Справа № 640/24797/21
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2022-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2022 року м. Київ № 640/24797/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доМіністерства соціальної політики України
провизнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) із позовною заявою до Міністерства соціальної політики України (далі також відповідач, Мінсоцполітики), у якій просить:

1) визнати протиправними дії посадових осіб Мінсоцполітики щодо відмови у внесенні прізвища позивача до списку працівників, осіб рядового та начальницького складу пожежної охорони органів внутрішніх справ України, які брали безпосередню участь у гасінні пожежі на Чорнобильській АЕС 26 квітня 1986 року, для призначення державної стипендії;

2) зобов`язати Мінсоцполітики внести прізвище позивача до списку працівників, осіб рядового та начальницького складу пожежної охорони органів внутрішніх справ України, які брали безпосередню участь у гасінні пожежі на Чорнобильській АЕС 26 квітня 1986 року, для призначення державної стипендії.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він має право на отримання державної стипендії відповідно Указів Президентів України від 10 травня 2006 року, від 12 квітня 2017 року та від 18 квітня 2019 року «Про довічні державні стипендії для працівників, осіб рядового та начальницького складу пожежної охорони органів внутрішніх справ України, які брали безпосередню участь у гасінні пожежі на Чорнобильській АЕС 26 квітня 1986 року», оскільки він приймав безпосередню участь у гасінні пожежі на четвертому енергоблоці Чорнобильській АЕС в ніч на 26 квітня 1986 року, отримав дозу випромінювання 53 бера, внаслідок чого йому була встановлена ІІ група інвалідності.

На неодноразові звернення, Мінсоцполітики відмовляло йому у призначенні державної стипендії, посилаючись на те, що позивач був водієм, а тому не брав безпосередню участь у гасінні наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в ніч на 26 квітня 1986 року.

З вказаними діями відповідача позивач не погоджується, що і стало підставою для звернення до адміністративного суду з цією позовною заявою.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 вересня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Вказаною ухвалою відповідачу надано час для надання відзиву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

25 жовтня 2021 року відповідач подав відзив на позовну заяву у якому вказав, що на підставі Указів Президентів України від 10 травня 2006 року №358/2006, від 12 квітня 2017 року №108/2017 та від 18 квітня 2019 року №150/2019 «Про призначення довічних державних стипендій для працівників, осіб рядового та начальницького складу пожежної охорони органів внутрішніх справ України, які брали безпосередню участь у гасінні пожежі на Чорнобильській АЕС 26 квітня 1986 року» були призначені довічні державні стипендії вищезазначеним категоріям осіб, які брали безпосередню участь у гасінні пожежі на Чорнобильській АЕС та її охороні саме 26 квітня 1986 року. Серед зазначених у списках отримувачів довічних державних стипендій відсутні службовці, які несли службу у м. Прип`ять.

Водночас, відповідно до копій наказу Управління пожежної охорони Управління внутрішніх справ Київської обласної Ради народних депутатів від 07 липня 1986 року №76 та маршрутного листа Управління державної пожежної охорони Головного управління внутрішніх справ Київської області від 22 травня 1996 року №9/2/111 ОСОБА_1 ніс службу 26 квітня 1986 року у місті Прип`ять.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 у період з 21 квітня 1960 року по 31 серпня 1984 року працював на посаді шофера ІІІ класу Розважівської міської пожежної охорони, а з 01 вересня 1984 року по 18 серпня 1988 року - на посаді водія І класу Розважівської міської пожежної охорони, що підтверджується копією трудової книжки.

Позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії та є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 30 січня 1998 року та вкладкою до нього від 22 травня 1998 року № НОМЕР_2 .

У відповідності до довідки серії ВТЭ-24 №030730, ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи з 24 вересня 1996 року, причиною якої зазначено - роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до довідки Управління пожежної охорони Управління внутрішніх справ Київського облвиконкому від 20 березня 1991 року №9/2/74 водій ППЧ-55 ОСОБА_1 приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 26 квітня 1986 року, доза опромінення складає 53 бер.

Згідно експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії по встановленню причинного зв`язку хвороб, інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС від 05 лютого 2001 року №36-4134, позивачу встановлений діагноз дисцикуляторна енцефалопатія, виражений астено-вегетативний синдром. Захворювання пов`язано з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Вказане також підтверджується актом про нещасний випадок на службі в пожежній охороні МВС СРСР від 19 липня 1991 року.

Згідно з маршрутним листом Управління державної пожежної охорони Головного управління МВС України в Київській області від 23 березня 1998 року №9/2/92 водій ППЧ-21 с. Розважів ОСОБА_1 приймав участь у заходах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і знаходився в 30-ти кілометровій зоні відчуження ЧАЕС, а саме: 26 квітня 1986 року (один день), місце несення служби Прип`ять, отримав дозу радіоактивного опромінення 53 бер.

З метою отримання державної стипендії, як особі, що брала безпосередню участь у гасінні наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в ніч на 26 квітня 1986 року, позивач звернувся до Офісу Президента з відповідною заявою.

Вказана заява була скерована Офісом Президента до Мінсоцполітики, яке листом від 21 січня 2020 року №219/0/5-20/29 відмовило позивачу у призначенні державної стипендії, як особі, що брала безпосередню участь у гасінні наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в ніч на 26 квітня 1986 року, оскільки у відповідних Указах Президента серед списків отримувачів довічних державних стипендій відсутні службовці, які несли службу у м. Прип`ять.

Вважаючи дії відповідача щодо відмови у призначенні державної стипендії, як особі, що брала безпосередню участь у гасінні наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в ніч на 26 квітня 1986 року, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України від 10 травня 2006 року №358/2006 «Про довічні державні стипендії для військовослужбовців, осіб рядового і молодшого начальницького складу органів внутрішніх справ України, які брали безпосередню участь у гасінні пожежі на Чорнобильській АЕС та її охороні 26 квітня 1986 року» засновано з 1 червня 2006 року довічні державні стипендії для військовослужбовців, осіб рядового і молодшого начальницького складу органів внутрішніх справ України, які брали безпосередню участь у гасінні пожежі на Чорнобильській АЕС та її охороні 26 квітня 1986 року і внаслідок значного радіоактивного опромінення стали інвалідами (далі довічні державні стипендії), призначивши їх зазначеним особам за списком, що додається.

Установлено, що: довічні державні стипендії виплачуються за місцем отримання пенсії щомісяця у розмірі трьох прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, незалежно від розміру пенсії чи заробітної плати; у разі смерті стипендіата або виїзду його на постійне місце проживання за межі України виплата зазначеної стипендії припиняється.

З метою забезпечення належного вшанування мужності, самовідданості та високого професіоналізму працівників, осіб рядового та начальницького складу пожежної охорони органів внутрішніх справ України, які безпосередньо брали участь у гасінні пожежі на Чорнобильській АЕС 26 квітня 1986 року та отримали значне радіоактивне опромінення, Указом Президента України від 12 квітня 2017 року №108/2017 «Про довічні державні стипендії для працівників, осіб рядового та начальницького складу пожежної охорони органів внутрішніх справ України, які брали безпосередню участь у гасінні пожежі на Чорнобильській АЕС 26 квітня 1986 року» засновано з 1 квітня 2017 року довічні державні стипендії для працівників, осіб рядового та начальницького складу пожежної охорони органів внутрішніх справ України, які брали безпосередню участь у гасінні пожежі на Чорнобильській АЕС 26 квітня 1986 року (далі - довічні державні стипендії), призначивши їх особам за списком, що додається.

Установлено, що: довічні державні стипендії виплачуються за місцем отримання пенсії щомісяця в розмірі трьох прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, незалежно від розміру пенсії чи заробітної плати; у разі смерті стипендіата або виїзду його на постійне місце проживання за межі України виплата цієї довічної державної стипендії припиняється.

Також, Указом Президента України від 18 квітня 2019 року №150/2019 «Про призначення довічних державних стипендій для працівників, осіб рядового та начальницького складу пожежної охорони органів внутрішніх справ України, які брали безпосередню участь у гасінні пожежі на Чорнобильській АЕС 26 квітня 1986 року

Відповідно до Указу Президента України від 12 квітня 2017 року № 108 «Про довічні державні стипендії для працівників, осіб рядового та начальницького складу пожежної охорони органів внутрішніх справ України, які брали безпосередню участь у гасінні пожежі на Чорнобильській АЕС 26 квітня 1986 року» призначено довічні державні стипендії для працівників, осіб рядового та начальницького складу пожежної охорони органів внутрішніх справ України, які брали безпосередню участь у гасінні пожежі на Чорнобильській АЕС 26 квітня 1986 року, особам за списком, наведеним в Указі.

Таким чином, саме Указом Президента України від 12 квітня 2017 року №108/2017 засновано довічні державні стипендії для працівників пожежної охорони органів внутрішніх справ України, які брали безпосередню участь у гасінні пожежі на Чорнобильській АЕС 26 квітня 1986 року.

У той же час, чинним законодавством України не визначений порядок розгляду та призначення довічних державних стипендій для працівників пожежної охорони органів внутрішніх справ України, які брали безпосередню участь у гасінні пожежі на Чорнобильській АЕС 26 квітня 1986 року, не визначено орган, який розглядає питання про призначення, порядку подання відповідних документів, тощо.

Водночас, відповідач у своєму відзиві на позовну заяву вказав, що при надходженні документів, які б підтверджували факт безпосередньої участі ОСОБА_1 26 квітня 1986 року в роботах по гасінню пожежі на 4-му енергоблоці Чорнобильської АЕС, Мінсоцполітики розгляне питання щодо включення його до списку працівників пожежної охорони органів внутрішніх справ України, які брали безпосередню участь у гасінні пожежі на Чорнобильській АЕС 26 квітня 1986 року.

Крім того, звернення ОСОБА_1 з відповідною заявою до Офісу Президента було скеровано для розгляду до Мінсоцполітики.

Таким чином, саме на Мінсоцполітики покладено обов`язок щодо визначення та подання списку осіб, які мають право на отримання довічної державної стипендії для працівників, осіб рядового та начальницького складу пожежної охорони органів внутрішніх справ України, які брали безпосередню участь у гасінні пожежі на Чорнобильській АЕС 26 квітня 1986 року.

З наданих позивачем документів у сукупності встановлено, що 26 квітня 1986 року він приймав участь у ліквідації наслідків аварії на 4-му енергоблоці Чорнобильської АЕС, отримав дозу опромінення, яка складає 53 бер, внаслідок чого має інвалідність ІІ групи з 24 вересня 1996 року, причиною якої є роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Разом з тим, з поданих документів не вбачається факту безпосередньої участі ОСОБА_1 у гасінні пожежі на Чорнобильській АЕС 26 квітня 1986 року.

Враховуючи вищевикладене, судом не встановлено обставин, які б свідчили, що позивач приймав безпосередню участь у гасінні пожежі на Чорнобильській АЕС 26 квітня 1986 року, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Крім того, вимога позивача зобов`язального характеру є похідною, а тому також задоволенню не підлягає.

У відповідності до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд прийшов до переконання про недоведеність позивачем заявлених вимог та наявності підстав для відмови у задоволенні адміністративного позову.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положень Закону України «Про судовий збір», а також йому відмовлено у задоволенні позовних вимог, підстави для розподілу судових витрат між сторонами відсутні.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 77, 243 246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.М. Погрібніченко