу ІІ Порядку № 221 прокурор, який за результатами складення іспиту набрав меншу кількість балів, ніж прохідний бал, не допускається до іспиту у формі тестування на загальні здібності та навички, припиняє участь в атестації, а відповідна кадрова комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.

Отож, недостатня кількість балів (на цьому етапі) є достатньою підставою для ухвалення кадровою комісією рішення про неуспішне проходження атестації.

Такі висновки суду апеляційної інстанції узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, сформованою за подібних фактичних обставин справи у постановах від 29 вересня 2021 року у справі № 440/2682/20, від 04 серпня 2022 року у справі № 440/2683/20.

Аналізуючи обставини справи, Верховний Суд у справі № 440/2682/20 дійшов висновку, що оскаржуване позивачкою рішення Кадрової комісії є обґрунтованим, мотивованим, містить посилання на нормативно-правові акти, обґрунтування щодо набрання позивачкою за результатами складання іспиту у формі тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора 62 бали, що є менше прохідного балу для успішного складання іспиту, а тому підстави для його скасування відсутні.

Колегія суддів відхиляє посилання позивача на неврахування кадровою комісією при винесенні спірного рішення заяви позивача про надання можливості ще раз пройти тестування, оскільки звернення з відповідною заявою до комісії 25.02.2021, тобто на наступний день після проходження другого етапу атестації, на переконання колегії суддів, фактично свідчить про намагання позивача спростувати отриманий негативний результат.

Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, зокрема, сформованою у постанові від 04 серпня 2022 року у справі № 440/2683/20 (п. 56).

Ураховуючи законодавче регулювання розглянутого питання у сукупності з установленими обставинами цієї справи, а також наведену вище правову позицію Верховного Суду, колегія суддів уважає помилковими висновки суду першої інстанції про необґрунтованість рішення Чотирнадцятої кадрової комісії № 10 від 09.03.2021 «Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки» та, як наслідок, про наявність підстав для скасування Наказу Сумської обласної прокуратури № 203-к від 22.03.2021 про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Білопільського відділу Конотопської місцевої прокуратури Сумської області.

Оскаржувані позивачем акти індивідуальної дії відповідають вимогам закону, прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому підстави для їх скасування відсутні.

Відповідно, не підлягають задоволенню й позовні вимоги про поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки є похідними.

Наведені висновки свідчать про помилковість висновків судів першої інстанції щодо задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційних скарг Сумської обласної прокуратури та Офісу Генерального прокурора щодо зазначених обставин спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні, та приймаються колегією суддів в якості належних.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги позивача як такі, що не здатні вплинути на вирішення спору.

Згідно із висновками, викладеними у пунктах 23, 25 Рішення ЄСПЛ у справі "Проніна проти України", суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен з специфічних, доречних та важливих доводів заявника, а також давати обґрунтування своїх рішень.

Дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на всі аргументи позивача, оскільки судом були досліджені всі основні питання, які є важливими для прийняття судового рішення.

Згідно із приписами пункту другого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Переглянувши оскаржуване судове рішення в межах доводів і вимог апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, належним чином установивши фактичні обставини справи, допустив неправильне застосування норм матеріального права та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 242, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Апеляційні скарги Сумської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора - задовольнити.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.11.2021 по справі № 480/3693/21 - скасувати.

Прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк