Справа № 380/11767/21
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2022-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/11767/21 пров. № А/857/9513/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.,

суддів Довгополова О.М., Гудима Л.Я.,

з участю секретаря судового засідання Петрунів В. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 травня 2022 року у справі № 380/11767/21 (головуюча суддя Потабенко В.А., час ухвалення 13:28 год., м. Львів, повний текст рішення складений 02 червня 2022 року) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними та скасування наказів в частині, поновлення на посаді, стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

16 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 29.09.2021 просив: а) визнати протиправним з моменту прийняття та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області № 2255 від 07.06.2021 ,,Про порушення службової дисципліни окремими працівниками ЛРУП ГУ НП у Львівській області в частині застосування дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби в поліції старшого оперуповноваженого СРЗПВ ВКП ЛРУП ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 ;

б) визнати протиправним з моменту прийняття та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції у Львівській області № 200 о/с від 11.06.2021 ,,Про особовий склад в частині звільнення зі служби в поліції старшого оперуповноваженого СРЗПВ ВКП ЛРУП ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 ;

в) поновити ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Львівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області з 12.06.2021;

ґ) стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу без утримання податків й інших обов`язкових платежів, починаючи з 12.06.2021 по день прийняття судом рішення про поновлення на посаді;

г) допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Львівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області та стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржений наказ від 07.06.2021 № 2255 не містить жодної інформації, який саме обов`язок поліцейського, передбачений ч. 1 ст. 18 Закону України ,,Про Національну поліцію, порушений позивачем. В основу висновку службового розслідування покладено факт затримання ОСОБА_1 , повідомлення йому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначений наказ не містить інших обставин, ніж як факт досудового розслідування кримінального провадження №0000922 від 13.08.2020 за підозрою ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, і про інші будь-які факти, які б свідчили про вчинення ним дій, які можна кваліфікувати як дисциплінарний проступок, у вказаних документах не йдеться.

Враховуючи викладені обставини, позивач вважає, що у відповідача відсутні підстави для його звільнення за відсутності беззаперечних доказів причетності до вчинення дисциплінарного проступку та за наявності кримінального провадження без обвинувального вироку. Оскарженими наказами порушений необхідний баланс між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямовані застосовані заходи дисциплінарного впливу.

Рішенням від 25 травня 2022 року Львівський окружний адміністративний суд позовні вимоги задовольнив повністю.

Визнав протиправним та скасував наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області ,,Про порушення службової дисципліни окремими працівниками ЛРУП ГУНП у Львівській області №2255 від 07.06.2021 в частині пункту 2 щодо застосування до старшого оперуповноваженого СРЗПВ ВКП ЛРУП ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Визнав протиправним та скасував наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області № 200о/с від 11.06.2021 ,,Про особовий склад в частині звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 .

Поновив ОСОБА_1 на службі в поліції та на посаді старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Львівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області з 12.06.2021.

Стягнув з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 12.06.2021 по 22.05.2022 в сумі 109075 гривень 20 коп.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 13245,38 грн. суд допустив до негайного виконання.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління Національної поліції у Львівській області подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права, при невідповідності висновків суду обставинам справи.

Свою апеляційну скаргу відповідач обґрунтовує тим, що під час службового розслідування встановлено, що 20 травня 2021 року до ГУ НП у Львівській області надійшла інформація про те, що в межах кримінального провадження №0000922, розпочатого 13.08.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 ч.3 ст. 307, ч.3 с. 368 КК України, затримано в порядку ст. 208 КПК України заступника начальника ВКР ЛРУП ГУ НП у Львівській області Фока Юрія Романовича та старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності ВКП ЛРУП ГУ НП у Львівській області Сенника Назарія Зіновійовича.

При цьому, в ході службового розслідування встановлено, що ОСОБА_1 , будучи працівником правоохоронного органу та представником влади, ігноруючи вимоги нормативно-правових актів, регламентуючих діяльність поліції, нехтуючи цінностями, який останній присягнув захищати, допустив грубе порушення службової дисципліни та вчинив дії з ознаками кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена КК України, в чому йому пред`явлене обґрунтоване обвинувачення.

ГУ НП у Львівській області вважає правомірним використання в ході службового розслідування матеріалів кримінального провадження №0000922. Однак, підставою для звільнення стало вчинення позивачем дисциплінарного проступку у вигляді грубого порушення службової дисципліни та вчинення дій, які дискредитують звання працівника Національної поліції України.

За таких обставин, відповідач вважає правомірними оскаржені накази про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

Позивач ОСОБА_1 правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги апеляційної скарги та просить задовольнити їх в повному обсязі.

Позивач та його представник заперечили вимоги апеляційної скарги за їх безпідставності та просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 проходив службу на посаді старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Львівського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області.

13.08.2020 розпочате кримінальне провадження слідчими ТУ ДБР Львівської обласної прокуратури №0000922, в тому числі і відносно ОСОБА_1 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1-3 ст. 307, ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 372, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 372 КК України.

На підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13.05.2021 в рамках вищезазначеного кримінального провадження 20.05.2022 проведено обшуки в службових приміщеннях ЛРУП ГУ НП у Львівській області, зокрема, за місцем службової діяльності ОСОБА_1 ..

Того ж дня ОСОБА_1 затримано та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, що виразилось у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту та збуті особливо небезпечних наркотичних засобів та психотропних речовин, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.

Наказом ГУ НП у Львівській області ,,Про призначення службового розслідування, створення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків від 20.05.2021 № 2001 у зв`язку з надходженням інформації про затримання працівниками ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, за оперативного супроводу ЛУ ДВБ, у межах кримінального провадження № 0000922, розпочатого 13.08.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 372, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 372 КК України, відносно заступника начальника ВКП ЛРУП ГУНП у Львівській області підполковника поліції ОСОБА_2 та старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності ВКП ЛРУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_1 призначено службове розслідування та відсторонено вказаних вище осіб від виконання службових обов`язків на час проведення службового розслідування.

За результатами проведеного службового розслідування складений висновок службового розслідування від 03.06.2021, в якому, серед іншого, запропоновано застосувати до позивача дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби в поліції - за грубе порушення службової дисципліни, зокрема ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України ,,Про Національну поліцію, п. 5 розділу І, абз. 1, 5 розділу ІІ та п. 3 розділу ІV Правил етичної поведінки поліцейського, ч. 1, п. п. 1-3, 6 ч. 3 ст. 1 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, скоєння вчинку, що підриває та дискредитує авторитет поліції, відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Суд також встановив, що 22.05.2021 до позивача відповідно до ухвали Личаківського районного суду м. Львова № 463/5785/21 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб, строк якого рахується з 20.05.2021.

04.06.2021 наказом ГУ НП у Львівській області № 2243 ОСОБА_1 допущений до виконання службових обов`язків у зв`язку з завершенням 03.06.2021 службового розслідування.

Наказом ГУ НП у Львівській області ,,Про порушення службової дисципліни окремими працівниками ЛРУП ГУНП у Львівській області від 07.06.2021 № 2255, серед іншого, за грубе порушення службової дисципліни, зокрема вимог основних обов`язків поліцейського, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України ,,Про Національну поліцію, п. 5 розділу І, абз. 1, 5 п. 1 розділу ІІ та п. 3 розділу ІV Правил етичної поведінки поліцейських, та ч. 1, п.п. 1, 2, 3, 6 ст. 1 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, за скоєння вчинку, що підриває та дискримінує авторитет поліції, відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту національної поліції України, до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби в поліції.

Наказом № 200 о/с від 11.06.2021 ОСОБА_1 звільнений зі служби в поліції на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України ,,Про Національну поліцію з 11.06.2021.

Вважаючи вказані накази в частині протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в ході службового розслідування, оформленого висновком від 03.06.2021, не доведені факти грубого порушення ОСОБА_1 службової дисципліни, зокрема вимог до поліцейського, передбачених ч 1 ст. 18 Закону України ,,Про Національну поліцію та ч. 1 ст. 3 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю, оскільки відповідач жодним чином не навів доказів вчинення позивачем саме дисциплінарного проступку, за який може бути застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є вірними, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, визначені Законом України від 02.07.2015 № 580-VIII ,,Про Національну поліцію, який набув чинності 07.11.2015 року (далі Закон № 580-VIII ).

У відповідності до пунктів 1, 2 статті 18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Частинами першою та другою статті 19 Закону № 580-VIII визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно із частиною 1 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337- VIII (далі Дисциплінарний статут) службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Частиною 3 статті 1 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України ,,Про Національну поліцію, зобов`язує поліцейського, зокрема, знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України.

За порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом (ст. 11 Дисциплінарного статуту).

Статтею 12 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Згідно з статтею 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків (частина 1).

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони (частина 2).

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади;

7) звільнення із служби в поліції (частина 3).

Застосування до поліцейського інших видів дисциплінарних стягнень, не передбачених цим Статутом, забороняється (частина 5).

Відповідно до приписів частин 1 та 2 ст. 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Таким чином, передумовою звільнення особи рядового і начальницького складу за порушення Присяги працівника поліції та за скоєння проступку, який порочить його як працівника поліції, мають бути порушення, встановлені внаслідок ретельного службового розслідування, у ході якого належними та допустимими доказами має підтвердитись факт скоєння особою вчинку, направленого проти інтересів служби, який суперечить покладеним на неї обов`язкам, підриває довіру до неї як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання особою своїх обов`язків.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України №893 від 07.11.2018 року затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі Порядок №893).

Як встановлено пунктом 2 розділу IV Порядку №893 поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, під час його проведення має право: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають стосунок до справи; ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, Законами України ,,Про захист персональних даних, ,,Про державну таємницю та іншими законами; подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; брати участь у розгляді справи на відкритому засіданні дисциплінарної комісії; користуватися правничою допомогою, послугами представника.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має інші права, визначені статтею 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України (п. 5 розділу IV Порядку № 893).

Пунктом 1 розділу V Порядку № 893 передбачено, що проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Згідно із п. 4 розділу V Порядку № 893 службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Отже, мета службового розслідування полягає в тому, щоб повно, об`єктивно та всебічно встановити: обставини (час, місце) і наслідки правопорушення, з приводу якого було призначено розслідування; осіб, винних у правопорушенні, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли негативним наслідкам або створювали загрозу їх спричинення; наявність причинного зв`язку між неправомірним діянням особи, щодо якої призначено службове розслідування, та його наслідками; причини правопорушення та умови, що сприяли правопорушенню; вимоги законів чи інших нормативно-правових актів, розпорядчих документів або службових обов`язків, що були порушені; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення, та мотиви протиправної поведінки працівника НП і його ставлення до вчиненого.

Зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу (п. 1 розділу V Порядку).

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

У разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Виходячи з аналізу положень вищевказаного Порядку, колегія суддів визнає слушними доводи суду першої інстанції, що службове розслідування проводиться з метою виявлення причин та умов, що стали підставою для проведення службового розслідування, наявності чи відсутності складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявності чи відсутності порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок тощо.

Також наказом МВС України від 09.11.2016 року № 1179 затверджені Правила етичної поведінки поліцейських, відповідно до яких під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен:

- неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

- професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами;

- поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України;

- у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків;

- неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України ,,Про Національну поліцію, ,,Про запобігання корупції та іншими актами законодавства України;

- виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку;

- поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати;

- контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку;

- мати охайний зовнішній вигляд, бути у встановленій формі одягу;

- дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики;

- зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

- інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Суд першої інстанції ретельно дослідив надані сторонами докази та встановив, що згідно висновку службового розслідування від 03.06.2021 своїми діями ОСОБА_1 , ігноруючи вимоги ст. 18 Закону України ,,Про Національну поліцію, у частині обов`язку неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, а також вимоги п. 5 розділу І, абз. 1, 5 п. 1 розділу II та п. 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейського щодо обов`язку поліцейського за будь-яких обставин, як у робочий, так і в неробочий час, дотримуватись основоположних принципів, які закріплені у вищевказаних законодавчих актах України, зокрема: верховенства права, законності, відкритості та прозорості, справедливості та рівності; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України ,,Про Національну поліції, ,,Про запобігання корупції та іншими актами законодавства України; бути прикладом дотримання Конституції та законів України, інших нормативно - правових актів, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, професійно-етичних вимог, основних принципів професійної діяльності та правил поведінки поліцейських, керуючись хибним почуттям власної безкарності, вступив із громадянами у неслужбові стосунки, при цьому збував їм наркотичні засоби та психотропні речовини, чим вчинив дисциплінарний проступок, що дискредитує та підриває авторитет поліції. Зазначені факти не лише суперечать сутності й призначенню правоохоронних інституцій, зокрема поліції, в підрозділах якої проходить службу ОСОБА_1 , і який згідно своїх обов`язків зобов`язаний вчиняти дії щодо підтримання правопорядку, а й розхитують підвалини державності, викривляють уявлення населення про інтереси та ідеали громадянського суспільства на шляху до інтеграції нашої держави в європейську спільноту.

Окрім цього, представник відповідача в судовому засіданні суду першої інстанції також вказав, що проступком, який ганьбить честь і гідність, порочить поліцейського та підриває авторитет Національної поліції України, є дія чи бездіяльність, яка за своїм характером несумісна з високим званням поліцейського і робить неможливим виконання ним своїх службових обов`язків, грубе порушення загальноприйнятних норм і правил поведінки, що принижує авторитет Національної поліції. А допущення подібної поведінки ОСОБА_1 підриває авторитет як самого поліцейського, органів поліції, так і держави в цілому, оскільки етичні норми поведінки є основоположними нормами поведінки поліцейських.

Колегія суддів визнає вірними доводи суду першої інстанції про те, що аналіз співвідношення кримінальної та дисциплінарної відповідальності особи свідчить про те, що перша застосовується за діяння, котре є суспільно небезпечним, охоплюється положеннями КК України, та за яке передбачено найбільш суворий захід державного примусу. На відміну від кримінальної відповідальності, дисциплінарна відрізняється тим, що підставою її застосування завжди є порушення встановленої організації праці або порушення загальновстановлених зобов`язань, які можуть бути передбачені службовими обов`язками суб`єкта проступку.

Однак, висновок службового розслідування від 03.06.2021 містить лише повний виклад ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 22.05.2021 № 463/5785/21, якою до позивача застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Нових фактів, аніж ті, що зазначені в ухвалі Личаківського районного суду м. Львова № 463/5785/21 від 22.05.2021 висновком службового розслідування не встановлено.

Враховуючи наведені обставини, суд першої інстанції аргументовано зазначив, що саме по собі відтворення у висновку службового розслідування фабули кримінального правопорушення чи інших обставин, наведених у рішеннях слідчого (прокурора, слідчого судді) в рамках досудового розслідування кримінального правопорушення, а так само відтворення у висновку службового розслідування внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей, не є достатнім для того, щоб уважати такий висновок обґрунтованим, як і ухвалене на підставі нього рішення. Обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування поясненнями та документами.

Такі висновки суду першої інстанції узгоджуються з правовими позиціями, викладеними в постанові Верховного Суду у складі колегії Касаційного адміністративного суду від 17.03.2020 у справі № 818/25/17.

Колегія суддів також акцентує увагу на тому, що в оскарженому наказі зазначена виключно інформація з кримінального провадження і взагалі немає посилань на обставини, встановлені під час службового розслідування.

Притягнення особи до кримінальної відповідальності згідно з обвинувальним вироком суду є самостійною підставою для звільнення зі служби в поліції, тоді як для звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення недостатньо одного факту відкриття кримінального провадження, а необхідним є підтвердження службовим розслідуванням відповідних обставин.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №817/1218/16.

Колегія суддів звертає увагу, що висновки службового розслідування ґрунтуються лише на описі скоєного позивачем діяння, яке було предметом кримінального провадження (отримання неправомірної вигоди). Ознак будь-якого іншого діяння, яке б підпадало під ознаки саме дисциплінарного проступку, та мало б наслідком настання дисциплінарної відповідальності, висновок службового розслідування не містить.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України ,,Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський Суд з прав людини у рішенні від 07.11.2002 по справі ,,Лавентс проти Латвії зазначив, що пункт 2 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод вимагає від представників держави - насамперед суддів, що розглядають справу, але й від інших представників органів влади, щоб вони утримувалися від публічних заяв про те, що обвинувачений вчинив правопорушення, яке йому ставлять за вину, доти, доки ця вина не буде офіційно встановлена судом.

У рішенні від 10.02.1995 по справі ,,Аллене де Рібермон проти Франції Європейський Суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Тобто, сам по собі факт повідомлення ОСОБА_1 про підозру у кримінальному провадженні №0000922 від 13.08.2020 не свідчить про скоєння ним дисциплінарного проступку та порушення Присяги працівника поліції.

За таких обставин колегія суддів визнає вірними та обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що оскаржені накази відповідача прийняті за відсутності належних доказів факту вчинення позивачем конкретно визначеного дисциплінарного проступку та без доведення його вини, що є підставою для їх скасування, та поновлення позивача на службі.

З огляду на те, що позивач був протиправно звільнений зі служби, суд першої інстанції дійшов переконливого висновку, що ОСОБА_1 підлягає поновленню на посаді старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Львівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області з 12.06.2021.

Також суд першої інстанції у відповідності до приписів статті 235 Кодексу законів про працю України стягнув середній заробіток за час вимушеного прогулу, суму якого правильно визначив на підставі наданих відповідачем довідок та у відповідності до приписів Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги в частині посилання на обставини, викладені в ухвалі Личаківського районного суду м. Львова від 13 серпня 2021 року у справі № 463/5785/21 про застосування запобіжного заходу, яка набрала законної сили, як на докази вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, оскільки в силу приписів ч. 6 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України лише вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст.315, ст. ст. 316, 321, 322 , 325, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 травня 2022 року у справі № 380/11767/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді О. М. Довгополов
Л. Я. Гудим
Повне судове рішення складено 30 вересня 2022 року.