Справа № 726/1385/22
Суддя: Асташев С. А.
Дата ухвалення: 2022-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1385/22
Провадження №2-а/726/43/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2022 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді Асташева С. А.,

за участю секретаря судових засідань Сківернічук А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

У С Т А Н О В И В:

20.09.2022 ОСОБА_1 звернувся до Садгірського районного суду м. Чернівці із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕАР № 5883728 від 12.09.2022 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП.

Вказує, що 12 вересня 2022 року рухаючись з вулиці Головної на вулицю Лук`яна Кобилиці у м. Чернівцях, нічого не порушуючи, був зупинений патрульним поліцейським Дреботом А.Ю., а тому зупинився, дотримуючись вимог ПДР.

Зазначає, що поліцейський мав намір у будь-якому випадку винести постанову, не зважаючи на відсутність належних доказів вини. Крім того, працівник поліції порушив його права, звертаючись до нього, як до правопорушника, незаконно потребував документи, без відповідної підстави та причини зупинки. Розгляд справи проведено без врахування положень ст. 280 КУпАП, тобто не було з`ясовано усіх обставин.

Також вказує, що сержант поліції попросив колегу сфотографувати авто, для того щоб хоч за щось притягнути до адміністративної відповідальності, після чого закрив один розгляд справи і відразу ж розпочав інший та виніс постанову за ч.2 ст. 122 КУпАП.

Однак, звертає увагу суду, що даною нормою не передбачено відповідальність за користування попереджувальними сигналами при зупинці транспортного засобу.

Таким чином, з посиланням на правові норми, просить суд скасувати оскаржувану постанову та стягнути із відповідача понесені судові витрати, у виді сплаченого судового збору.

29.09.2022 на адресу суду від представника відповідача Цопа А.В., надійшов відзив на адміністративний позов про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, у якому остання просить суд у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Вказує, що 12.09.2022, під час несення служби, екіпажом поліції виявлено порушення правил дорожнього руху, а саме, що водій транспортного засобу Volkswagen Golf, після зупинки на вимогу поліцейського не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п. 9.9 б ПДР. Встановивши факт вчинення правопорушення прийнято рішення про складання матеріалів за ч.2 ст. 122 КУпАП, водію роз`яснено права, встановлено обставини та в подальшому винесено постанову, якою накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень. Винесена постанова оголошена правопорушнику.

Визначених ст. 2 КАС України критеріїв, недотримання яких, при здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх функцій, може слугувати підставою для скасування відповідного рішення - допущено не було, а виявлення та припинення правопорушень є прямим обов`язком відповідача, відповідно до законодавства України.

Долученими відеозаписами підтверджено факт вчиненого правопорушення (на 07 хв. 10 сек. зафіксовано, що водій не увімкнув аварійну сигналізацію), правомірність процесу розгляду справи та винесеного рішення.

З посиланням на відповідні правові норми вважає, що у діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, поліцейський мав законні підстави для зупинки транспортного засобу, а оскаржувана постанова обґрунтована та винесена у порядку, передбаченому законодавством України.

Позовна заява ОСОБА_1 отримана судом 20.09.2022 року та того ж дня передана на розгляд головуючого судді Асташева С.А., у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Ухвалою судді Садгірського районного суду м. Чернівці Асташева С.А. від 22 вересня 2022 року, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду на 03 жовтня 2022 року, про що повідомлено сторони.

У судове засідання сторони не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені судом про дату, час та місце розгляду справи відповідно до вимог КАС України, що підтверджується наявними у справі повідомленнями.

Від позивача ОСОБА_1 03 жовтня 2022 року надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги останній підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, з підстав у ньому зазначених.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не забезпечив участь представника у судове засідання, про поважні причини неявки суд не повідомили. Разом з тим, судом отримано відзив від представника позивача по суті справи.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ст. 268 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, в силу ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вирішуючи надану справу без участі сторін за наявними у справі доказами, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 12.09.2022 інспектором 1 батальйону 4 роти УПП в Чернівецькій області, сержантом поліції Дребот Андрієм Юрійовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР №5883728 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП, за те, що останній як водій 12.09.2022 о 13:57:06 по вул. Л. Кобилиці в м. Чернівці, керуючи транспортним засобом, при зупинці працівниками поліції не увімкнув світлову аварійну сигналізацію, чим порушив п.9.9.б ПДР - порушення ввімкнення аварійної сигналізації при зупинці працівниками поліції або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КпАП України та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень.

Крім того, позивач долучає до матеріалів справи диск із відеозаписом з нагрудної боді-камери поліцейського щодо фіксації події, що мала місце.

Так, із перегляду долученого відеозапису судом встановлено, що такий здійснено на боді-камеру поліцейського № 470239. 12.09.2022, під час патрулювання, поліцейський о 13:57 по вулиці Л.Кобилиці у м. Чернівцях зупиняє транспортний засіб Volkswagen Golf, під керуванням водія ОСОБА_1 . Останньому одразу повідомляють про те, що ведеться безперервна відеофіксація розмови на боді-камеру, у відповідності до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію». При цьому, поліцейський представляється, повідомляє водію, що причиною зупинки було порушення вимог ПДР, а саме: рух на заборонений знак, оскільки з вул. Головної поворот ліворуч на вул. Л.Кобилиці заборонено. Також поліцейський просить водія пред`явити документи та роз`яснює процедуру.

При цьому водій ОСОБА_1 не погоджується із вчиненим правопорушенням та просить надати докази нібито вчиненого правопорушення.

В подальшому поліцейський переходить до розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу, роз`яснює водію його права та обов`язки.

Також на відео зафіксовано, як поліцейський підходить до колеги та просить його на свій телефон зняти транспортний засіб ОСОБА_1 , що зупинився на їх вимогу.

В процесі розгляду справи, водій просить надати докази вчиненого, однак оскільки доказів повороту ліворуч на заборонений знак не було, поліцейський закриває розгляд справи. Однак одразу ж відкриває новий розгляд справи щодо ОСОБА_1 за порушення п. 9.9.б ПДР - порушення ввімкнення аварійної сигналізації при зупинці працівниками поліції. При цьому показує відео зроблене його колегою. В подальшому виносить постанову, з якою ознайомлює водія.

Відповідачем, разом із відзивом, долучено аналогічного змісту відеозапис.

Вирішуючи вказану справу суд керується наступними правовими нормами.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР).

Згідно п. 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, в тому числі передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень (ч.2 ст. 222 КУпАП).

Статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію», передбачено випадки, коли поліцейський може зупиняти транспортні засоби, серед яких - у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Звертаючись до особи, або у разі звернення особи до поліцейського, поліцейський зобов`язаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на її вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, не випускаючи його з рук (ч.3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію»).

Пунктом 2.4 ПДР передбачено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, чинний страховий поліс);

Вказаних вимог в повному обсязі було дотримано поліцейським, оскільки останній зупинив авто ОСОБА_1 , через порушення водієм Правил дорожнього руху, а саме за порушення проїзду заборонного знаку, передбаченого п. 3.23 ПДР «Поворот ліворуч заборонено».

Більше того, поліцейський поінформував водія про конкретну причину зупинення, пред`явив на ознайомлення водію службове посвідчення та повідомив про проведену відеофіксацію їх розмови.

Також поліцейський був вправі вимагати для перевірки та встановлення особи водія документи, визначені п.2.1 ПДР.

Пунктом 8.9. Правил дорожнього руху, передбачено, що водій повинен зупинити транспортний засіб у вказаному поліцейським місці з дотриманням правил зупинки.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно п. 1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У відповідності до вимог п. 9.9. б ПДР, аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена зокрема у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Так, статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, що відповідає відповідній статті, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП, до адміністративної відповідальності може бути притягнуто особу за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. г п.9.1 ПДР України, увімкнення аварійної сигналізації, відноситься до попереджувальних сигналів.

При чому п.9.2 цих Правил, встановлено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Згідно з п.п. б п. 9.9 ПДР України аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Аналіз вищенаведених норм та положень ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачає, що, в одному випадку увімкнення аварійної сигналізації виникає за передбачених та визначених умов (п.9.9.б ПДР), а у іншому випадку встановлений обов`язок користування водієм попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, при чому за не виконання останніх вимог, прямо передбачена відповідальність, передбачена ч. 2 ст.122 КУпАП.

Суд зауважує, що диспозицією ч.2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність не за будь-яке порушення правил користування попереджувальними сигналами, а саме за порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку і лише тоді таке порушення набуває ознак протиправності і суспільної шкідливості.

Тобто, цією нормою права не передбачена відповідальність за порушення правил користування попереджувальними сигналами при зупинці транспортного засобу. При цьому зупинка на вимогу поліцейського не стосується початку руху чи зміни його напрямку.

Таким чином, суд погоджується з доводами позивача про неправомірність притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, тобто в даній ситуації позивач оспорює кваліфікацію дій за вказаною нормою, неправомірність якої і було встановлено судом.

Також суд звертає увагу і на те, що позивач не погоджується з обставинами, викладеними у постанові про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі, стверджуючи, що не порушував вимог Правил дорожнього руху.

Доказів зворотного відповідач до суду не надав, а у справах за позовом фізичної особи щодо оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності на суб`єкта владних повноважень в силу приписів статті 77 КАС України покладається обов`язок доказування правомірності своїх дій у разі, якщо останній заперечує проти позову.

Суд зазначає про те, що частиною третьою статті 283 КУпАП прямо передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Аналогічна позиція була висловлена у постанові Верховного Суду України від 15.11.2018 року у справі №524/5536/17.

Натомість, в оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не вказано технічний засіб, яким здійснено відеозапис, що виключає можливість прийняти у подальшому такий відеозапис у якості належного доказу вини останнього по справі.

Таку позицію висловив і Верховний Суд у своїй постанові від 30.05.2018 р. у справі № 337/3389/16-а.

Також, суд звертає, що сама постанова про накладення адміністративного стягнення, не може бути належним доказом учинення особою порушення, оскільки фактично містить лише описання адміністративного правопорушення. Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

В графі «до постанови додаються» жодної інформації не вказано, що свідчить про те, що додатків немає, тобто жодного доказу на підтвердження скоєння адміністративного правопорушення до постанови не долучено.

Таким чином, порушень ПДР України з боку позивача по справі відповідачем належним чином не доведено. З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності (ст.62 Конституції України).

Беручи до уваги вищенаведене, на думку суду, поліцейський діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, однак не з`ясував при розгляді справи про адміністративне правопорушення усі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не дослідив усіх доказів та не долучив таких у суді, що свідчить про незаконність прийнятої ним постанови, в тому числі і щодо кваліфікації дій особи за вчинене.

Відповідно до ч. 3. ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, неправомірність кваліфікації дій позивача, а також зважаючи на відсутність доказів на підтвердження факту вчинення останнім адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку про недоведеність складу адміністративного правопорушення в діях позивача, а отже рішення відповідача слід скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки це рішення ухвалюється на користь позивача, то, відповідно до ст. 139 КАС України, з відповідача Департаменту патрульної поліції на користь позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені ним документально підтверджені судові витрати, у виді судового збору у визначеному для цієї категорії справ розмірі 496,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 55, 62 Конституції України, Правил дорожнього руху, Законом України «Про національну поліцію», ст.ст. 9, 122, 222, 245, 247, 251-252, 274, 280, 283, 288 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 12, 19, 20, 72, 77, 90, 139, 159, 205, 229, 241-246, 250, 255, 268, 286, 295, 297 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 5883728 від 12 вересня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень 00 копійок - скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (юридична адреса: вул. Федора Ернста, буд. 3, м. Київ, 03048, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , понесені ним судові судовий на оплату судового збору в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні при проголошенні рішення, в той же строк з дня отримання копії рішення.

Головуючий суддя С. А. Асташев