Справа № 536/309/22
Суддя: Даніліна Ж. О.
Дата ухвалення: 2022-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 536/309/22
Провадження № 2-а/536/27/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Даніліної Жанни Олександрівни, за участю секретаря Бегми С. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Кременчук Полтавської області за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора батальйону 2 роти 2 УПП в Дніпропетровській області Гедзун Максима Васильовича, Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

УСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Маслов Є. В. звернувся до Кременчуцького районного суду Полтавської області з позовом про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАО №5340928 від 21 лютого 2022 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 510,00 грн по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, а також просить стягнути з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань витрати зі сплати судового збору у сумі 496,20 грн і витрати на правничу допомогу у сумі 2 481,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 21 лютого 2022 року інспектором 2 батальйону 2 роти УПП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Гедзун М. В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5340928 за частиною 1 статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі ? КУпАП) та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510,00 грн. Так, 21 лютого 2022 року о 12 год 20 хв на автомобільній дорозі М-30, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з напівпричепом, державний номерний знак НОМЕР_1 , перевозив небезпечний вантаж 1202 (дизельне паливо), залишки якого були на поверхні автоцистерни, чим порушив пункти 4.3.2.3.5, 4.3.2.4.2 ДОПНВ та пункт 22.5 Правил дорожнього руху.

За твердженням представника позивача, проїжджаючи стаціонарний пост патрульної поліції ОСОБА_1 був незаконно зупинений працівниками патрульної поліції, оскільки під час зупинки транспортного засобу відповідач у порушення інструкції не представився, не назвав законної причини зупинки, а лише оглянувши автоцистерну звинуватив позивача, що автоцистерна має залишки нафтопродуктів, на заперечення позивача не звертав увагу. При цьому, у порушення вимог статей 278, 279 Кодексу України про адміністративні правопорушення інспектор поліції одноосібно виніс постанову без будь-якої підготовки до розгляду справи та дослідження доказів.

Також зазначає, що в оскарженій постанові не зазначено місце вчинення правопорушення. Просить суд врахувати про відсутність залишків нафтопродуктів на автоцистерні, що підтверджується роздруківками фотографій, доданими до позовної заяви.

Окрім того, представник позивача звертає увагу, що позивачу інкримінується пункт 4.3.2.4.2 ДОПНВ, але у постанові не прописано про порожню неочищену тару, а зазначено, що в причепі позивач перевозив небезпечний вантаж 1202 (дизельне паливо). Разом з цим, позивачеві в оскаржуваній постанові не інкримінується перевищення габаритів транспортного засобу або перевищення маси транспортного засобу, як це передбачено у пункті 22.5 Правил дорожнього руху. Також у постанові не наведено, які спеціальні правила, посилання на які є у пункті 22.5 Правил дорожнього руху порушені позивачем, при тому, що вказаний пункт правил не містить жодного слова про залишки нафтопродукту на цистерні.

Представник позивача вважає, що відповідач не мав права складати постанову серії ЕАО №5340928 від 21 лютого 2022 року, оскільки правила дорожнього руху він не порушував, тому інспектор не мав жодних підстав для зупинки відповідно до статті 35 Закону України «Про національну поліцію».

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 10 березня 2022 року відкрито провадження в адміністративній справі №536/309/22 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

24 серпня 2022 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача Департаменту патрульної поліції Марченко А. О.,який обґрунтовано тим, що відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху дорожнє перевезення небезпечних вантажів здійснюється за спеціальними правилами. Так, пунктом 4.3.2.3.5 Закону України «Про приєднання України до Європейської Угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів» (ДОПНВ) від 02 березня 2000 року передбачено, що при перевезенні не допускається наявність залишків небезпечного вантажу на зовнішній поверхні цистерни.

Представник відповідача стверджує, що виявивши транспортний засіб, в діях водія якого містяться ознаки порушення вимог чинного законодавства у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а саме порушення Правил дорожнього руху, за вчинення якого частиною 1 статті 132-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, і така дія була скоєна водієм у присутності поліцейського і останній бачив її вчинення на власні очі, тому інспектором поліції було прийнято рішення про зупинення транспортного засобу на підставі статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» та в подальшому розпочато розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Також зазначає, що працівники органів і підрозділів Національної поліції з 08 серпня 2015 року наділені правом відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14 липня 2015 року, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення на місці вчинення правопорушення.

Просить суд прийняти до уваги, що згідно пункту 9 розділу ХІV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, за наявності технічної можливості матеріали про порушення правил дорожнього руху, зафіксовані за допомогою фото- і кінозйомки, відеозапису, зберігаються у підрозділі поліції в електронному вигляді протягом одного місяця з дати фіксації порушення, а у випадку наявності інформації про оскарження ? протягом строку оскарження та розгляду справи, а тому відсутня можливість надати відеозапис до суду, оскільки інформація про оскарження постанови надійшла до Управління 15 серпня 2022 року.

Крім того, представник відповідача не погоджується щодо стягнення необґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу, оскільки вони є неспівмірними зі складністю справи та сумою штрафу.

На думку представника відповідача оскаржувана постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню, оскільки є обґрунтованою та законною.

В судове засідання представник позивача адвокат Маслов Є. В. не з`явився, подав через електронну пошту суду клопотання про розгляд справи без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити.

Відповідачі до суду не з`явилися, належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд установив наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі ? Інструкція), пунктом 4 якої визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124--1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132--1, частинами шостою і одинадцятою статті 133--1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152--1 КУпАП.

Відповідно до частини 2 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Судом установлено, що інспектором 2 батальйону 2 роти УПП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Гедзун Максимом Васильовичем винесено постанову серії ЕАО №5340928 від 21 лютого 2022 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справіпро адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з причепом, державний номерний знак НОМЕР_2 , та здійснював перевезення небезпечного вантажу 202 (дизельне паливо), залишки якого були на поверхні цистерни, чим порушив пункти 4.3.2.3.5, 4.3.2.4.2 ДОПНВ та пункт 22 Правил дорожнього руху за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 132-1 КУпАП.

Представник позивач із вказаною постановою не погоджується та вважає, що вона складена безпідставно та не підтверджується належними доказами.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлений Правилами дорожнього руху.

Відповідно до пункту 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно із пунктом 22.5 Правил дорожнього руху дорожнє перевезення небезпечних вантажів здійснюється за спеціальними правилами.

Порядок та основні вимоги до забезпечення безпеки дорожнього перевезення небезпечних вантажів на всій території України, визначені Правилами дорожнього перевезення небезпечних вантажів, затвердженими Наказом Міністерства внутрішніх справ України 04 серпня 2018 року № 656.

За змістом пункту 4 Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів дорожнє перевезення небезпечних вантажів територією України здійснюється з урахуванням вимог додатків А, В до Європейсьої угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів (ДОПНВ) та цих Правил.

У пункті 4.3.2.3.5 Додатку А до Європейсьої угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів (ДОПНВ) передбачено, що при перевезенні не допускається наявність залишків завантаженої речовини на зовнішній поверхні цистерни.

Диспозиція частини 1 статті 132-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Положеннями пункту 1 статті 247 КУпАП визначено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно із статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями пункту 9 частини 1 статті 31 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до частини 1 статті 40 цього Закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до статті 283 КУпАП постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно із статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом статті 77КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд відзначає, що для правомірного притягнення особи до адміністративної відповідальності необхідним є наявність двох критеріїв: 1) належним чином зафіксований факт вчинення правопорушення та 2) додержання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Представник відповідача у відзиві вказує, що порушенням ДОПНВ та Правил дорожнього руху є залишки небезпечного вантажу на цистерні в якій здійснюється перевезення небезпечного вантажу.

Як убачається зі змісту оскаржуваної постанови, а саме у пункті 7 в графі «До постанови додаються» зазначено ? 470479.

Суд приймає до уваги доводи відповідача, що відеозапис події, зафіксований нагрудним реєстратором інспектора патрульної поліції, не зберігся, у зв`язку із знищенням за закінченням терміну зберігання станом на час розгляду справи в суді першої інстанції.

Суд зазначає, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Сама постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення не є доказом у справі про адміністративне правопорушення, оскільки містить лише опис обставин, які визнані відповідачем підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, без наявних у матеріалах справи доказів на їх підтвердження. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху відповідач, відповідно до статті 251 КУпАП, мав би надати, зокрема, відеозапис події, фотокартки із фіксацією залишків небезпечного вантажу на автоцистерні тощо. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Така позиція суду узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17.

При цьому, надані позивачем фотокопії не містять слідів забруднення та залишків небезпечного вантажу на автоцистерні.

Таким чином, у матеріалах справи відсутні, відповідачами не надані належні та допустимі докази на підтвердження наявності зафіксованих в оскаржуваній постанові обставин, а саме: залишки небезпечного вантажу на автоцистерні в якій здійснюється перевезення дизельного палива.

Будь-яких доказів, що свідчили б про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 132-1 КУпАП, крім оскаржуваної постанови, відповідачем не надано.

Європейський суд з прав людини у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» зазначив, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Суд звертає увагу на те, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв`язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб`єкта владних повноважень, частина 2 статті 77 КАС України зобов`язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Таким чином, ураховуючи викладене, з огляду на положення статей 73,76,77 КАС України, об`єктивні докази, які б достеменно та «поза розумним сумнівом» свідчили про вчинене позивачем порушення Правил дорожнього руху, у матеріалах справи відсутні.

Суд також звертає увагу й на те, що згідно оскаржуваної постанови позивачу інкриміновано порушення пункту 22.5 Правил дорожнього руху, який містить декілька підпунктів, що встановлюють окремі правила перевезення вантажу, який саме із підпунктів порушив позивач у постанові не йдеться.

Між тим, на думку суду, докази наявності складу адміністративного правопорушення в діях позивача під час розгляду даного позову до суду не надано.

Застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. За таких обставин суд не вправі вважати доведеним факт правопорушення.

Ураховуючи, що відповідачами не доведено достатніми та належними доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 132-1 КУпАП, тому наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, нормами статті 286 КАС України визначено вичерпний перелік судових рішень, які суд першої інстанції може приймати у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини, відсутність належних доказів вчинення адміністративного правопорушення, суд дійшов висновку про протиправність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 132-1 КУпАП, а тому оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.

Керуючись положеннями частини 3 статті 286 КАС України суд вважає за можливе скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

Щодо вимог позовної заяви про стягнення з відповідача судового збору у сумі 496,20 грн та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 2 481,00 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

У відповідності до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 у сумі 496,20 грн.

У частині першій статті 59 Конституції України закріплено право кожного на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно із пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Види адвокатської діяльності визначені у статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

За змістом частини 3 статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частинами 6, 7 статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 КАС України, а саме, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу представником позивача надано до суду копії наступних документів: договір про надання правової допомоги №2602202 від 26 лютого 2022 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Масловим Є. В.; акт про прийняття-передачі наданих правових послуг №0303 від 03 березня 2022 року; рахунок №0303 від 03 березня 2022 року про сплату 2 481,00 грн за надану адвокатом правову допомогу та документи щодо підтвердження повноважень адвоката та його представництва в суді.

Пунктом 3.2 вказаного договору про надання правової допомоги сторони погодили, що вартість послуг однієї години роботи адвоката складає 625,25 грн.

Згідно акта прийняття-передачі адвокат надав, а ОСОБА_1 прийняв послуги адвоката на загальну суму 2 481,00 грн.

Суд ураховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19 про те, що витрати за надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплаченостороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

У відзиві представник Департаменту патрульної поліції заперечував щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, аргументуючи тим, що такі витрати є необґрунтованими, та неспівмірними зі складністю справи.

Проте, суд, дослідивши докази підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, дійшов висновку, що такі витрати підтверджені належним чином, є співмірними зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом, обсягом наданих послуг та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись статтями 4, 6, 10, 14, 139, 241-246, 255, 286, 293 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора батальйону 2 роти 2 УПП в Дніпропетровській області Гедзун Максима Васильовича, Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, задовольнити.

Постанову серії ЕАО №5340928 від 21 лютого 2022 року, складену інспектором 2 батальйону 2 роти УПП в Дніпропетровській області Гедзун Максимом Васильовичем про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн, скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Департаменту патрульної поліції (, 03048, вул. Федора Ернста, 3, м. Київ) на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 496,20 грн та витрати на правничу професійну допомогу у сумі 2 481,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження ? з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Учасники справи:

Позивач ? ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ? інспектор батальйону 2 роти 2 УПП в Дніпропетровській області Гедзун Максим Васильович, юридична адреса: 49000, м. Дніпро, площа Троїцька 2а.

Відповідач ? Департамент патрульної поліції (), юридична адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3.

Повний текст рішення складено 03 жовтня 2022 року.

СуддяЖ. О. Даніліна