Справа № 520/26443/21
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2022-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2022 р. № 520/26443/21
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тітова О.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення відшкодування майнової шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), в якому просить суд: стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 суму у розмірі 1 473 709,45 грн. (один мільйон чотириста сімдесят три тисячі сімсот дев`ять гривень сорок п`ять копійок) у якості відшкодування майнової шкоди.

В обґрунтування позову зазначив, що проведеним службовим розслідуванням встановлено, що нестача речового майна виникла внаслідок його привласнення начальником сховища молодшим сержантом ОСОБА_1 шляхом вивезення іншими особами з території військової частини НОМЕР_1 автомобільним транспортом, без документального оформлення. Шкода у виді нестачі військового майна є наслідком порушення своїх службових обов`язків начальником сховища відділу зберігання речового майна речового складу молодшим сержантом ОСОБА_1 , який вчинив безпідставну видачу речового майна, що знаходилось в сховищі №21В на його відповідальному зберіганні, стороннім особам без документального оформлення, яке в подальшому було вивезено з території частини.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі без виклику сторін.

Сторони були належним чином повідомлені про прийняття позовної заяви до розгляду.

Представник відповідача, на адресу суду, відзив на адміністративний позов не надав.

Відповідно до частини 5, 6 статті 162 КАС України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Керуючись приписами ст.171, 257, 258 КАС України, суд зазначає, що розгляд позовної заяви здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи згідно із приписами ст. 258 КАС України, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 з 29.11.2017 проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 на посаді начальника сховища відділу зберігання речового майна речового складу, на яку призначений наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 29.11.2017 №31-РС та включений до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.11.2017 №323.

Перевіркою наявності речового майна речового складу військової частини НОМЕР_1 встановлено нестачу речового майна у сховищі № 21В (начальник сховища молодший сержант ОСОБА_1 ) на суму 1 484 499,73 грн., мішок спальний - 609 штук (ціна за одиницю 910,02 грн.) на загальну суму 554 202,18 грн.; черевики з високими берцями тип Б зимові - 521 пара (ціна за одиницю 1785,60 грн.) на загальну суму 930 297,60 грн.

Вказане майно було прийнято молодшим сержантом ОСОБА_1 згідно актів приймання-передачі від 25.08.2020 № 179, від 28.12.2020 № 305, від 21.12.2020 № 300, від 15.12.2020 № 283.

У відповідності до вимог Положення про інвентаризацію військового майна у Збройних Силах України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.2000 № 748, під час проведення щорічної інвентаризації станом на 24 листопада 2020 року все майно передане на відповідальне зберігання начальнику сховища молодшому сержанту ОСОБА_1 було в наявності, що підтверджується матеріалами щорічної інвентаризації станом на 24 листопада 2020 року.

З позовної заяви вбачається, що 26.07.2021 під час обходу технічної території речового складу о 17 год. 30 хв. начальником речового складу військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_2 за сховищем № 21В, в підвальному приміщенні, був знайдений мішок з речовим майном, а саме мішок спальний (1 шт.) та черевики з високими берцями літні тип В (2 пари), що вказувало на можливі факти крадіжок речового майна, про що була здійснена доповідь тимчасово виконуючому обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 .
В період з 27 липня по 25 серпня 2021 року силами особового складу речового складу був здійснений перерахунок вказаних предметів речового майна з частковим переміщенням у суміжні сховища у всіх матеріально - відповідальних осіб.

В результаті вжитих заходів було виявлено нестачу речового майна у сховищі № 21В, а саме: черевиків з високими берцями тип Б зимові у кількості 521 пара, мішка спального у кількості 609 штук (начальник сховища молодший сержант ОСОБА_1 ) на загальну суму 1484499,78 грн.

Відповідно до довідки - розрахунку про попередню вартість нестачі речового майна у сховищі № 21В загальний розмір нестачі речового майна станом на 25.08.2021 склав 1484499,78 грн.

Начальник сховища відділу зберігання речового майна речового складу молодший сержант ОСОБА_1 у розписці від 25.08.2021 підтвердив факт нестачі вказаних предметів речового майна та зазначив, що претензій до порядку проведеного прорахунку немає, з його результатами він згоден.

З метою остаточного підтвердження нестачі у сховищі № 21В, виключення можливості помилок під час переміщення та при проведенні перерахунку майна, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 25.08.2021 № 641 «Про проведення позапланової інвентаризації» призначено позапланову інвентаризацію окремих предметів речового майна (черевики з високими берцями тип А демісезонні, мішок спальний, черевики з високими берцями тип Б зимові, черевики з високими берцями тип В літні) у сховищах матеріально - відповідальних посадових осіб (головний сержант ОСОБА_3 , старший сержант ОСОБА_4 , молодший сержант ОСОБА_1 , працівник ЗС України ОСОБА_5 , працівник ЗС України ОСОБА_6 , працівник ЗС України ОСОБА_7 , майстер - сержант ОСОБА_8 ).

Нестача військового майна, а саме: черевиків з високими берцями тип Б зимові у кількості 521 пара, мішка спального у кількості 609 штук була підтверджена результатами проведеної позапланової інвентаризації, зокрема актами зняття залишків матеріальних засобів ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26.08.2021 №21 та матеріальних засобів «ОЦ» від 26.08.2021 № 22.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 25.08.2021 року № 642 «Про призначення службового розслідування» призначено службове розслідування за фактом нестачі майна відносно начальника речового складу підполковника ОСОБА_2 , заступника начальника речового складу майора ОСОБА_9 та начальника сховища відділу зберігання речового майна речового складу молодшого сержанта ОСОБА_1 за фактом нестачі речового майна, а саме: мішка складського в кількості 609 штук, черевиків з високими берцями тип Б зимові в кількості 521 пара із метою встановлення причини та обставини її утвореня.

Проведеним службовим розслідуванням встановлено, що нестача речового майна виникла внаслідок його привласнення начальником сховища молодшим сержантом ОСОБА_1 шляхом вивезення іншими особами з території військової частини НОМЕР_1 автомобільним транспортом, без документального оформлення. Шкода у виді нестачі військового майна є наслідком порушення своїх службових обов`язків начальником сховища відділу зберігання речового майна речового складу молодшим сержантом ОСОБА_1 , який вчинив безпідставну видачу речового майна, що знаходилось в сховищі №21В на його відповідальному зберіганні, стороннім особам без документального оформлення, яке в подальшому було вивезено з території частини.

Відповідно до висновків службового розслідування, в діях молодшого сержанта ОСОБА_1 , начальника сховища відділу зберігання речового майна речового складу, присутній склад дисциплінарного правопорушення у вигляді порушення вимог статей 11, 12, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які кожного військовослужбовця зобов`язують свято і непорушно додержуватися Законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, неухильно виконувати вимоги військових статутів, не допускати негідних вчинків, про все, що з ним сталось і стосується виконання ним службових обов`язків доповідати своєму безпосередньому начальникові, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, підпункту 3.2.41 пункту 3.2 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 16.07.1997 № 300, який зобов`язує начальників складів частини суворо виконувати правила приймання, зберігання, видавання та здавання матеріальних засобів, не допускати випадків псування та нестач, приймати та видавати матеріальні засоби за встановленими документами, своїх посадових обов`язків щодо надійного зберігання майна, що знаходяться в його сховищі на відповідальному зберіганні, недопущення нестачі речового майна в процесі зберігання.

Таким чином, за результатами службового розслідування підтверджено нестачу військового майна, а саме: черевиків з високими берцями тип Б зимові у кількості 521 пара, мішка спального у кількості 609 штук за загальну суму 1484499,78 грн. Сума нестачі облікована у книзі обліку нестач військової частини НОМЕР_1

За вищевказані правопорушення молодший сержант ОСОБА_1 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 06.09.2021 № 676 «Про результати службового розслідування» притягнений до повної матеріальної відповідальності заподіяної з його вини у розмірі 1 484 499,78 грн. (один мільйон чотириста вісімдесят чотири тисячі чотириста дев`яносто дев`ять гривень 78 копійок).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 10.09.2021 № 40-РС відповідач був звільнений з військової служби.

10 вересня 2021 року молодший сержант ОСОБА_1 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.09.2021 №201 виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та направлений на зарахування на військовий облік до першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також 10 вересня 2021 року молодший сержант ОСОБА_1 подав письмовий рапорт (вхідний №2521) з клопотанням про часткове погашення суми заборгованості по нестачі речового майна, на підставі якого 13 вересня 2021 року вніс до каси військової частини НОМЕР_1 суму в розмірі 10 790,33 грн. в рахунок погашення заборгованості (прибутковий касовий ордер № 13 від 13.09.2021).

Отже, позивачем зазначено, що на день звільнення молодшого сержанта ОСОБА_1 з військової служби сума його заборгованості за нестачу речового майна з урахуванням погашеної суми складає 1473709,45 гри. (один мільйон чотириста сімдесят три тисячі сімсот дев`ять гривен 45 коп).

Оскільки станом на 28 жовтня 2021 року ОСОБА_1 не було внесено жодних додаткових коштів для погашення залишку заборгованості, військова частина НОМЕР_1 надіслала останньому лист № 3856 від 28.10.2021 року про добровільне відшкодування залишку заборгованості.

Однак, на час подання позовної заяви, відповідь на вказаний лист № 3856 від 28.10.2021 у військову частину НОМЕР_1 не надходила, будь яких дій направлених на сплату коштів ОСОБА_1 не вчинялося.

За наведених обставин Військова частина НОМЕР_1 звернулась до адміністративного суду з даним позовом.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Відповідно до частини другої статті 65 Конституції України громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах, визначені Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року №548-XІV (далі - Статут).

Статтею 9 Статуту встановлено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 11 Статуту передбачається необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців, зокрема, обов`язок знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Відповідно до статті 16 Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно зі статтями 26, 27 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Відповідно до вимог пункту 3.1.9 наказу Міністерства оборони України від 16.07.1997 №300, усі посадові особи військової частини (з`єднання), які відають військовим (корабельним) господарством зобов`язані знати вимоги чинного законодавства України, наказів, положень, настанов, інструкцій та інших керівних документів щодо організації та ведення військового господарства та неухильно керуватись ними у своїй діяльності; організовувати та контролювати ведення обліку, правильне зберігання і своєчасне оновлення запасів матеріальних засобів усіх видів; здійснювати постійний контроль за правильним, ощадливим та доцільним витрачанням (використанням) матеріальних засобів, вживати необхідних заходів для боротьби з нераціональними їх витратами (використанням), втратами, нестачами, розкраданням.

Правовий режим майна, закріпленого за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, і повноваження органів військового управління та посадових осіб щодо управління цим майном визначається Законом України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» від 21 вересня 1999 року №1075-XIV (далі - Закон №1075-XIV).

Статтею 1 Закону №1075-XIV визначено, що військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

Згідно зі статтею 3 №1075-XIV військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті). З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 7 Закону №1075-XIV особи, винні у порушенні вимог цього Закону, притягаються до відповідальності згідно із законом.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків, визначає Закон України від 03.10.2019 №160-IX "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" (далі - Закон України №160-IX).

За змістом статті 1 Закону України №160-ІХ матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Пряма дійсна шкода (далі - шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків.

Відповідно до частини 1, 2 статті 3 Закону України №160-ІХ підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Згідно із частини 4 статті 3 Закону №160-ІХпереведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 6 Закону №160-ІХ особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій.

Відповідно до статті 4 Закону №160-IX особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди.

Згідно із ч.1 ст.7 Закону №160-ІХ розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.

Відповідно до ст. 12 Закону №160-ІХ у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

Відповідно до Функціональних обов`язків начальника сховища відділу зберігання речового майна речового складу, наявного в матеріалах справи, затверджених наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 31.07.2018 № 505 Про затвердження функціональних обов`язків та посадових інструкцій військовослужбовців та працівників начальник сховища відділу зберігання речового майна речового складу відповідає за: кількість, якість, ростовку майна, що знаходяться в його сховищі на відповідальному зберіганні; нестачу та псування речового майна, допущені в процесі зберігання. Він зобов`язаний: особисто здійснювати прийом та видачу майна і оформляти прибутково - видаткові, облікові документи; зберігати майно у суворій відповідності до вимог керівних документів.

Крім того, відповідно до підпункту 3.2.40 пункту 3.2 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 16.07.1997 № 300: начальники складів частини відповідають за приймання та видачу, правильне зберігання, якісний стан, повну наявність та своєчасний облік матеріальних засобів, за підтримку внутрішнього порядку, санітарний та протипожежний стан на складах.

Згідно з підпунктом 3.2.41. пункту 3.2 вказаного Положення начальники складів повинні: суворо виконувати правила приймання, зберігання, видавання та здавання матеріальних засобів, не допускати випадків псування та нестач; приймати та видавати матеріальні засоби за встановленими документами.

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами проведення службового розслідування складено Акт службового розслідування, який затверджено Заступником командира з матеріально - технічного забезпечення - начальником відділення матеріально - технічного забезпечення підполковником ОСОБА_10 03.09.2021, згідно змісту якого позивачем встановлено факт нестачі військового майна, а саме: черевики з високими берцями тип Б зимові у кількості 521 пара та мішок спальний у кількості 609 штук на загальну суму 1484499,78 грн, яка виникла внаслідок його привласнення начальником сховища молодшим сержантом ОСОБА_1 , ймовірнно шляхом вивезення іншими особами з території військової частини НОМЕР_1 автомобільним транспортом без документального оформлення.

З матеріалів справи також встановлено, що керуючись статтями 3, 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, заподіяну державі», наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 06.09.2021 №676 «Про результати службового розслідування» притягнуто до повної матеріальної відповідальності ОСОБА_1 , заподіяної з його вини у розмірі 1484499,78 грн. (один мільйон чотириста вісімдесят чотири тисячі чотириста дев`яносто дев`ять гривень 78 копійок).

Також судом встановлено, що 10 вересня 2021 року молодший сержант ОСОБА_1 подав письмовий рапорт (вхідний №2521) з клопотанням про часткове погашення суми заборгованості по нестачі речового майна, на підставі якого 13 вересня 2021 року вніс до каси військової частини НОМЕР_1 суму в розмірі 10 790,33 грн. в рахунок погашення заборгованості (прибутковий касовий ордер № 13 від 13.09.2021).

Оскільки станом на 28 жовтня 2021 року ОСОБА_1 не було внесено жодних додаткових коштів для погашення залишку заборгованості, військова частина НОМЕР_1 надіслала останньому лист № 3856 від 28.10.2021 року про добровільне відшкодування залишку заборгованості.

Однак відповідь на вказаний лист позивач не отримав, та підтвердження будь яких дій направлених на сплату коштів ОСОБА_1 матеріали справи не містять

Отже, відповідач був ознайомлений із фактом притягнення його до матеріальної відповідальності за заподіяну майнову шкоду, проте жодних дій, спрямованих на її добровільне відшкодування, не вчинив.

Враховуючи те, що матеріалами справи підтверджується факт заподіяння ОСОБА_1 майнової шкоди військовій частині НОМЕР_1 у сумі 1473709,45 грн, що відповідачем жодним чином не спростовано, вказаний розмір шкоди не відшкодовано у добровільному порядку, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача вказаної завданої ним майнової шкоди у судовому порядку.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки під час розгляду даної справи не залучались свідки та не проводились експертизи, підстави для стягнення з відповідача судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про стягнення відшкодування майнової шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 суму у розмірі 1 473 709,45 грн. (один мільйон чотириста сімдесят три тисячі сімсот дев`ять гривень сорок п`ять копійок) у якості відшкодування майнової шкоди.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Тітов