Справа № 160/11581/22
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2022-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії -
03 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію державного службовця відповідно до Закону України Про державну службу;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області видати ОСОБА_1 нову Довідку про складові заробітної плати помісячно за період з 16.03.2007 р. по 11.02.2022 р. з урахуванням відомостей, які зазначені у Довідці форми ОК-5 ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу починаючи з 19 квітня 2022 року з урахуванням нової довідки про складові заробітної плати помісячно за період з 16.03.2007 р. по 11.02.2022 р.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.08.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
23.08.2022 року на адресу суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив щодо заявлених позовних вимог, в якому відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову. Вказав, що ОСОБА_1 перебуває на обліку та отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України "'Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"" (далі - Закон №1058) з 13.02.2017.
Позивачем надана заява про перерахунок пенсії від 19.04.2022, щодо переведення з пенсії за віком згідно норм Закону №1058 на пенсію відповідно до Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII "Про державну службу" (далі - Закон №889).
При визначенні права на пенсію органи Пенсійного фонду керуються вимогами чинного пенсійного законодавства, які діють на дату звернення за пенсією.
Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889, визначено, що Закон України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ "Про державну службу"" (далі - Закон №3723) втратив чинність, крім статті 37, якою визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців, а саме: осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 Закону №889, які на день набрання чинності 01.05.2016, займають посади державної служби та мають не менше як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16 грудня 1993 року №3723-ХІ1 (далі -Закон №3723-ХІІ) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно записів трудової книжки для призначення пенсії за віком за нормами Закону №889 до спеціального стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби позивачу можливо зарахувати періоди роботи з 16.03.2007 по 24.01.2016 та з 30.01.2016 по 07.02.2016 на посаді начальника управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська.
Стаж державної служби ОСОБА_1 , станом на 01.05.2016, складає 8 років 11 місяців 14 днів, що є менше ніж 10 років, а отже право на пенсію відповідно норм Закону №889 відсутнє.
Тому Головним управлінням було винесено рішення про відмову №115/03.15-24 від 21.04.2022, про що ОСОБА_1 повідомлено листом, який надісланий на поштову адресу, зазначену у електронній пенсійній справі.
Щодо вимоги позивача про видачу ОСОБА_1 нової довідку про складові заробітної плати помісячно за період з 16.03.2007 р. по 11.02.2022 р. з урахуванням відомостей, які зазначені у Довідці форми ОК-5 ОСОБА_1 відповідач зазначив, що позивачу за його заявою видано довідку від 13.05.2022 № 227 про складові заробітної плати за період з 16 березня 2007 року по 11 лютого 2022 року. В якій не вказано заробітну плату помісячно з січня 2016 року по липень 2020 року, тому що заробітна плата позивачу не нараховувалась, а кошти були нараховані за рішенням Дніпропетровського окружного суду від 15.10.2020 по справі № 804/704/16, як компенсація за час вимушеного прогулу, а не як заробітна плата ОСОБА_1
Відтак позовна вимога в частині зобов`язання видати нову довідку про складові заробітної плати за період з 16.03.2007 по 11.02.2022 суперечить нормам законодавства та не передбачена ним.
Крім того, оскільки ОСОБА_1 станом на 01.05.2016 має лише 8 років 11 місяців 14 днів стажу державної служби і він не має права на призначення цього виду пенсії, то в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області відсутні правові підстави видачі довідки для призначення пенсії державного службовця.
Щодо стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу, відповідач зазначив, що дана справа є справою незначної складності і її розгляд здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, та враховуючи той факт, що надання правової допомоги у вигляді правових консультацій, вивчення документів для складення позовної заяви, складення позовної заяви не підлягають компенсації (відшкодуванню) як правова допомога відповідно до ст. 132 КАС України, крім того, позивачем до суду не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не надано доказів щодо часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт, чи доказів на підтвердження того, що саме таку, а не іншу кількість часу фактично адвокат витратив на виконання робіт. Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вважає, що відсутні всі правові підстави для відшкодування витрат позивачу на правничу допомогу.
06.09.2022 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній зазначив, що на підставі Постанови Верховного суду від 25.06.2020 р. по справі №804/704/16 07 липня 2020 року ОСОБА_1 поновлено на державній службі (на посаді Начальника управління Пенсійного фонду України в Амур- Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська) з усіма правами, включаючи право на пенсію державного службовця.
Відповідачем 15 грудня 2021 року було видано Наказ № 1397-0 «Про уточнення стажу державної служби працівників Головного управління», відповідно до якого вважати стаж державної служби працівників Головного управління станом на 04 жовтня 2021 року ОСОБА_1 , заступника начальника відділу господарського обслуговування та матеріально-технічного забезпечення №6 - 21 рік 11 місяців 00 днів (надбавка за вислугу років у розмірі 50%). Даний наказ було видано на підставі трудових книжок працівників Головного управління. Тобто, станом на жовтень 2021 року стаж державної служби позивача складав 21 рік, а в 2016 році, відповідно, 16 років.
Таким чином, позивач зазначив, що відповідач не мав права відмовляти ОСОБА_1 у переході на пенсію державного службовця, так як саме Головне управління Пенсійного фонду України своїми наказами підтвердило наявний стаж державної служби у позивача.
Крім того, позивач зауважив, що Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 р. у справі № 804/704/16 стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24 грудня 2015 року по 06 липня 2020 року включно у розмірі 1 207 886,09 грн.
У довідці форми ОК-5 позивача, зазначено, що у цей період страхувальником позивача є відповідач та позивачу нараховувалась заробітна плата, а також був сплачений єдиний соціальний внесок з отриманих сум.
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 14.12.2020 р. виплатило середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24 грудня 2015 року по 06 липня 2020 року включно у розмірі 1 207 886,09 грн. з утриманням єдиного соціального внеску із зазначеної суми, що підтверджується довідками ОК5 та ОК7 Пенсійного Фонду України.
Оскільки судовими рішеннями відновлено право ОСОБА_1 шляхом поновлення його на відповідній посаді за період з 15.12.2015 року по 07.07.2020 року та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсаційних виплат заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, і також із вищезазначених виплат сплачено страхові внески за цей же період, тому за наявності у ОСОБА_1 права на перехід на пенсію державного службовця, ОСОБА_1 має законні підстави розраховувати на врахування виплачених сум середнього заробітку за вищезазначений період під час визначення розміру пенсії.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що з 13.02.2017 року позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
19 квітня 2022 року на порталі Пенсійного фонду України він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області із заявою про перехід на пенсію державного службовця.
22 квітня 2022 р. на порталі Пенсійного фонду України з`явились відомості про відмову ОСОБА_1 у задоволенні заяви про перехід на пенсію державного службовця.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням відповідача щодо відмови у переведенні з пенсії за віком на пенсію державного службовця відповідно до Закону України Про державну службу, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статті 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункт 6 абз. 1статті 92 Конституції України).
Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058).
Відповідно до статті 5 Закону № 1058 цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.
Статтею 8 Закону № 1058 передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Статтею 44 Закону № 1058 встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Згідно з абзацом першим пункту 1.5 розділу I Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постанова правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, (далі - Порядок № 22-1) заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім`ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.
Положеннями пункту 1.7 розділу I Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії Порядку № 22-1 визначено, що днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви (абзац перший).
Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви (абзац другий).
Днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (абзац п`ятий).
Абзацом першим пункту 2.7 розділу II Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший Порядку № 22-1 встановлено, що до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2-4 пункту 2.1, пунктом 2.6 цього розділу.
Абзацом першим пункту 2.8. розділу II Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший Порядку № 22-1 визначено, що поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.
Відповідно до абзацу першого пункту 4.1 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).
Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів. Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі (абзаци другий, третій пункту 4.1 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1).
Згідно з абзацами першим, другим пункту 4.3 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України. Після надходження даних про сплату страхових внесків за останній місяць роботи, що передує місяцю подання заяви про призначення пенсії, протягом місяця проводиться перерахунок пенсії з урахуванням цього періоду з дати призначення пенсії. При цьому, якщо у разі проведення перерахунку пенсії її розмір зменшився, виплата пенсії в новому розмірі проводиться з місяця, наступного за місяцем проведення перерахунку.
Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу начальника управління щодо розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління (абзац шостий пункту 4.3 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1).

Відповідно до пункту 4.7 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

У разі звернення пенсіонера видається виписка з розпорядження про призначення (перерахунок) пенсії з інформацією про періоди страхового стажу та заробітної плати (доходу), яка врахована при розрахунку пенсії (абзац другий пункту 4.9 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1).

Судом встановлено, що відповідачем розглянуто заяву позивача від 19.04.2022 року про переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723 від 16.12.1993 року та прийнято рішення від 21.04.2022 року ВЕБ 04001-Ф-С-22-032862, тобто положення частини п`ятої статті 45 Закону № 1058-IVта пункту 4.3 Порядку № 22-1 відповідачем порушені не були.

Відповідно до Закону України «Про державну службу» № 889-VIII та постанови Кабінету Міністрів України № 622 від 14.09.2016 року «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до ст. 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII- на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

10 грудня 2015 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про державну службу» № 889-VIII, який набрав чинності 01 травня 2016 року.

Згідно із п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII втратив чинність Закон України «Про державну службу» № 3723-XII від 16 грудня 1993 року, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України 1993 року, № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з п. 1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Як вбачається з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 20.05.2022 року №15054-9830/Г-01/8-0400/22 згідно записів трудової книжки для призначення пенсії за віком за нормами Закону №889 до спеціального стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби позивачу можливо зарахувати періоди роботи з 16.03.2007 по 24.01.2016 та з 30.01.2016 по 07.02.2016 на посаді начальника управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська.

З матеріалів справи встановлено, що єдиною підставою для відмови у переведенні позивача на пенсію, відповідно до положень Закону України «Про державну службу», стало те, що на думку відповідача, позивач має лише 8 років 11 місяців 14 днів стажу на посадах державної служби.

Згідно відомостей, які містяться в трудовій книжці позивача серії № НОМЕР_2 від 01.11.1979 року, у періоди, не зараховані відповідачем до стажу роботи на посадах державної служби, ОСОБА_1 працював:

- з 21.03.1983 р. по 03.08.1990 р. - військова служба на офіцерській посаді у військовій частині № НОМЕР_1 ;

- з 24.12.2015 р. по 11.08.2020 р. - Начальник управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська (поновлено Наказом № 163-О від 07.07.2020р.);

- з 11.08.2020 р. - Начальник відділу господарського обслуговування та матеріально - технічного забезпечення № 7 управління адміністративного забезпечення у порядку переведення з посади Начальник управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська.

12 лютого 2022 року ОСОБА_1 виповнилося 65 років, а тому у нього закінчився термін перебування на державній службі.

Як вбачається з відмови відповідача, позивачу не зараховано до стажу на посадах державної служби періоду проходження військової служби з 21.03.1983 р. по 03.08.1990 р.

Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 283 від 03.05.1994 року (чинного до 01.05.2016 року, тобто в період проходження позивачем служби) визначались посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Пунктом 3 вказаного Порядку передбачено, що до стажу державної служби включається також, зокрема, час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

З трудової книжки вбачається, що в період з 21.03.1983 року по 03.08.1990 року позивач проходив військову службу на офіцерській посаді у військовій частині НОМЕР_1 .

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач має право на зарахування часу військової служби з 21.03.1983 р. по 03.08.1990 до стажу державної служби.

Суд зазначає, що віднесення періоду військової служби до страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби, є певною соціальною гарантією військовослужбовців, а тому повинна застосовуватись поряд із положенням Закону України «Про державну службу».

Також, судом встановлено, що відповідачем не зараховано до стажу державної служби період перебування на посаді начальник управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська з 24.12.2015 р. по 07.07.2020 р.

З трудової книжки вбачається, що ОСОБА_1 звільнено з посади начальника з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади», пункт 72 частини 1 статті 36 КЗпП України.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з позовом.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.10.2016 року (колегія суддів - Верба І.О., Кононенко О.В., Сидоренко Д.В.) у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, Міністерства юстиції України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служба безпеки України, про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, виплату середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено повністю.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.12.2016 року (колегія суддів - Гімон М.М., Чумак С.Ю., Юрко І.В.) апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення. Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2016 року у справі № 804/704/16 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 25.06.2020 року (колегія суддів - Губська О.А., Білак М.В., Калашнікова О.В.) касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року задоволено частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року в цій справі скасовано.

Ухвалено нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, Міністерства юстиції України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба безпеки України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, виплату середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ голови Правління Пенсійного фонду України від 23 грудня 2015 року № 902-О про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська з 24 грудня 2015 року.

Зобов`язано Пенсійний фонд України проінформувати Міністерство юстиції України про відкликання відомостей про застосування до ОСОБА_1 заборони, передбаченої частиною 3 статті 1 Закону України Про очищення влади.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська допущено до негайного виконання.

Справу № 804/704/16 в частині позовних вимог про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу направлено на новий судовий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Наказом від 07.07.2020 року №163-О «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 » на виконання постанови Верховного Суду від 25 червня 2020 року у справі № 804/704/16 поновлено ОСОБА_1 на посаді начальник управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська з 24.12.2015 року.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 9 Закону про відпустки до стажу роботи, що дає право на щорічну основну відпустку, зараховується також час, коли працівник фактично не працював, але за ним згідно із законодавством зберігалися місце роботи (посада) та заробітна плата повністю або частково (в тому числі час оплаченого вимушеного прогулу, спричиненого незаконним звільненням або переведенням на іншу роботу).

Матеріалами справи підтверджено, що за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 виплачено середній заробіток у зв`язку з незаконним звільненням з посади .

Враховуючи те, що час оплаченого вимушеного прогулу зараховується до стажу роботи, який дає право на щорічну основну відпустку, робочий рік (період), за який працівнику має надаватися щорічна основна відпустка, повинен відлічуватися з дня поновлення його на роботі. Відтак, можна зробити висновок що час вимушеного прогулу відповідно до чинного законодавства має зараховуватись до трудового стажу.

Частиною 2 статті 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

З аналізу норм чинного законодавства суд приходить до висновку, що поновлення на роботі за рішенням суду супроводжується прийняттям наказу про поновлення на роботі та внесенням змін до трудової книжки. При цьому, моментом, з якого особу необхідно вважати поновленим на роботі, є день видання наказу про звільнення, а не день винесення судом рішення. Зазначене свідчить, що весь час вимушеного прогулу зараховується до трудового стажу, оскільки судом визнано протиправним звільнення та особа вважається такою що працювала даний період часу.

На підставі вищевикладеного, суд робить висновок про необхідність зарахування до загального стажу та стажу державного службовця період роботи ОСОБА_1 на посаді начальника управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська за період з 24.12.2015 р. по 07.07.2020 р.

Також, суд зазначає, що стаж державної служби позивача, підтверджується Наказом від 10.08.2020 року № 700-О «Про призначення ОСОБА_1 », з якого вбачається, що ОСОБА_1 призначено 11.08.2020 на нижчу посаду начальника відділу господарського обслуговування та матеріально-технічного забезпечення № 7 управління адміністративного забезпечення з посадовим окладом 7 050 грн у порядку переведенні з посади начальника Управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська. Підстава: заява ОСОБА_1 . Взято до відома, що ОСОБА_1 має п`ятий ранг державного службовця. Встановлено ОСОБА_1 надбавку за вислугу років на державній службі - 50 відсотків посадового окладу державного службовця відповідно до ст 52 Закону України від 10 грудня 20)5 року № 889-VIII «Про державну службу» (стаж 20 років 09 місяців 08 днів) з 11.08.2020.

Крім того, стаж державної служби позивача підтверджується Наказом від 15.12.2021 року № 1397-О «Про уточнення стажу державної служби працівників Головного управління» відповідно до листа Національного агентства України з питань державної служби від 22.09.2021 №6783/13-21, в якому зазначено, що стаж державної служби працівника Головного управління станом на 04 жовтня 2021 року ОСОБА_1 , заступника начальника відділу господарського обслуговування та матеріально-технічного забезпечення № 6 21 рік 11 місяців 00 днів (надбавка за вислугу років 50%).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону №889-VIII, державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством. статус державного службовця.

Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби (частина 2 статті 1 Закону №889-VIII).

Як зазначено вище, позивач перебував на різних посадах державної служби в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відтак суд приходить до висновку, що дані періоди роботи зараховуються до стажу роботи на посадах державної служби.

Таким чином, беручи до уваги те, що станом на момент набрання чинності Законом №889 позивач мав загальний стаж державної служби понад 10 років, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірність рішення щодо відмови у переведенні ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу», у зв`язку із чим, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області видати ОСОБА_1 нову довідку про складові заробітної плати помісячно за період з 16.03.2007 р. по 11.02.2022 р. з урахуванням відомостей, які зазначені у Довідці форми ОК-5 ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 3 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року №622, видати довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державному службовцю можливо у разі якщо така особа, станом на 01.05.2016, має не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ (далі - Закон №3723-ХІІ) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями. - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Законодавцем визначено правила, які підлягають застосуванню при призначенні пенсії державним службовцям після 01 травня 2016 року, тобто, підлягають застосуванню у сукупності норми, визначені п. 10.12, розділ XI "Прикінцеві та перехідних положень" Закону № 889- VIII, і норми, передбачені ч. 1 ст. 37 Закон №3723-ХП. які визначають| умови для призначення пенсії державного службовця, а саме: вік (у даному випадку 62 роки), стаж державного службовця і страховий стаж.

Пунктом 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 передбачено, що посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби). Розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачу за його заявою видано довідку від 13.05.2022 № 227 про складові заробітної плати за період з 16 березня 2007 року по 11 лютого 2022 року.

Однак, в довідці не вказано заробітну плату помісячно з січня 2016 року по липень 2020 року, оскільки, як зазначає відповідач, заробітна плата позивачу не нараховувалась, а кошти були нараховані за рішенням Дніпропетровського окружного суду від 15.10.2020 по справі № 804/704/16, як компенсація за час вимушеного прогулу, а не як заробітна плата ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 804/704/16 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24 грудня 2015 року по 06 липня 2020 року включно у розмірі 1207886 (один мільйон двісті сім тисяч вісімсот вісімдесят шість) грн. 09 коп. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Допущено негайне виконання рішення суду у межах суми стягнення за один місяць.

Матеріалами справи підтверджено, що за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 виплачено середній заробіток у зв`язку з незаконним звільненням з посади .

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року в справі №755/12623/19 (провадження №14-47цс21) сформувала висновок про те, що середній заробіток за час вимушеного прогулу за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин.

На підставі вищевикладеного, суд не погоджується з доводами відповідача про те, що заробітна плата позивачу не нараховувалась, а кошти були нараховані за рішенням Дніпропетровського окружного суду від 15.10.2020 по справі № 804/704/16, як компенсація за час вимушеного прогулу та приходить до висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області видати ОСОБА_1 нову довідку про складові заробітної плати помісячно за період з 16.03.2007 р. по 11.02.2022 р. з урахуванням відомостей, які зазначені у довідці форми ОК-5 ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності своїх дій та рішення. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову в розмірі 992,40 грн.

Враховуючи викладене, сплачений позивачем судовий збір за подачу позову до суду в сумі 992,40 грн., підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Крім того, представником позивача заявлено клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу в загальному розмірі 6 000, 00 грн.

Відповідно до ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, позивачем до клопотання було додано Додаток №4 до Договору про надання правової допомоги №121 від 20.07.2020 року, укладеного між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням Смарт Юрист.

Відповідно до Додатку № 4 від 28.07.2022 р. до Договору, ОСОБА_1 за підготовку та подачу позовної заяви до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, що включає:

1. Аналіз наданих клієнтом матеріалів та документів; надання правової кваліфікації обставин справи; визначення нормативно-правової підстави вимоги; моніторинг судових рішень; визначення судової практики застосування правових норм для визначення правової позиції; підготовка адміністративного позову до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії; подача адміністративного позову до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

2. Супровід у Дніпропетровському окружному адміністративному суді справи за позовом клієнта до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії; сплатив вартість послуг без ПДВ 6 000,00 грн.

На підтвердження наданої правничої допомоги до матеріалів справи долучено:

- Копію Додатку №4 від 28.07.2022 р. до Договору про надання правової допомоги № 121 від 20.07.2020 р.;

- Копію рахунку на оплату № 280 від 26.08.2022 р.;

- Копію акту №4 приймання-передачі наданих послуг від 26 серпня 2022 р.;

- Копію звіту про надану правничу допомогу від 26 серпня 2022 р.;

- Копію квитанції № MP_AB020383AIA_25481162 від 05.09.2022 р. на суму 6 000 грн.

Приписами п. 1 ч. 3 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України)

Таким чином, розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно із умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена.

Так, з наданих до суду матеріалів позивачу надано наступні юридичні послуги:

- підготовка та подача позовної заяви до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, аналіз наданих клієнтом матеріалів та документів; надання правової кваліфікації обставин справи; визначення нормативно-правової підстави вимоги; моніторинг судових рішень; визначення судової практики застосування правових норм для визначення правової позиції; підготовка адміністративного позову до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії; подача адміністративного позову до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, супровід у Дніпропетровському окружному адміністративному суді справи за позовом клієнта до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Вирішуючи питання співмірності витрат адвоката, заявлених до стягнення, суд зазначає, що стаття 134 КАС України не позбавляє права суду перевіряти дотримання позивачем вимог частини п`ятої статті 134 щодо співмірності заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Суд вказує на те, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Так, враховуючи незначну складність категорії справи, виходячи з усталеної правової позиції у таких справах, суд вважає, що робота з матеріалами справи, формування правової позиції, аналіз та збирання доказової бази, підготовка (складання) та подання позовної заяви до суду не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

При цьому, судом враховано, що сама по собі справа є не складною, а спірні правовідносини - не новими у судовій практиці, а тому, підготовка до вказаної справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи, а також не потребувала затрат значного часу та коштів, які заявлені позивачем як витрати на правову допомогу.

Отже, враховуючи складність справи, а також те, що розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження без участі адвоката в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що вартість заявлених послуг на правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн., не відповідають критерію співмірності розміру витрат з урахуванням складності справи та виконаних адвокатом робіт, тому суд вважає їх надлишковими та такими, що не відповідають приписам статті 134 КАС України і відповідно такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

З огляду на встановлені обставини суд приходить до висновку, що на користь позивача в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу у справі №160/11581/22 підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст.ст. 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію державного службовця відповідно до Закону України Про державну службу.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області видати ОСОБА_1 нову довідку про складові заробітної плати помісячно за період з 16.03.2007 р. по 11.02.2022 р. з урахуванням відомостей, які зазначені у Довідці форми ОК-5 ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу починаючи з 19 квітня 2022 року з урахуванням нової довідки про складові заробітної плати помісячно за період з 16.03.2007 р. по 11.02.2022 р.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судові витрати по сплаті судового збору за подачу позову до суду у розмірі 992,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 2 000 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник