Справа № 140/4588/22
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2022-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову в задоволенні клопотання

30 вересня 2022 року ЛуцькСправа № 140/4588/22
Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Денисюка Р.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.12.2019 № 0-0316, №0-0316, №0-0316, №0-0316, №0-0316, №0-0316, №0-0316, № 0-0316, №0-0316, від 15.09.2020 №0-0316, №0-0316, №0-0316, №0-0316, №0-0316, №0-0316, №0-0316, №0-0316, №0-0316, №0-0316.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 05.07.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України).

Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву разом із клопотанням про залишення позову без розгляду на підставі статті 123 КАС України. В обґрунтування клопотання представник відповідача вказав, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 26.11.2020 у справі №500/2486/19 процесуальний строк звернення до суду з позовом про оскарження податкового повідомлення-рішення чи іншого рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання, у випадку, якщо платником податків не використовувалась процедура досудового вирішення спору, визначається частиною другою статті 122 КАС України та становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені 26.12.2019 та 15.09.2020, а позовна заява подана позивачем до суду лише 29.06.2022, тобто із суттєвим порушенням строку на звернення до суду.

Представник позивача 28.07.2022 подав відповідь на відзив та заяву про поновлення строку звернення до суду з цим позовом. В обґрунтування якої вказує на те, що жодне з оскаржуваних податкових повідомлень-рішень позивач не отримувала, деякі з рішень надсилались не за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 , а правова позиція, котру просить відповідач застосувати у спірних правовідносинах, сформована Верховним Судом після винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. Вказані обставини є поважними причинами для поновлення строку на звернення до суду щодо їх оскарження.

Відповідно до частини третьої статті 166 КАС України заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Розгляд заявлених клопотань за встановленим судом порядком проведено в порядку письмового провадження.

Клопотання про залишення позову без розгляду не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено, що предметом позову є правомірність податкових повідомлень-рішень від 26.12.2019 та від 15.09.2020, які не оскаржувалися позивачем в адміністративному порядку.

Відповідно до частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина 2 статті 122 КАС України).

Зазначена норма встановлює загальний строк звернення до адміністративного суду в публічно-правових спорах.

За умови використання позивачем досудового порядку вирішення спору у випадках, коли законом передбачена така можливість або обов`язок, Кодексом адміністративного судочинства України встановлено скорочений строк звернення до суду.

Частинами 3, 4 статті 122 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України №2755-VI від 02.12.2010, в редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин (далі - ПК України).

Статтею 56 ПК України визначено порядок оскарження рішень контролюючих органів.

Пунктом 56.1 статті 56 ПК України передбачено що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з приписами пункту 56.18 статті 56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

Статтею 102 ПК України встановлено строк давності - 1095 днів для нарахування грошових зобов`язань платнику податків.

Отже, пунктом 56.18 статті 56 ПК України встановлено спеціальний строк у податкових правовідносинах, протягом якого за загальним правилом платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу.

Як слідує з матеріалів справи, оскаржувані податкові повідомлення-рішення були надіслані позивачу за адресою: АДРЕСА_1 , проте були повернуті на адресу контролюючого органу з довідкою поштового зв`язку про причини повернення «за закінченням терміну зберігання».

В той же час, з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 28.06.2022 та з копії паспорта серії НОМЕР_1 вбачається, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , з 13.05.2015.

Доказів надіслання ОСОБА_1 спірних податкових повідомлень-рішень за адресою: АДРЕСА_2 , відповідачем суду не надано.

При цьому, відповідачем не доведено, що зазначена у податкових повідомленнях-рішеннях адреса є місцезнаходженням або податковою адресою ОСОБА_1 .

В той же час, як слідує з матеріалів справи, про зміст вищезазначених податкових повідомлень-рішень позивачу стало відомо у червні 2022 року після ознайомлення адвоката позивача з матеріалами справи № 140/15720/21 за позовом ГУ ДПС у Волинській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 302170,73 грн.

Отже, з вказаної дати і слід обраховувати строк звернення до суду з даним позовом.

Суд також зважає на висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 26.11.2020 у справі №500/2486/19 щодо шестимісячного строку звернення до суду з позовом, якщо платником податків не використовувалась процедура досудового врегулювання спору.

Однак у вказаній постанові також зазначено, що задля додержання принципу правової визначеності та забезпечення права на справедливий суд, які є елементами принципу верховенства права, зміна сталої судової практики, яка відбулася в бік тлумачення норм права щодо застосування коротших строків звернення до суду, може розглядатися судами як поважна причина при вирішенні питання поновлення строків звернення до суду в податкових правовідносинах, які виникли та набули характеру спірних до зміни такої судової практики.

Суд зазначає, що чинне законодавство України, встановленими строками, обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлено досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17рп/2011 визнано, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційний прав на судовий захист і доступ до правосуддя.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі -Конвенція), ратифікованої Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Згідно з частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

У справі Bellet v. Fгаnсе Суд зазначив, що стаття 6 §1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

За змістом рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Іліан проти Туреччини», правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Також практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Враховуючи викладене, оскільки оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені 26.12.2019 та 15.09.2020 до зміни практики яка відбулася 26.11.2020, беручи до уваги тривалість існування правової позиції, яка була викладена у листі Вищого адміністративного суду України від 10.02.2011 №203/11/13-11, приймаючи до уваги те, що Верховний Суд скоротив строк звернення з позовом до суду платників податків після винесення оскаржуваних рішень, а також з врахуванням завдання адміністративного судочинства, зазначене у частині 1 статті 2 КАС України, права на звернення до суду, передбаченого частиною 1 статті 5 КАС України, та того, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання відповідача слід відмовити.

Керуючись статтями 122, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена.

Суддя Р.С. Денисюк