Справа № 240/521/22
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2022-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2022 року м. Житомир

справа № 240/521/22

категорія 102000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул. Мала Бердичівська, 23, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , до Овруцького відділу управління Державної міграційної служби України в Житомирській області про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 з позовом, у якому просить:

- визнати протиправною відмову Овруцького відділу управління Державної міграційної служби України в Житомирській області у видачі - ОСОБА_2 паспорту громадянина України у зв"язку з досягненням нею 14-річного віку у формі книжечки, що передбачена Положенням про паспорт громадянина України, яке затверджено Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІІ;

- зобов`язати Овруцький відділ управління Державної міграційної служби України в Житомирській області видати - ОСОБА_2 паспорту громадянина України у зв"язку з досягненням нею 14-річного віку у формі книжечки, що передбачена Положенням про паспорт громадянина України, яке затверджено Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІІ.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач протиправно відмовляє у виготовленні та видачі у зв`язку із досягненням 14-річного віку її доньці паспорта громадянина України у формі книжечки, чим, на думку позивача, порушує права та законні інтереси його неповнолітньої дитини.

Зазначає, що відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ та норм Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус", паспорт громадянина України може виготовлятися не тільки у формі картки з безконтактним електронним носієм, а й у формі паспортної книжечки.

Примушування ж до обробки персональних і водночас конфіденційних даних з метою оформлення паспорта громадянина України, без якого громадянину не обійтися, розцінюється як неправомірне втручання в особисте життя з боку держави (в особі її органів).

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 18.01.2022 провадження у справі відкрито. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвала про відкриття провадження була направлена позивачу та відповідачу за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, вказана ухвала отримана відповідачем.

Відповідач у строк, встановлений ч.1 ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), зазначений в ухвалі про відкриття провадження надіслав до суду відзив на позовну заяву за вхідним №11099/22.

У відзиві на позовну заяву просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість. Зазначає, що територіальним підрозділом не було відмовлено в оформленні паспорта, оскільки позивач звертався із зверненням та не надав у повному обсязі, визначеного Порядком оформлення і видачі паспорта громадянина України переліку документів, необхідного для оформлення паспорта. Окрім того зауважує, що неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент звернення до відповідача виповнилось лише 15 років.

Вказує, що до Овруцького районного відділу управління Державної міграційної служби України в Житомирській області надійшло письмове звернення довільної форми у вигляді заяви, в якій позивач просила видати паспорт у формі книжечки її доньці. Листом від 26 серпня 2021 року заявнику було роз`яснено порядок та процедуру за якою здійснюється оформлення та видача паспорта громадянина України, що діяла на момент звернення позивача до УДМС.

З урахуванням зазначеного, просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у зв"язку з безпідставністю і необґрунтованістю.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 24 березня 2006 року, громадянка ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 м.Овруч Житомирської області, про що в Книзі реєстрації народжень 24 березня 2006 року зроблено відповідний запис за №42. Батьки: ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с.7).

ОСОБА_2 звернулась із заявою від 29.07.2021 до Овруцького районного відділу управління Державної міграційної служби в Житомирській області, в якій просила видати паспорт громадянина України у формі книжечки за єдиним зразком, що затверджений Кабінетом Міністрів України та передбачений Положенням про паспорт громадянина України, затверджений Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ.

В додатках до вказаної заяви не додано будь-яких документів (а.с.18).

Овруцький районний відділ управління Державної міграційної служби в Житомирській області листом за вих.№Г-14/6/1827-21/1827/286-21 від 26.08.2021 повідомив ОСОБА_4 , що її звернення розглянуто у порядку ст.15 Закону України "Про звернення громадян" та зазначено, що відсутні підстави для оформлення та видачі паспорта громадянина України відповідно до постанови Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ, оскільки не було надано рішення суду, яке набрало законної сили про зобов"язання Державної міграційної служби оформити та видати дитині паспорт громадянина України зразка 1994 року.

Також вказано, що для оформлення паспорта громадянина України нового зразка, відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302 (далі - Порядок № 302), дитині необхідно з"явитися до Овруцького районного відділу управління Державної міграційної служби у Житомирській області та надати необхідні документи, а саме:

- рішення суду, що набрало законної сили;

- свідоцтво про народження;

- оригінали документів, що підтверджують громадянство та посвідчують особу батьків або одного з них, які на момент народження особи перебували у громадянстві України (для підтвердження факту належності особи до громадянства України). У разі відсутності таких документів або у разі, коли батьки чи один із батьків такої особи на момент її народження були іноземцями або особами без громадянства, або у разі набуття особою громадянства України на території України подається довідка про реєстрацію особи громадянином України;

- дві фотокартки розміром 3,5 х 4,5 см;

- довідки про реєстрацію / зняття з реєстрації місця проживання особи (а.с.8-11).

Не погоджуючись із вказаним та наголошуючи, що невидача паспорта громадянина України у формі книжечки порушує права та законні інтереси, в контексті наявних релігійних переконань, позивач в інтересах своєї неповнолітньої дитини звернулась із вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

За змістом частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до частин першої, другої статті 35 Конституції України кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Це право включає свободу сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, безперешкодно відправляти одноособово чи колективно релігійні культи і ритуальні обряди, вести релігійну діяльність. Здійснення цього права може бути обмежене законом лише в інтересах охорони громадського порядку, здоров`я і моральності населення або захисту прав і свобод інших людей. За змістом частини четвертої цієї ж статті, ніхто не може бути увільнений від своїх обов`язків перед державою або відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань.

Згідно із статтею 3 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» від 23.0.4.1991 № 987-XII (далі - Закон України «Про свободу совісті та релігійні організації») кожному громадянину в Україні гарантується право на свободу совісті. Це право включає свободу мати, приймати і змінювати релігію або переконання за своїм вибором і свободу одноособово чи разом з іншими сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, відправляти релігійні культи, відкрито виражати і вільно поширювати свої релігійні або атеїстичні переконання.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» громадяни України є рівними перед законом і мають рівні права в усіх галузях економічного, політичного, соціального і культурного життя незалежно від їх ставлення до релігії. В офіційних документах ставлення громадянина до релігії не вказується. За змістом частини третьої цієї статті, ніхто не може з мотивів своїх релігійних переконань ухилятися від виконання конституційних обов`язків. Заміна виконання одного обов`язку іншим з мотивів переконань допускається лише у випадках, передбачених законодавством України.

Згідно з частинами другою, десятою статті 5 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» церква (релігійні організації) в Україні відокремлена від держави. Релігійна організація зобов`язана дотримуватись вимог чинного законодавства і правопорядку.

За змістом частини першої статті 92 Основного Закону виключно законами України, зокрема, визначаються: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; громадянство, правосуб`єктність громадян, статус іноземців та осіб без громадянства, засади регулювання демографічних та міграційних процесів.

Згідно із частиною першою статті 1 Закону України «Про Єдиний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» (в редакції, згідно із Законом України від 14.07.2016 №1474-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус, спрямованих на лібералізацію Європейським Союзом візового режиму для України») суспільні відносини, пов`язані із збиранням, накопиченням, захистом, зберіганням, обліком, використанням і поширенням інформації Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Реєстр), оформленням, видачею, обміном, пересиланням, вилученням, поверненням державі, визнанням недійсними та знищенням передбачених цим Законом документів, регулюються Конституцією України, міжнародними договорами України, цим та іншими законами України, а також прийнятими на їх виконання нормативно-правовими актами у сферах, де використовуються відповідні документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи.

Частиною першою статті 4 Закону України «Про Єдиний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» передбачено, що єдиний державний демографічний реєстр (Реєстр) - це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина.

Реєстр та майнові права інтелектуальної власності на створені на замовлення уповноважених суб`єктів для функціонування Реєстру об`єкти інтелектуальної власності належать державі. Відчуження, передача чи інше використання, ніж визначено цим Законом, Реєстру, його структурних складових та майнових прав інтелектуальної власності забороняються.

Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про Єдиний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються на документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, і документи, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус.

Одним із документів Реєстру, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, зазначено паспорт громадянина України (підпункт «а» пункту 1 частини першої статті 13 Закону України «Про Єдиний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус»).

Відповідно до частини третьої статті 13 Закону України «Про Єдиний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний паспорт України, службовий паспорт України містять безконтактний електронний носій.

Підстави, за яких уповноважений суб`єкт, якщо інше не передбачено цим Законом, має право відмовити заявникові у видачі документа, встановлено в частині сьомій статті 16 Закону України «Про Єдиний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус».

Згідно із частинами першою, другою статті 21 Закону України «Про Єдиний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України.

Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини четвертої статті 21 Закону України «Про Єдиний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Згідно з частиною шостої статті 7 Закону України «Про Єдиний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» забороняється вимагати від осіб та вносити до Реєстру інформацію, не передбачену цим Законом. Забороняється вимагати від осіб персональні дані, що свідчать про етнічне походження, расу, політичні, релігійні чи інші переконання, звинувачення у скоєнні злочину або засудження до кримінального покарання, а також дані щодо здоров`я або статевого життя.

На виконання положень частини другої статті 15 та абзацу другого частини другої статті 21 Закону України «Про Єдиний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» Кабінет Міністрів України 25.03.2015 прийняв постанову №302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» (далі - Постанова № 302, у редакції, викладеній згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 №745), якою затвердив: зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм згідно з додатками 1 і 2; зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, згідно з додатками 3 і 4; Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України.

За змістом пункту 2 Постанови №302 із застосуванням засобів Реєстру запроваджено: з 01.01.2016 - оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII; з 01.11.2016 оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.

За пунктом 3 Постанови №302 до завершення роботи із забезпечення в повному обсязі територіальних підрозділів Державної міграційної служби матеріально-технічними ресурсами, необхідними для оформлення і видачі паспорта громадянина України, зразки бланків якого затверджено цією постановою, паспорт громадянина України може оформлятися з використанням бланка паспорта громадянина України у формі книжечки; прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 01.11.2016 припиняється; паспорт громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, оформлений та виданий на підставі документів, поданих до 01.11.2016, є чинним протягом строку, на який його було видано.

Відповідно до пунктів 1, 2 додатка 2 «Технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм» до Постанови № 302 бланк паспорта громадянина України (далі - паспорт) виготовляється у формі пластикової картки типу ID-1, що містить безконтактний електронний носій.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус, спрямованих на лібералізацію Європейським Союзом візового режиму для України" від 14.07.2016 №1474-VIII (далі - Закон України №1474-VIII) до приведення законодавства у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону, якщо інше не передбачено цим Законом. Поряд із тим, за пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №1474-VIII, Кабінет Міністрів України зобов`язано, з-поміж іншого, у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

У межах встановленого Законом України №1474-VIII строку уряд прийняв постанову від 26.10.2016 №745, якою вніс відповідні зміни до Постанови №302 (положення цієї Постанови (у новій редакції) наведено). Постанова №745 набрала чинності з 01.11.2016, і з тієї ж дати офіційно встановлено, що паспорт громадянина України оформляється виключно у формі картки з безконтактним електронним носієм з використанням бланка, затвердженого Постановою №302.

Підпунктом 1 пункту 7 Порядку № 302 встановлено, що оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта особі, яка досягла 14-річного віку, здійснюється на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто.

Відповідно до пункту 35 Постанови №302 заявник для оформлення паспорта подає такі документи: свідоцтво про народження, оригінали документів, що підтверджують громадянство та посвідчують особу батьків або одного з них, документи, що підтверджують сплату адміністративного збору, або оригінал документа про звільнення від його сплати; документи, що підтверджують відомості для внесення додаткової змінної інформації до безконтактного електронного носія та у паспорт (за наявності таких документів).

З огляду на системний аналіз зазначених норм права, суд дійшов висновку, що реалізація волевиявлення громадянина на отримання паспорта, незалежно від форми такого, здійснювалась і здійснюється шляхом подання заяви-анкети до компетентного органу особисто особою, яка звертається за отриманням паспорта, із зазначенням інформації та долученням документів, які передбачені вимогами чинного законодавства. При цьому, дотримання особою певних правил, пов`язаних з процедурою оформлення та видачі паспорта, зокрема щодо дотримання форми заяви, є обов`язковим.

Положення про паспорт громадянина України, затверджене Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2235-ІІІ, на яке позивач посилається як на одну з правових підстав для задоволення позовних вимог, прийнято на виконання вимог статті 5 Закону України від 08.10.1991 №1636-ХІІ «Про громадянство України» (який втратив чинність згідно із Законом України від 18.01.2001 №2235-ІІІ «Про громадянство України»).

Матеріали справи свідчать, що спірні правовідносини виникли у зв`язку з тим, що у липні 2021 року ОСОБА_5 звернулась до Овруцького районного відділу управління Державної міграційної служби України в Житомирській області із заявою про отримання паспорта громадянина України зразка 1994 року, оскільки через власні переконання не хоче, щоб вказаний документ оформляли засобами Реєстру.

Зазначена заява подана 29.07.2021 у довільній письмовій формі, без заповнення законодавчо встановленої форми затвердженої Постановою №302.

Окрім того, у матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_5 зверталася до відповідного територіального органу Державної міграційної служби України із заявою про видачу паспорта у формі книжечки із заповненням законодавчо визначеного зразка заяви, а також відсутні докази надання позивачем до територіального органу Державної міграційної служби України необхідного переліку документів.

Оскільки ОСОБА_5 та/чи її мати не зверталась до відповідача із заявою, сформованою відповідно до вимог Постанови №302 з доданими до неї обов`язковими документами, що є передумовою для розгляду питання про оформлення та видачу паспорта громадянина України, суд дійшов висновку, що розгляд поданої ОСОБА_6 заяви від 29.07.2021 відповідно до Закону України «Про звернення громадян» є роз`ясненням законодавчо визначеного алгоритму дій, необхідного для отримання паспорта громадянина України, та не є порушенням прав позивача та її неповнолітньої дитини з боку відповідача.

Відсутність відмови відповідача у оформленні паспорта на підставі поданої позивачем заяви, робить передчасним звернення до суду з позовом про визнання протиправною відмови Овруцького районного відділу управління Державної міграційної служби України в Житомирській області в оформленні ОСОБА_2 паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ та зобов`язання відповідача оформити та видати ОСОБА_2 паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІ.

Суд при цьому зазначає, що ОСОБА_5 не позбавлена права на звернення до суду за судовим захистом у разі, коли нею буде дотримано всіх необхідних процедур, однак за наслідками буде відмовлено у задоволенні потреби у видачі паспорта у формі книжечки.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 04.03.2020 у справі №260/687/19.

Верховний Суд у справі №807/447/18 06 лютого 2020 року зробив висновок про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки при зверненні до відповідачів заявниками не було дотримано необхідної процедури, передбаченої законодавством. Розгляд поданих заяв та скарги відповідно до Закону України "Про звернення громадян" не є порушенням прав заявників з боку відповідачів. Листи останніх, з якими висловила незгоду позивачка, не є рішеннями суб`єктів владних повноважень у розумінні КАС України.

Сама по собі незгода позивача зі змістом відповідей не спростовує факту розгляду вказаних звернень в установленому законом порядку та не може бути підставою для визнання протиправними дій відповідачів і задоволення позовних вимог щодо зобов`язання останніх видати позивачу паспорт у формі книжечки, навіть у разі наявності в нього такого права, оскільки заявниками не було дотримано процедури звернення за паспортом та не надано необхідних для цього документів.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що відсутні підстави для визнання протиправною відмови відповідача у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки та зобов`язання відповідача оформити та видати позивачу паспорт громадянина України у формі книжечки, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ.

При ухваленні рішення у справі враховано правову позицію Сьомого апеляційного адміністративного суду у справі № 240/2936/21 від 12.01.2022.

Щодо твердження позивача про необхідність застосування висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у зразковій справі № 806/3265/17 (Пз/9901/2/18), суд зазначає наступне.

Застосування правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у вказаній вище постанові в межах розгляду даної адміністративної справи є безпідставним, оскільки задоволення позову, було б можливо у тому разі, коли б позивач звернувся б до відповідного територіального підрозділу Державної міграційної служби України із проханням видати йому паспорт у формі книжечки у зв`язку із відмовою в обробці персональних даних та надав документи, передбачені пунктом 35 Постанови №302, а саме: оригінал свідоцтва про народження, оригінал документів, що підтверджують громадянство батьків; документи, що підтверджують відомості для внесення додаткової змінної інформації до безконтактного електронного носія та у паспорт (за наявності таких документів); документ про місце проживання - довідку органу реєстрації встановленого зразка та за наслідками вирішення саме такої заяви, поданої в установленому законом порядку, а не на підставі Закону України «Про звернення громадян».

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року, серія A, №303-A, п.29).

Відповідно до положень ст. 139 КАС України питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 242-246, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до Овруцького відділу управління Державної міграційної служби України в Житомирській області (вул.Шевченка, 31 а, Овруч, Овруцький район, Житомирська область, 11106) про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити дії, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено в повному обсязі 04 жовтня 2022 року.

Суддя А.В. Горовенко