Справа № 160/926/19
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2022-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 вересня 2022 року м. Дніпросправа № 160/926/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Поспєлової А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 червня 2019 року

у справі №160/926/19

за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві

до Приватного підприємства "ДАСК-ЦЕНТР"

про застосування заходів реагування,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м.Києві звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Приватного підприємства «ДАСК-ЦЕНТ», в якому просив застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації приміщень Приватного підприємства «ДАСК-ЦЕНТР», , розташованого за адресою: вул. Магнітогорська, 1 в Деснянському районі м. Києва, - до повного усунення порушень, зазначених в акті перевірки, шляхом знеструмлення електроживлення, закриття всіх входів (із накладення печаток) на вхідні двері і ворота.

Також просив обов`язок щодо забезпечення виконання судового рішення шляхом опечатування та відімкнення від джерел електроживлення покласти на Головне управління ДСНС України у м. Києві; контроль за виконанням судового рішення щодо усунення ПП «ДАСК-ЦЕНТР» порушень вимог пожежної та техногенної безпеки та погодження термінів усунення порушень за письмовим зверненням суб`єкта господарювання, в тому числі право відтермінування зупинення експлуатації приміщень, покласти на ГУ ДСУ з надзвичайних ситуацій у м.Києві.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час проведення перевірки щодо додержання та виконання вимог у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки відповідача встановлено ряд порушень, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей, які перебувають на об`єкті, що, в свою чергу, є підставою для застосування заходів реагування у сфері господарської діяльності у вигляді повного зупинення експлуатації приміщень ПП «ДАСК-ЦЕНТР».

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.06.2019 у задоволенні адміністративного позову Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м.Києві до Приватного підприємства «ДАСК-ЦЕНТР» про застосування заходів реагування відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач звернувся до суду з позовом у зв`язку з виявленими порушеннями на підставі акту перевірки від 20.12.2018, згідно складеного припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки строк виконання цього припису 21.01.2019, позивач не довів наявність зафіксованих в акті перевірки порушень на час звернення до суду.

Також суд врахував, що приміщення використовується позивачем на умовах оренди, тоді як обов`язок забезпечити пожежну безпеку суб`єктів господарювання покладається на власників та керівників таких суб`єктів господарювання, тому позивачу необхідно було встановити належного відповідача, який несе відповідальність за порушення правил пожежної безпеки.

Крім того, суд зазначив, що захід реагування у вигляді повного зупинення експлуатації об`єкта нерухомості до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної безпеки є крайнім заходом реагування та не може бути застосований до відповідача, оскільки матеріали справи містять данні про часткове усунення порушень відповідачем законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, а позивачем не надано доказів проведення повторної перевірки усунення виявлених порушень.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Позивач в обґрунтування апеляційної скарги зазначає про те, що для ухвалення законного, об`єктивного, неупередженого рішення проводити додаткову перевірку суб`єкта господарювання не потрібно, оскільки оформлений відповідно до чинного законодавства новий акт перевірки може бути самостійною підставою для звернення до адміністративного суду.

Щодо посилання відповідача на те, що не вирішено питання про особу, якій належать приміщення та якою збудовано і введено в експлуатацію відповідні об`єкти, позивач, із посиланням на висновки Верховного Суду вказав, що забезпечення виконання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки покладено на суб`єкта господарювання незалежно від того чи є він власником або користувачем об`єкта підвищеної небезпеки.

Крім того, позивач також вважає, що згідно частини першої статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» відповідач, як суб`єкт господарювання, повинен був звернутися з письмовою заявою до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням та для перевірки усунення порушень вимог законодавства виявлених під час планової перевірки.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає винесене судом першої інстанції рішення законним та обґрунтованим, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, згідно наказу №687 державним інспектором у сфері пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту доручено у період з 03.12.2018р. по 14.12.2018 провести планову перевірку приміщення ПП «ДАСК-ЦЕНТР» , розташованого за адресою: вул. Магнітогорська, 1 в Деснянському районі м. Києва, щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.

За результатами перевірки складений акт №29/383 від 14.12.2018, яким встановлено порушення, допущені відповідачем, а саме:

- усі працівники при прийнятті на роботу на робочому місці не пройшли інструктажі з питань пожежної безпеки. Особи, які виконують роботу , пов`язану з підвищеною пожежною небезпекою, не пройшли спеціальне навчання (пожежно-технічний мінімум) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26 червня 2013 року № 444 «Про затвердження Порядку здійснення навчання населення діям у надзвичайних ситуаціях»;

- посадові особи та відповідальні особи за протипожежний стан не пройшли навчання та перевірку знань з питань пожежної безпеки у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2013 року № 444 «Про затвердження Порядку здійснення навчання населення діям у надзвичайних ситуаціях»;

- висоту шляху евакуації по сходах з офісних приміщень виконано менше 2м. в порушення п.7.2.7 та п.7.3.6 ДБН В. 1.1-7-2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва. Загальні вимоги»;

- двері евакуаційного виходу офісних приміщень відчиняються не по ходу евакуації;

- на сходовій площадці допускається встановлення решіток в порушення п.7.3.6 ДБН В.1.1-7-2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва. Загальні вимоги» та п.9.1.12 ДБН В.2.2-9-2009. «Громадські будинки та споруди. Основні положення»;

- двері, що відокремлюють між собою виробничі та складські приміщення не виконано протипожежними з класом вогнестійкості не менше ЕІ30, в порушення п.6.2, п.6.4 ДБН В.1.1-7-2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва. Загальні вимоги»;

- не підвищено клас вогнестійкості несучих металевих будівельних конструкцій перекриття в порушення п. 5.3 табл. 1 ДБН В.1.1-7-2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва. Загальні вимоги»;

- не забезпечено межу вогнестійкості проходів електричних кабелів та трубопроводів в приміщеннях через протипожежні перешкоди з нормованою межею вогнестійкості;

- для всіх приміщень складського призначення не визначено категорія щодо вибухопожежної та пожежної небезпеки відповідно до вимог ДСТУ Б В.1.1-36:2016 «Визначення категорій приміщень, будинків та зовнішніх установок за вибухопожежною та пожежною небезпекою», а також клас зони за «Правилами будови електроустановок. Електрообладнання спеціальних установок» (далі - НПАОП 40.1-1.32-01), які необхідно позначати на вхідних дверях до приміщення. Категорії за вибухопожежною та пожежною небезпекою визначаються керівниками (технологами) об`єктів, або проектувальними організаціями, або спеціалізованими науково-дослідними закладами;

- приміщення експлуатуються та надаються в оренду без оформлення декларацій відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки;

- не надані акти проведення схованих робіт на прокладання електропроводки за підвісними стелями;

- для загального відключення силових та освітлювальних мереж складських приміщень не передбачено встановлення апаратів відключення (вимикачів) поза межами (ззовні) вказаних приміщень на негорючих стінах (перегородках) або на окремих опорах;

- допускається складування горючих матеріалів на відстані менше їм від електроустаткування;

- не проведено замір опору ізоляції силової та освітлювальної електромережі;

- не заключені договори на обслуговування систем протипожежного захисту (пожежної сигналізації, оповіщення та управління евакуюванням людей);

- відсутнє аварійне освітлення в приміщенні де встановлено приймально-контрольний прилад АПС в порушення п.5.9 ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту»;

- сигнал від приймально-контрольного приладу системи автоматичної пожежної сигналізації не виведено на пульт централізованого пожежного спостереження в порушення п.5.8 ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту»;

- не надано акт підтвердження відповідності систем протипожежного захисту відповідно дод. И, п. И.2.4 ДБН В.2.5-56-2014«Системи протипожежного захисту»;

- приміщення не в повному обсязі обладнані автоматичною пожежною сигналізацією;

- приміщення не обладнані системою оповіщення про пожежу та управління евакуюванням людей в порушення додатку Б. ДБН В.2.5-56:2014 «Інженерне обладнання будинків та споруд. Системи протипожежного захисту»;

- територія та будівлі не забезпечені зовнішнім протипожежним водопостачанням від пожежних гідрантів чи пожежних водойм в порушення п.6.2.1 ДБН В.2.5-74:2013 «Водопостачання. Зовнішні мережі та споруди»;

- пожежні кран кран-комплекти не укомплектовані пожежним рукавом однакового з ним діаметра та стволом, кнопкою дистанційного запуску пожежних насосів (за наявності таких насосів), а також важелем для полегшення відкривання вентиля;

- пожежним кран-комплектам не проведено технічне обслуговування і перевірку на працездатність шляхом пуску води з реєстрацією результатів перевірки у спеціальному журналі обліку технічного обслуговування;

- не забезпечено проти дверних отворів проходи, які дорівнюють ширині дверей, але не менше 1 м., а відстань між стінами та штабелями не менше 0,8 м в складських приміщеннях;

- ширина проходів та місця штабельного зберігання в складських приміщеннях та складах сировини не позначені обмежувальними лініями, нанесеними на підлозі, які добре видно;

- не здійснено навчання працівників з питань цивільного захисту, у тому числі правилам техногенної безпеки;

- не обладнані сучасні куточки цивільного захисту населення;

- працівники об`єкта не забезпечені засобами індивідуального захисту, органів дихання від зброї масового знищення з розрахунку 1 фільтрувальний протигаз та 1 респіратор на одну особу та додатково два відсотки загальної кількості працюючого персоналу.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідач, зокрема, зазначив, що ПП «ДАСК-ЦЕНТР» здійснило роботи з часткового усунення порушень, а саме: усунення порушень вказаних у п..4, 12, 21, 23, 24 акту, які можливо усунути орендарем. Щодо посилань позивача на ДБН В.2.2-9-2009, ДБН В.2.5.-56:2014, ДСТУ Б В.11-36:2016, відповідач вказує, що оскільки дія вказаних нормативно-правових актів розповсюджується на проектування, нове будівництво та реконструкцію, до будинків, споруд, які будуються або реконструюються, позивачем не обґрунтовано підстави їх розповсюдження на будівлі,збудовані більш ніж 50 років тому за відсутності їх реконструкції та ремонту. ДБН В.2.5-56:2010 поширюється, зокрема, і на об`єкти, які вже експлуатуються. Строк обладнання будівель протипожежною сигналізацією у зв`язку з введенням відповідної вимоги законодавчо не встановлений, тому така протипожежна сигналізація мається не у всіх приміщеннях. Встановлюючи як порушення факт, що двері евакуаційного виходу офісних приміщень відчиняються не по ходу евакуації, позивач не врахував фактичних обставин щодо загальної чисельності працівників структурного підрозділу - 12 осіб та характеру їх роботи, згідно якому в допоміжних приміщеннях немає постійно визначених робочих місць.

Окрім того, відповідач зазначає, що підставою для прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про застосування запобіжного заходу є існування реальної, а не уявно припустимої чи удаваної небезпеки виникнення пожежі, перешкоджання насінню пожежі, перешкоджання евакуації людей. Жодних фактичних даних, які б засвідчували існування такої загрози, суб`єктом владних повноважень добуто не було.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, вважає за необхідне зазначити таке.

Спірні відносини, які виникли між сторонами у даній справі, врегульовано положеннями Кодексу цивільного захисту України, Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» .

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 №877-V.

За визначенням, наведеним у ст.1 вказаного Закону №877-V, державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходами державного нагляду (контролю) - є планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

За приписами ч.1 ст.3 Закону №877-V державний нагляд (контроль) серед іншого здійснюється за принципами пріоритетності безпеки у питаннях життя і здоров`я людини, функціонування і розвитку суспільства, середовища проживання і життєдіяльності перед будь-якими іншими інтересами і цілями у сфері господарської діяльності.

Відповідно до частини 4 статті 4 Закону №877-V виключно законами встановлюються, зокрема,: органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності; спосіб та форми здійснення заходів здійснення державного нагляду (контролю).

Відповідно до ч.7 ст.7 Закону №877-V на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Згідно п.12 ч.1 ст.67 Кодексу цивільного захисту України до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить: звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

У відповідності до ч.2 ст.68 Кодексу цивільного захисту України у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Частиною 1 статті 70 Кодексу цивільного захисту України встановлено, що підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є:

1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами;

2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення;

3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки;

4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій;

5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи;

6) невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб`єкта господарювання, їх непридатність або відсутність;

7) порушення правил поводження з небезпечними речовинами;

8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об`єктів або об`єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій;

9) відсутність на об`єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту;

10) неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання;

11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об`єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб`єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.

Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду (ч.2 ст.70 Кодексу цивільного захисту України).

Відповідно до п. 3 ст. 55 Кодексу цивільного захисту України забезпечення пожежної безпеки суб`єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб`єктів господарювання.

Наведені вище положення Кодексу цивільного захисту України визначають, що підставою застосування за рішенням суду заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи (експлуатації) підприємства, його окремих об`єктів, споруд, цехів, дільниць, є виявлені в установленому порядку порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, якщо такі порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

При обранні заходу реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, позивачем як суб`єктом владних повноважень, і судом, відповідно, мають враховуватися принцип співмірності обраного заходу реагування тим порушенням, які виникли, та тим, які залишилися не усунутими на час розгляду справи, а також дотримання справедливого балансу між інтересами відповідача і публічними інтересами.

В спірному випадку за результатами проведеної позивачем перевірки встановлено порушення, які стали підставою для звернення до суду, оскільки, як вказує позивач, вони створюють загрозу життю та здоров`ю людей, які перебувають на підприємстві, а також особам, які будуть здійснювати гасіння виниклої пожежі.

Серед таких порушень: відсутність умов для своєчасної та безперешкодної евакуації людей у разі виникнення пожежі, створення умов поширення небезпечних факторів пожежі, диму та вогню на сусідні приміщення та збільшення інтенсивності розвитку можливої пожежі; імовірність втрати конструктивної цілісності будівлі та обвалу конструкцій, що свою чергу може привести до людських жертв, створення умов утворення великих перехідних опорів, що є причиною сильного нагрівання ізоляції дротів та навколишніх предметів та може стати причиною загорання; унеможливлення знеструмлення силових та освітлювальних мереж в разі пожежі, що унеможливлює гасіння пожежі, створення умов розповсюдження пожежі по горючих матеріалах в разі нагрівання чи загорання електроустаткування; не укладення договорів на обслуговування систем протипожежного захисту, приміщення не в повному обсязі обладнано системою протипожежного захисту (системою пожежної сигналізації та системою оповіщення); відсутність водопостачання; нездійснення навчання працівників з питань цивільного захисту.

За твердженням позивача наведені порушення не є формальними, а стосуються виключно відсутності у відповідача необхідної системи заходів для уникнення виникнення пожежі, її гасіння та швидкого реагування у разі її виникнення.

З цього приводу суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що виходячи з наведених правових норм, настання реальної загрози життю та здоров`ю людей слід пов`язувати з обставинами, які можуть призвести до займання, розповсюдження вогню, виникнення аварій (катастроф) і з впливом небезпечних факторів, які породжують вказані явища.

Чинне законодавство не відносить тільки обставини відсутності обладнання приміщень протипожежними перегородками, протипожежними дверима, установками автоматичної пожежної сигналізації у виробничих та складських приміщеннях тощо до тих обставин, які створюють реальну загрозу життю та здоров`ю людей (персоналу підприємства і особам, які будуть здійснювати гасіння виниклої пожежі).

Законодавець пов`язує настання реальної загрози життю та здоров`ю людей від пожежі з обставинами, які можуть призвести до займання та розповсюдження вогню. Встановлення автоматичної пожежної сигналізації передбачено з метою вчасного виявлення займання, тобто вже існуючої пожежі. Очевидно, що сама система пожежної сигналізації у займанні, розповсюдженні, погашенні вогню безпосередньо участі не приймає.

Вказаний правовий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 16.09.2020 у справі №816/4755/15, від 16.02.2022 у справі №640/10135/20.

Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що виявлені позивачем порушення самі по собі не можуть призвести до займання, розповсюдження вогню, виникнення аварій (катастроф), а тому відповідно до приписів статі 2 Кодексу цивільного захисту України, не є тими обставинами, які можуть призвести до настання реальної загрози життю та здоров`ю людей. Відсутність у відповідача необхідної системи заходів для уникнення виникнення пожежі, її гасіння та швидкого реагування у разі її виникнення, про що зазначає позивач, не є свідченням існування реальної небезпеки виникнення пожежі, тобто появи дійсної загрози життю та здоров`ю людей.

З матеріалів справи також встановлено, що порушення, зафіксовані в Акті від 14.12.2018 № 29/383, виявлялись позивачем і раніше, що позивачем не заперечується та спростовується, підтверджується постановою про застосування запобіжних заходів № 1/166 від 22.03.2012, актом перевірки від 12.12.2016 № 29/408, приписом про усунення порушень вимог законодавства у сферах цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки № 29/151 від 13.12.2016, однак, раніше позивач не вважав їх такими, що загрожують життю та здоров`ю людей, та не звертався з позовом до адміністративного суду про застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення експлуатації приміщень Приватного підприємства «ДАСК-ЦЕНТР».

Суд апеляційної інстанції з цього приводу зазначає, що одні й ті самі порушення вимог законодавства України з пожежної та техногенної безпеки не можуть у один період часу не створювати загрозу життю та здоров`ю людей, а в іншій період часу навпаки створювати таку загрозу.

Поряд із зазначеним, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту», ДБН В.1.1-7:2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва», ДСТУ Б В.11-36:2016 «Визначення категорій приміщень,будинків та зовнішніх установок за вибухонебезпечною та пожежною небезпекою», ДБН В.2.5-56:2010 «Інженерне обладнання будинків та споруд. Система протипожежного захисту», на які позивач посилається у Акті від 14.12.2018 № 29/383, поширюються на об`єкти, що експлуатуються (ДБН В.2.5-56:2010), розповсюджуються на проектування, нове будівництво, реконструкцію, технічне переоснащення, капітальний ремонт об`єктів.

Об`єкт, який використовує відповідач на умовах оренди, побудовані більш ніж 50 років тому і на сьогоднішній день на вказаному об`єкті роботи з реконструкції, технічного переоснащення, капітального ремонту не виконувались. Позивачем не надано суду доказів нового будівництва, реконструкції, технічного переоснащення, капітального ремонту цього об`єкту відповідачем.

Окрім того, суд враховує, що згідно наведених вище правових норм застосування заходів реагування є тимчасовим заходом, який направлений на попередження настання негативних наслідків, викликаних наявністю на об`єкті порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю і здоров`ю людей.

При цьому, захід реагування у вигляді повного зупинення експлуатації приміщень є виключним заходом, обрання якого є можливим у разі, якщо виявлені порушення реально створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Вжиття заходів реагування на порушення тих чи інших правил пожежної безпеки слід оцінювати з урахуванням принципу співмірності обраного заходу реагування тим порушенням, які виникли, а також дотримання справедливого балансу між інтересами відповідача і публічними інтересами. Також застосування такого виду заходу реагування має бути співмірним наслідкам, які можуть настати при повному зупиненні експлуатації об`єкта, а також можливій загрозі незастосування відповідних заходів реагування.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає відсутніми підстави для задоволення позовних вимог про застосування заходів реагування.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 червня 2019 року у справі №160/926/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко