Справа № 160/10025/22
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2022-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до загального страхового стажу та пільгового стажу періоди роботи та навчання ОСОБА_1 , а саме:
- з 23.03.1992 року по 22.04.1992 року - робота підземним учнем гірника 1 розряду з повним робочим днем під землею (та навчання на курсах гірників);
- з 25.05.1992 року по 22.06.1992 року - навчання на курсах гірників по ремонту гірних виробіток з відривом від підприємства;
- з 01.04.2014 року по 09.04.2015 року - робота гірником з ремонту гірничих виробок 3 розряду з повним робочим днем під землею;
- з 01.07.2020 року по 31.12.2021 року - робота гірником 2 розряду підземним з повним робочим днем під землею ВП «Шахта ім. Д. Ф. Мельникова»;
- з 01.09.1987 року по 01.07.1988 року - навчання в Лисичанському середньому профтехучилищі за професією «електрослюсар підземний»;
- з 09.06.1989 року по 16.06.1991 року - служба в рядах Радянської армії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити з 04.10.2021 року та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, із врахуванням до загального страхового стажу та пільгового страхового стажу періодів: з 23.03.1992 року по 22.04.1992 року; з 25.05.1992 року по 22.06.1992 року; з 01.04.2014 року по 09.04.2015 року; з 01.07.2020 року по 31.12.2021 року; з 01.09.1987 року по 01.07.1988 року; з 09.06.1989 року по 16.06.1991 року.
Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовано протиправністю рішення пенсійного органу. Так, позивач зазначає, що має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, оскільки йому виповнилося 52 роки й він має необхідний загальний страховий та пільговий стаж роботи для призначення пенсії у відповідності до положень ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року. Незважаючи на викладене, відповідач-2 протиправно відмовив у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з посиланням на приписи ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» й з огляду на те, що пільговий стаж роботи позивача становить 7 років 2 місяці. ОСОБА_1 вважає, що пенсійним органом протиправно не зараховано до його пільгового стажу відповідні періоди роботи, служби в армії та навчання. Одночасно із цим, позивач наголосив, що усі необхідні документи на підтвердження цих періодів для врахування останніх до його пільгового стажу були надані до пенсійного органу.
24.08.2022 року до суду надійшов від Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти задоволення заявлених до суду позовних вимог. Як стверджує відповідач-2, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 згідно оскарженого рішення у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи. Також відповідач-2 зазначив, що комплексний аналіз норм Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-ІV від 09.07.2003 року та Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №442 від 01.08.1992 року дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 3 статті 114 Закону є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу. Одночасно із цим, відсутність підтвердження вищезгаданих обставин, на думку відповідача-2, не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.
25.08.2022 року до суду надійшов від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти задоволення заявлених до суду позовних вимог. Так, відповідач-1 зазначив, що Відділ призначення пенсій управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, всебічно розглянувши надані позивачем документи встановив, що його стаж роботи на дату звернення становив, зокрема: загальний страховий стаж - 31 рік 03 місяці 24 днів, з яких 7 років 02 місяці 00 днів - стаж роботи в шкідливих умовах за Списком №1. При цьому, пенсійний орган звернув увагу на зміст абзацу 1 пункту 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV, зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» за №2148-VIII від 03.10.2017 року, згідно з яким на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Разом з цим у позивача немає документально підтвердженого пільгового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до зазначеної вище норми.
02.09.2022 року до суду надійшла від ОСОБА_1 відповідь на відзиви, в якій позивач зазначив, що не погоджується із доводами пенсійних органів, що викладені останніми у поданих ними відзивах на позовну заяву. Позивач вважає, що при вирішенні питання щодо призначення йому пенсії пункт 1 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування не підлягає застосуванню, адже ця норма суперечить принципам правової визначеності та положенням Конституції України з урахуванням правових висновків, викладених у рішенні Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року та з урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 03.11.2021 року по зразковій справі №360/3611/20. Стосовно посилань відповідачів на відсутність атестації на підприємстві й не врахування таких періодів до пільгового стажу позивача ОСОБА_1 зауважує, що до нього не може бути застосована відповідальність у вигляді не зарахування таких періодів до його пільгового стажу. Також позивач звернув увагу, що у відзивах на позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області наявні розбіжності щодо періодів, які не зараховано до пільгового стажу позивача й не зарахування цих періодів пенсійними органами належним чином не обґрунтовано.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про таке.
При цьому, пільговий стаж позивача за Списком №1 з урахуванням відомостей трудової книжки, уточнюючих довідок та інших документів, як стверджує позивач, становить 13 років 10 місяців.
Після настання віку, що дає право на пільгову пенсію за Списком №1 (за наявності відповідного загального страхового стажу та більше 10 років пільгового стажу), тобто 50-ти років відповідно до положень ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року), ОСОБА_1 04.10.2021 року звернувся до органів пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
04.10.2021 року позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
20.06.2022 року позивач звернувся до відповідача-2 із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.
До вказаної вище заяви позивачем було надано до пенсійного органу копії наступних документів:
- трудова книжка серії НОМЕР_2 від 07.02.2018 року;
- диплом серії НОМЕР_4 від 02.07.1988 року;
-військовий квиток серії НОМЕР_5 від 05.06.1989 року;
- довідка, яка уточнює пільговий характер роботи за період з 23.03.1992 року по 24.05.1992 року за №782 від 22.09.2021 року, видану відокремленим підрозділом Шахта імені Д.Ф. Мельникова, акціонерного товариства Лисичанськвугілля;
- довідка, яка уточнює пільговий характер роботи за період з 25.05.1992 року по 12.08.1992 року за №783 від 22.09.2021 року, видану відокремленим підрозділом Шахта імені Д.Ф. Мельникова акціонерного товариства Лисичанськвугілля;
- довідка, яка уточнює пільговий характер роботи за період з 13.08.1992 року по 25.08.1996 року за №784 від 22.09.2021 року, видану відокремленим підрозділом Шахта імені Д. Ф. Мельникова акціонерного товариства Лисичанськвугілля;
- довідка, яка уточнює пільговий характер роботи за період з 01.04.2014 року по 05.12.2015 року за №785 від 22.09.2021 року, видану відокремленим підрозділом Шахта імені Д.Ф. Мельникова акціонерного товариства Лисичанськвугілля;
- довідки, які уточнюють пільговий характер роботи за період з 22.11.2017 року по 01.12.2017 року за №800 від 15.09.2020 року та №838 від 16.09.2021 року, видані відокремленим підрозділом Шахта Новодружеська акціонерного товариства Лисичанськвугілля;
- довідка, яка уточнює пільговий характер роботи за період з 12.07.1988 року по 05.06.1989 року за №799 від 15.09.2020, видану відокремленим підрозділом Шахта Новодружеська акціонерного товариства Лисичанськвугілля;
- довідка, яка уточнює пільговий характер роботи за період з 07.02.2018 року по 12.04.2018 року за №7 від 06.01.2022 року, видану відокремленим підрозділом Шахта імені Д.Ф. Мельникова акціонерного товариства Лисичанськвугілля;
-довідка про вихождаємість за 1989 рік (за період з 23.01.1989 року по 13.05.1989 року) №845 від 17.09.2021 року та довідка про вихождаємість за 1989 рік (за період з 23.01.1989 року по 05.06.1989 року) №798 від 15.09.2020 року, що видані відокремленим підрозділом Шахта Новодружеська акціонерного товариства Лисичанськвугілля;
- довідка про спуски і виїзда підземних робочих за період з 23.03.1992 року по 12.08.1992 року за №786 від 22.09.2021 року, видану відокремленим підрозділом Шахта імені Д.Ф. Мельникова акціонерного товариства Лисичанськвугілля;
- наказ ГХК Лисичанськ вугілля по Шахті Новодружеська про підсумки атестації робочих місць за умовами праці №206 від 11.08.1997 року;
- довідка про підсумки атестації робочих місць за умовами праці №11/8165-33 від 23.12.2013 року, видану відділом державної експертизи умов праці, міграції та зайнятості населення, управління праці та зайнятості населення, Луганської обласної державної адміністрації;
- витяги з наказів про результати атестації робочих місць №308 від 01.08.1997 року, №260 від 10.04.2015 року, видані відокремленим підрозділом Шахта імені Д.Ф. Мельникова акціонерного товариства Лисичанськвугілля;
- наказ про результати проведення атестації робочих місць за умовами праці №640 від 05.07.2021 року, виданий відокремленим підрозділом Шахта імені Д.Ф. Мельникова акціонерного товариства Лисичанськвугілля;
- виписка з наказів про реорганізацію, видану відокремленим підрозділом Шахта імені Д.Ф. Мельникова акціонерного товариства Лисичанськвугілля.
В рішенні зазначено, що вік заявника становив 51 рік 7 місяців 20 днів, страховий стаж 31 рік 3 місяці 24 дні, пільговий стаж 7 років 2 місяці.
Стосовно зарахувань до пільгового стажу позивача відповідних періодів відповідач-2 зазначив, що до пільгового стажу роботи за Списком №1 зараховано періоди роботи:
-з 23.01.1989 року по 15.04.1989 року (пільгова довідка №844 від 17.09.2021 року), з 23.04.1992 року по 24.05.1992 року (пільгова довідка №782 від 22.09.2021 року), з 23.06.1992 року по 08.08.1992 року (пільгова довідка №783 від 22.09.2021 року), з 13.08.1992 року по 26.06.1996 року (пільгова довідка №784 від 21.09.2022 року), з 10.04.2015 року по 15.07.2015 року, з 17.07.2015 року по 04.08.2015 року, з 08.08.2015 року по 05.12.2015 року (пільгова довідка №785 від 22.09.2021 року), з 22.11.2017 року по 01.12.2017 року (пільгова довідка №838 від 16.09.2021 року), з 07.02.2018 року по 09.04.2020 року (пільгова довідка №7 від 06.01.2022 року).
При цьому, в рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області вказано, що до пільгового стажу роботи позивача за Списком №1 відповідачем-2 не зараховано:
- періоди навчання на курсах з 23.03.1992 року по 23.04.1992 року та з 25.05.1992 року по 23.06.1992 року, оскільки відсутній документ про навчання та присвоєння кваліфікації;
- період з 01.04.2014 року по 09.04.2015 року, оскільки відсутній наказ про результати атестації робочих місць за умовами праці та перелік професій та посад, яким підтверджено право на пільгове забезпечення по Списку №1;
- період з 01.07.2020 року по 31.12.2021 року, оскільки в даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про сплату внесків за вказаний період.
Відповідачем-2 рекомендовано позивачу надати уточнюючу довідку про тривалість навчання та зазначити присвоєння кваліфікації, а також надати наказ про результати атестації робочих місць за умовами праці та перелік професій та посад, яким підтверджено право на пільгове забезпечення по Списку №1.
Не погодившись із наведеною вище позицією та рішенням пенсійного органу, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року, страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Частиною 2 статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно ст. 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Відповідно до частини 3 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
Відповідно до п. 1.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.
Відповідно до ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за №637 від 12.08.1993 року передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з п. 20 вказаної вище постанови, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.
У вказаному вище листі зазначено, що за наданими ОСОБА_1 до пенсійного органу документами позивачу зараховано до страхового стажу всі періоди роботи. До пільгового стажу роботи за Списком №1 зараховано періоди роботи:
-з 23.01.1989 року по 15.04.1989 року (пільгова довідка №844 від 17.09.2021 року), з 23.04.1992 року по 24.05.1992 року (пільгова довідка №782 від 22.09.2021 року), з 23.06.1992 року по 08.08.1992 року (пільгова довідка №783 від 22.09.2021 року), з 13.08.1992 року по 26.06.1996 року (пільгова довідка №784 від 21.09.2022 року), з 10.04.2015 року по 15.07.2015 року, з 17.07.2015 року по 04.08.2015 року, з 08.08.2015 року по 05.12.2015 року (пільгова довідка №785 від 22.09.2021 року), з 22.11.2017 року по 01.12.2017 року (пільгова довідка №838 від 16.09.2021 року), з 07.02.2018 року по 09.04.2020 року (пільгова довідка №7 від 06.01.2022 року).
При цьому, як слідує зі змісту оскарженого позивачем рішення, ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком №1 відповідач-2 не зарахував:
- період з 23.03.1992 року по 22.04.1992 року (пільгова довідка №782 від 22.09.2021 року) та з 25.05.1992 року по 22.06.1992 року (пільгова довідка №783 від 22.09.2021 року), оскільки заявник навчався на курсах гірника підземного з відривом від виробництва
- період з 01.04.2014 року по 09.04.2015 року (пільгова довідка №785 від 22.09.2021 року), оскільки відсутній наказ про результати атестації робочих місць за умовами праці та перелік професій, посад працівників, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку №1
- період з 01.07.2020 року по 31.12.2021 року (пільгова довідка №7 від 06.01.2021 року), оскільки в даних Реєстру застрахованих осіб Державного Реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про сплату страхових внесків.
При цьому, ОСОБА_1 у позовній заяві стверджує, що його пільговий стаж (станом на 20.06.2022) становить 13 років 10 місяців, що надає право на вихід на пенсію на пільгових умовах.
Надаючи оцінку діям пенсійного органу щодо не врахування до пільгового стажу позивача вказаних вище періодів, суд зазначає таке.
У матеріалах справи наявні такі документи, що підтверджують право ОСОБА_1 на зарахування спірних періодів до загального/пільгового стажу останнього, а саме:
- у період з 23.03.1992 року по 22.04.1992 року слід позивач працював підземним учнем гірника 1 розряду з повним робочим днем під землею (навчання на курсах гірників), що підтверджується записом №5 в трудовій книжці серії НОМЕР_2 , а також відомостями довідки №782 від 22.09.2021 року й наказами за №42к від 23.03.1992 року та за №44к від 30.03.1992 року;
- у період з 25.05.1992 року по 22.06.1992 року позивач проходив навчання на курсах гірників по ремонту гірних виробіток з відривом від підприємства, що підтверджується записом №13 в трудовій книжці серії НОМЕР_2 , а також інформацією, що міститься в довідці №783 від 22.09.2021 року й наказі №80к від 25.05.1992 року;
- у період з 01.04.2014 року по 05.12.2015 року позивач працював гірником з ремонту гірничих виробок 3 розряду з повним робочим днем під землею, що підтверджується записом №33 в трудовій книжці серії НОМЕР_2 , а також відомостями довідки №785 від 22.09.2021 року;
- у період з 01.07.2020 року по 31.12.2021 року й на час звернення позивача до суду з цим позовом останній працював гірником 2 розряду підземним з повним робочим днем під землею ВП Шахта ім. Д.Ф. Мельникова, про що свідчить запис №49 в трудовій книжці серії НОМЕР_2 .
Стосовно не зарахування відповідачем-2 до пільгового стажу позивача його періодів навчання на курсах з 23.03.1992 року по 23.04.1992 року та з 25.05.1992 року по 23.06.1992 року слід зазначити таке.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 разом з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 04.10.2021 року до органів пенсійного фонду надавались, зокрема, документи: трудова книжка серії НОМЕР_2 ; довідка №782 від 22.09.2021 року; накази №42к від 23.03.1992 року та №44к від 30. 03.1992 року; довідка №782 від 22.09.2021 року; наказ №67к від 08.05.1992 року; довідка №783 від 22.09.2021 року, наказ №80к від 25.05.1992 року.
Наведене свідчить про недоцільність посилань відповідача-2 на відсутність документу про навчання та присвоєння кваліфікації на підтвердження відомостей про проходження позивачем відповідного навчання.
При цьому, у трудовій книжці наявні відомості про проходження позивачем відповідного навчання, підвищення кваліфікації та робота за професією, яку опанував позивач під час такого навчання.
Згідно положень статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.1 Постанови Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 року, яким затверджено Порядок (далі - Порядок №637) підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Згідно пункту 3 постанови правління Пенсійного фонду України №18-1 від 10.11.2006 року, підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.
Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Отже, лише у разі відсутності трудової книжки, або відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, зокрема, уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Щодо не зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 періоду з 01.07.2020 року по 31.12.2021 року, з підстав відсутності в даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомостей про сплату внесків за вказаний період, суд зазначає таке.
Відповідно до п. 1 ч. 1 та ч. 3 ст. 24 Закону №1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальних страховий внесок. Страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у ст. 11 Закону №1058, сплачуються роботодавцем.
Порядок обчислення та сплати страхових внесків встановлено ч. 1 ст. 20 Закону №1058, яким передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальником на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього закону нараховуються страхові внески.
Відповідно до ч. 12 ст. 20 Закону №1058, страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
Таким чином, обов`язок по сплаті страхових внесків, як і відповідальність за їх не сплату або несвоєчасну сплату покладено на страхувальника, у зв`язку з чим суд доходить висновку, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання роботодавцем свої зобов`язань, й означений період має бути зарахований до пільгового стажу позивача.
Щодо не зарахування до стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах періоду з 01.04.2014 року по 09.04.2015 року слід зазначити таке.
ОСОБА_1 разом з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 04.10.2021 року до пенсійного органу надавались, зокрема, наступні документи: трудова книжка серії НОМЕР_6 ; довідка №785 від 22.09.2021 року; витяги з наказу №260 від 10.04.2015 року.
Так, у записах №34 та №35 трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 міститься інформація про проведення атестації робочих місць згідно наказів №486 від 12.04.2010 року та №260 від 10.04.2015 року.
Викладене свідчить про безпідставність не зарахування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області вказаного вище періоду до пільгового стажу ОСОБА_1 .
При цьому позивач зазначає, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) № 41 від 01.09.1992 року (далі - Методичні рекомендації).
Порядком проведення атестації робочих місць, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 01.08.1992 року, який набрав чинності 21.08.1992 року, встановлено, що атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.
Згідно із зазначеним нормативним актами основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України.
Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років. До складу комісії включається уповноважений представник виборного органу первинної профспілкової організації, а в разі відсутності профспілкової організації - уповноважена найманими працівниками особа.
Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.
Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: картка умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.
Таким чином, позивач надав до органів пенсійного фонду належні докази наявності проведеної атестації робочих місць зі шкідливими умовами праці в період з 01.04.2014 року по 09.04.2015 року.
З урахуванням положень Порядку №22-1 та статті 101 Закону України Про пенсійне забезпечення, відповідач-2 мав змогу звернутися до підприємства ВП Шахта ім. Д.Ф. Мельникова з вимогою надати інформацію стосовно проведення атестацій робочих місць на шахті для підтвердження пільгового характеру роботи, однак пенсійний орган цього не здійснив та прийняв оскаржене рішення, порушивши право позивача на призначення пенсії на пільгових умовах.
Стосовно позовної вимоги ОСОБА_1 щодо зобов`язання відповідачів зарахувати до загального страхового стажу та пільгового стажу останнього періоди роботи та навчання, а саме: з 23.03.1992 року по 22.04.1992 року - робота підземним учнем гірника 1 розряду з повним робочим днем під землею (та навчання на курсах гірників); з 25.05.1992 року по 22.06.1992 року - навчання на курсах гірників по ремонту гірних виробіток з відривом від підприємства; з 01.04.2014 року по 09.04.2015 року - робота гірником з ремонту гірничих виробок 3 розряду з повним робочим днем під землею; з 01.07.2020 року по 31.12.2021 року - робота гірником 2 розряду підземним з повним робочим днем під землею ВП «Шахта ім. Д. Ф. Мельникова»; з 01.09.1987 року по 01.07.1988 року - навчання в Лисичанському середньому профтехучилищі за професією «електрослюсар підземний»; з 09.06.1989 року по 16.06.1991 року - служба в рядах Радянської армії, суд зазначає таке.
Суд зазначає, що не зарахування до пільгового стажу позивача періодів роботи і навчання з 23.03.1992 року по 22.04.1992 року, з 25.05.1992 року по 22.06.1992 року та з 01.04.2014 року по 09.04.2015 року, з 01.07.2020 року по 31.12.2021 року буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29.06.2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.
Суд вважає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.
Щодо періодів навчання ОСОБА_1 в Лисичанському середньому профтехучилищі за професією «електрослюсар підземний» (з 01.09.1987 року по 01.07.1988 року) та проходження позивачем служби в рядах Радянської армії (з 09.06.1989 року по 16.06.1991 року), суд зазначає таке
За змістом оскарженого рішення відповідачем-2 враховано вищевказані періоди його роботи та навчання до загального страхового стажу, у зв`язку з чим суд не вважає за доцільне повторно зобов`язувати пенсійний орган зараховувати ці періоди до загального страхового стажу ОСОБА_1 .
Частиною 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Так, зокрема, принцип прийняття рішення, вчинення дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) є одночасно і орієнтиром при реалізації повноважень владного суб`єкта, який вимагає від останнього враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказують законодавчі акти, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації.
Натомість, судом встановлено, що в оскарженому рішенні пенсійного органу відсутні відомості щодо не зарахування до пільгового стажу позивача періоду навчання в Лисичанському середньому профтехучилищі за професією «електрослюсар підземний» (зокрема, з 01.09.1987 року по 01.07.1988 року) та періоду служби позивача в рядах Радянської армії (зокрема, з 09.06.1989 року по 16.06.1991 року), а відтак питання зарахування цих періодів до пільгового стажу позивача під час прийняття оскарженого рішення відповідачем-2 не розглядалось, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про порушення відповідачем-2 зазначеного вище принципу прийняття рішення.
При цьому, суд зауважує, що не вправі підміняти собою пенсійний орган та вирішувати питання щодо зарахування таких періодів до пільгового стажу позивача.
Наведене вище також стосується й позовної вимоги ОСОБА_1 щодо зобов`язання відповідачів призначити з 04.10.2021 року та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, із врахуванням до загального страхового стажу та пільгового страхового стажу періодів: з 23.03.1992 року по 22.04.1992 року; з 25.05.1992 року по 22.06.1992 року; з 01.04.2014 року по 09.04.2015 року; з 01.07.2020 року по 31.12.2021 року; з 01.09.1987 року по 01.07.1988 року; з 09.06.1989 року по 16.06.1991 року, адже позивачем обрано невірний спосіб захисту порушеного права і суд не може втручатись в дискреційні повноваження пенсійного органу.
Статтею 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати.
Виключно до компетенції Пенсійного фонду відноситься призначення пенсії, позаяк суд не може своїм рішенням втручатись в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень щодо прийняття ним рішень
Згідно з ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2); визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3); визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4); інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З практики Європейського суду витікає наступне: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права.
Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж законне має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.
Відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», призначення, розрахунок, нарахування та виплата пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України, тобто, в даному випадку відповідач має виключну компетенцію щодо призначення позивачу пенсії.
Суд зазначає, що відмова відповідача-2 у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах була обґрунтована відсутністю необхідного пільгового стажу. Зобов`язавши пенсійний орган врахувати періоди роботи позивача до стажу, суд не може одночасно зобов`язати відповідача призначити пенсію, оскільки саме на пенсійний орган покладено обов`язок обрахування стажу роботи особи та встановлення всіх необхідних умов для призначення пенсії.
Окрім того, суд зауважує, що відповідач-2 не розглядав питання щодо зарахування або не зарахування до пільгового стажу позивача періоду навчання останнього в Лисичанському середньому профтехучилищі за професією «електрослюсар підземний» (зокрема, з 01.09.1987 року по 01.07.1988 року) та періоду служби позивача в рядах Радянської армії (зокрема, з 09.06.1989 року по 16.06.1991 року).
На підставі викладеного суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні цієї частини позовних вимог.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З огляду на зазначене вище, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, та з урахуванням положень ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.06.2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням правової позиції, викладеної судом у цьому рішенні.
Щодо підстав розгляду заяви позивача Головним управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та визначення належного органу Пенсійного фонду, яким має здійснюватись розгляд заяви позивача про призначення пенсії на пільгових умовах та призначення пенсії, суд зазначає про таке.
Відповідно до абз. 13 п. 4.2 вказаного Порядку після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви (пункт 4.3 Порядку).
Відповідно до п. 4.10 Порядку, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.
В даному випадку органом призначення визначено за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницької області.
З матеріалів справи встановлено, що розгляд заяви та винесення рішення за заявою позивача від 28.06.2022 року здійснювало Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, яке було визначено за принципом екстериторіальності відповідно до п. 4.2 Порядку.
Проте, з огляду на неналежне виконання визначеним пенсійним органом його повноважень щодо розгляду заяви позивача, що потягло за собою порушення прав позивача, суд вважає наявними підстави покласти обов`язок щодо повторного розгляду заяви позивача саме на Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, як визначеного суб`єкта призначення.
Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності власних дій. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Частиною 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд передбачено, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Отже, оскільки позовну заяву задоволено частково, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 992,40 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог у розмірі 661,60 грн.
У зв`язку з перебуванням судді Луніної О.С. у щорічній відпустці, рішення ухвалене в перший робочий день.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
- з 23.03.1992 року по 22.04.1992 року - робота підземним учнем гірника 1 розряду з повним робочим днем під землею (та навчання на курсах гірників);
- з 25.05.1992 року по 22.06.1992 року - навчання на курсах гірників по ремонту гірних виробіток з відривом від підприємства;
- з 01.04.2014 року по 09.04.2015 року - робота гірником з ремонту гірничих виробок 3 розряду з повним робочим днем під землею;
- з 01.07.2020 року по 31.12.2021 року - робота гірником 2 розряду підземним з повним робочим днем під землею ВП «Шахта ім. Д. Ф. Мельникова».
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна