Справа № 400/9716/21
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2022-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2022 р. № 400/9716/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Опяти Юрія Юрійовича, вул. Робоча, 1, м.Миколаїв, 54029,

про:визнання протиправною та скасування постанови від 09.09.2021 ВП № 37911364,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі позивач), з урахуванням уточнених позовних вимог, звернувся до суду з позовом до головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Опяти Юрія Юрійовича (надалі відповідач) про визнання протиправною та скасування Постанови головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Опяти Юрія Юрійовича від 09.09.2021р. про накладення арешту на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 - винесену в рамках зведеного виконавчого провадження №37911364, а також скасування записів про обтяження нерухомого майна №43876309 (спеціальний розділ) та №43876564 (спеціальний розділ) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою від 08.12.2021р. суд призначив справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником двокімнатної квартири АДРЕСА_3 . При цьому зареєструвати належне йому право власності на квартиру він не має можливості через накладений Постановою відповідача від 09.09.2021р. арешт на увесь багатоквартирний будинок по АДРЕСА_4 в рамках виконавчого провадження про стягнення боргу із забудовника ТОВ «Телец-ВАК». Вказує, що на момент винесення спірної Постанови від 09.09.2021р. в Державному реєстрі речових прав були відсутні відомості щодо реєстрації за ТОВ «Телец-ВАК» права власності на багатоквартирний житловий будинок по АДРЕСА_4 , при цьому виконавець не звертався до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно, як того вимагає закон.

Відповідач позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити. В обгрунтування своєї позиції, відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив про те, що відносно ТОВ «Телец-ВАК» ним здійснюється виконавче провадження №44607303 про стягнення з останнього заборгованості на суму 3491923,12 грн.. При цьому 08.09.2021р. згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ним було встановлено, що боржником ТОВ «Телец-ВАК» здійснюється відчуження майнових прав на житлові та нежитлові приміщення в багатоквартирному будинку по АДРЕСА_4 . Намагаючись захистити права стягувачів у виконавчому провадженні, відповідач прийняв оскаржувану постанову про арешт будинку по АДРЕСА_4 . Окрім того, як доказ законності прийнятої Постанови, відповідач послався на Ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва в інших судових справах щодо ТОВ «Телец-ВАК» про накладення арешту на квартири у вказаному будинку та відсутність порушених прав позивача.

Суд розглядає справу в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне.

13.11.2018р. між ТОВ «Телец-ВАК», як Продавцем, та ОСОБА_1 , як Покупцем, був укладений Договір №32-18/09 купівлі-продажу майнових прав, відповідно до п.1.1 якого Продавець у порядку та на умовах, визначених цим Договором, та у відповідності до загальних положень Цивільного кодексу України про купівлю-продаж продав, а Покупець купив майнові права на двокімнатну квартиру, проектним номером №48 розташованої на 2-му поверсі в 7-му під`їзді у багатоповерховому житловому будинку, який будується Продавцем за адресою забудови: АДРЕСА_5 (2 черга), загальною проектною площею 94,26кв.м. (в подальшому іменуються відповідно «Майнові права», «Будинок» та «Квартира»). Після закінчення будівництва Будинку йому буде присвоєно поштову адресу, відмінну від адреси забудови, а саме АДРЕСА_4 (з індексом: або літера, або цифра). На день підписання Договору загальна вартість майнових прав становить 1473000,00 (Один мільйон чотириста сімдесят три тисячі) грн. 00 коп. з ПДВ, що в еквіваленті складає 60000,00 (Шістдесят тисяч) доларів США виходячи з курсу продажу долару США до гривні (курс продажу долару США), встановленому КБ Приватбанк, на дату підписання Договору (П.2.1 Договору).

Майнові права на Квартиру переходять у власність Покупця після повної оплати Покупцем їх вартості згідно умов п.2.1. даного Договору. Після оплати Покупцем вартості Майнових прав, визначеної в п.2.1 цього Договору, Продавець протягом 5-ти робочих днів з дати повної їх оплати надає Покупцю Довідку про повну оплату Майнових прав на Квартиру (П.3.1 Договору)

Сторони протягом 10 (десяти) робочих днів після повної оплати Покупцем вартості Майнових прав підписують акт приймання-передачі Майнових прав та після введення Будинку в експлуатацію протягом 30 (тридцяти) робочих днів Акт приймання передачі Квартири , який засвідчує право Покупця на отримання у власність Квартири. Право власності на Майнові права переходить від Продавця до Покупця з моменту підписання Акту приймання-передачі майнових прав на квартиру (П. 3.2 Договору).

Право власності на Квартиру підлягає державній реєстрації за Покупцем після закінчення будівництва і введення Будинку в експлуатацію безпосередньо на підставі цього Договору, довідки про повну оплату Майнових прав та акту приймання-передачі Квартири, складеного згідно п.3.2. цього Договору, відповідним органом державної реєстрації прав на нерухомість в порядку, встановленому нормативно-правовими актами, чинними на час введення Будинку в експлуатацію (П.3.3 Договору).

Майнові права, що передаються Покупцю за цим Договором, засвідчують виключне право Покупця після закінчення будівництва і введення в експлуатацію Будинку отримати у власність Квартиру та отримати право встановлювальний документ на Квартиру. Право на отримання у власність квартири зберігається за Покупцем у разі реорганізації, банкрутства, ліквідації Продавця як юридичної особи, якщо це не буде суперечити вимогам закону (П.3.4 Договору).

Станом на 19.03.2019р. позивач розрахувався за майнові права на квартиру, про що свідчить видана йому ТОВ «Телец-ВАК» довідка про повну сплату майнових прав на квартиру від 19.03.2019р. за вих.№40. Того ж дня позивач отримав майнові права на квартиру під проектним номером АДРЕСА_6 (2 черга), про що свідчить складений між ним та ТОВ «Телец-ВАК» Акт приймання-передачі майнових прав згідно Договору купівлі-продажу майнових прав №32-18/11 від 13.11.2018р.

Відповідно до абз.4 Акту прийому-передачі майнових прав, фактичну адресу будинку, номер та фактичну загальну площу цієї квартири буде визначено в Акті приймання передачі квартири Покупцю.

12.05.2021р. багатоквартирний будинок за адресою забудови: АДРЕСА_5 (2 черга) був введений до експлуатації, про що свідчить виданий ТОВ «Телец- ВАК» сертифікат готовності об`єкта до експлуатації від 12.05.2021р. за №ІУ78.

Наказом Департаменту архітектури та містобудування Миколаївської міської ради №7/445/12.01-45/21 від 31.05.2021р. об`єкту будівництва присвоєно адресу: АДРЕСА_4 .

07.09.2021р. ТОВ «Телец-ВАК» на виконання п.3.3. Договору передав позивачу за Актом приймання-передачі квартири від 07.09.2021р. двокімнатну квартиру АДРЕСА_7 .

09.09.2021р. Постановою головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Опяти Юрія Юрійовича в рамках зведеного виконавчого провадження №37911364 про стягнення з ТОВ «Телец-ВАК» заборгованості на користь третіх осіб, було накладено арешт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 . Постанова обгрунтована тим, що що згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно боржник ТОВ "Телец-ВАК" здійснює продаж нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 , а тому з метою забезпечення реального виконання рішення необхідно накласти арешт на майно боржника та оголосити заборону на його відчуження.

На виконання Постанови відповідачем до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено записи про обтяження нерухомого майна №43876309 (спеціальний розділ) та №43876564 (спеціальний розділ).

Не погоджуючись із вказаною Постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Абзацом 2 п.2 ч.1 ст. 4 КАС України визначено, що публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

А відповідно до п.2 ч.1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Правові та організаційні основи виконання судових рішень встановлено Законом України

«Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (зі змінами та доповненнями), котрий спрямований на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - Закон №1404).

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч.1 ст. Закону №1404).

Отже Головний державний виконавець Заводського відділу ДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Опята Юрій Юрійович під час винесення Постанови від 09.09.2021р. про накладення арешту на майно в рамках зведеного виконавчого провадження №37911364 здійснював публічно-владні управлінські функції та діяв як по відношенню до ТОВ «Телец-ВАК» як публічна посадова особа органу державної влади, реалізовуючи надані йому законом специфічні владні повноваження з виконання, зокрема, судового рішення.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України, частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону «Про виконавче провадження» виконавець повинен здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим законом, повинен вживати передбачених даним законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Такі приписи не обмежують його повноважень на здійснення виконавчих дій, але водночас зобов`язують використовувати свої правомочності таким чином, щоб не порушувати права чи законні інтереси, зокрема фізичних осіб, які не є учасниками виконавчого провадження.

Згідно пункту 6 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Порядок звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна фізичної особи визначено статтею 50 Закону №1404-VIII, якою встановлено, що звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом (ч.3 ст.50Закону №1404).

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам. У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно (ч.4 ст.50Закону №1404).

Таким чином, діючим законодавством передбачено, що необхідною умовою для звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна фізичної особи є документальне підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна.

Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, а також врегулювання правових, організаційних та економічних відносин, пов`язаних з реалізацією прав та виконнням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління на момент виникнення спірних правовідносин і досьогодні встановлено Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від

14.05.2015р. за №417-VIII (далі Закон № 417).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону № 417, багатоквартирним уважається житловий будинок,

у якому розташовано три чи більше квартир. Окрім того, у багатоквартирному будинку також можуть бути нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна.

При цьому пунктами 5 та 6 ч.1 ст. 1, визначені наступні терміни, який використовуються для цілей цього закону:

« 5) співвласник багатоквартирного будинку (далі - співвласник) - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку;

6) спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія».

Власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку можуть бути фізичні та юридичні особи, територіальні громади, держава (ч.1 ст.4 Закону №417).

Власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку (ч.2 ст.4 Закону №417).

Спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників (ч.1 ст.5 Закону №417).

Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку (ч.2 ст.5 Закону №417).

Замовник будівництва або попередній власник будинку зобов`язаний передати паспорт об`єкта будівництва та один примірник технічної документації на будинок згідно з переліком, визначеним центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики і політики у сфері житлово-комунального господарства, співвласникам в особі їх об`єднання або особі, уповноваженій співвласниками у передбаченому цим Законом порядку. У разі якщо об`єднання співвласників багатоквартирного будинку не створено та уповноважену особу не визначено, паспорт об`єкта будівництва та примірник технічної документації на будинок передаються управителю, якщо його обрано відповідно до закону (ч.5 ст.5 Закону №417).

Отже суд погоджується з доводами позивача про те, що законодавцем не передбачено набуття права власності на весь багатоквартирний будинок замовником будівництва, яким в даному випадку є ТОВ «Телец-ВАК». Кожен власник квартири (нежитлового приміщення) у багатоквартирному будинку має право приватної власності (одноосібно чи з іншими особами) на належну йому квартиру та право спільної власності на спільне майно будинку.

При цьому відповідачем не надано відповідних доказів належності ТОВ «Телец-ВАК» багатоквартирного будинку по АДРЕСА_4 . Також не надано відповідачем і доказів його звернення до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно, у разі якщо воно не зареєстровано за ТОВ «Телец-ВАК».

За таких обставин суд приходить до висновку, що накладення відповідачем арешту на увесь багатоквартирний будинок по АДРЕСА_4 в межах виконавчого провадження №44607303 про стягнення з останнього заборгованості на суму 3491923,12 грн., є протиправним та порушує права усіх власників квартир та нежитлових приміщень у ньому, зокрема права позивача.

Відповідно до положень статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Тобто, існування арешту порушує конституційне право особи володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю (стаття 41 Конституції України).

Як видно з Акту приймання-передачі майнових прав від 19.03.2019р. складеного згідно Договору купівлі-продажу майнових прав №32-18/11 від 13.11.2018р., позивач в 2019 році отримав майнові права на квартиру під проектним номером АДРЕСА_6 (2 черга). При цьому 12.05.2021р. квартира, на яку позивач мав майнові права була побудована, про що свідчить виданий ТОВ «Телец-ВАК» сертифікат готовності об`єкта до експлуатації від 12.05.2021р. за №ІУ78. Після побудови квартири відповідно до п.3.3Договору позивач отримав згідно Акту приймання-передачі квартири від 07.09.2021р. двокімнатну квартиру АДРЕСА_7 .

Таким чином, на момент накладення 09.09.2021р. відповідачем арешту на багатоквартирний будинок по АДРЕСА_4 в рамках виконавчого провадження №44607303 про стягнення з ТОВ «Телец-ВАК» заборгованості на суму 3491923,12 грн, позивач був власником майнових прав на квартиру в цьому будинку, яка була побудована та знаходилася в його користуванні та володінні, але не в розпорядженні.

За такого суд приходить до висновку, що відповідач під час здійснення належних йому повноважень оскаржуваною Постановою порушив законні права та інтереси позивача у реалізації майнових прав на двокімнатну квартиру АДРЕСА_7 , що зумовлює скасування оскаржуваної Постанови.. Враховуючи, що вимога про скасування записів про обтяження нерухомого майна №43876309 (спеціальний розділ) та №43876564 (спеціальний розділ) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є похідною від вимоги про визнання протиправною та скасування оскаржуваної Постанови, вона також підлягає задоволенню.

При цьому суд критично ставиться до доводів відповідача про те, що позивач не надав доказів порушення його прав та інтересів, оскільки саме існування арешту є порушенням майнових прав власника.

Також судом відхиляються доводи відповідача про те, що накладений арешт не заважав проводити реєстраційні дії іншими власниками квартир в будинку з 22 по 27 жовтня 2021р. Суд звертає увагу сторін на те, що у вказаний період діяла Ухвала про забезпечення позову від 21.10.2021р., яка зупиняла дію оскаржуваної Постанови відповідача.

При цьому Ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва по справах №487/6814/21, №487/7148/21, №487/7152/21, №487/7346/21, №487/7345/21 надані відповідачем в якості доказів накладення судом аналогічних арештів не можуть бути прийняті судом до уваги в даній справі, оскільки стосуються інших правовідносин та накладають арешт не на увесь будинок, а на індивідуально-визначене майно (квартири) в багатоквартирному будинку по АДРЕСА_4 .

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладені судом висновки, відповідач не довів правомірності оскаржуваних постанов, що є підставою для задоволення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивач надав квитанцію про сплату судового збору в сумі 2270,00 грн (а. с. 4), що й підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Опяти Юрія Юрійовича (вул. Робоча, 1, м.Миколаїв, 54029, ) задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати Постанову головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Опяти Юрія Юрійовича (54029, м. Миколаїв, вул. Робоча, 1, Ідентифікаційний код 34993162) від 09.09.2021р. про накладення арешту на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 - винесену в рамках зведеного виконавчого провадження №37911364, а також скасувати записи про обтяження нерухомого майна №43876309 (спеціальний розділ) та №43876564 (спеціальний розділ) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (вул. Робоча, 1, м.Миколаїв, 54029, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 908,00 грн., сплачений квитанцією від 20.10.2021р. за №0.0..1.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. А. Устинов