Справа № 580/3369/22
Суддя: Віталіна ГАЙДАШ
Дата ухвалення: 2022-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2022 року справа № 580/3369/22
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гайдаш В. А.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач), якому позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 09.02.2021;

- стягнути з відповідача на користь позивача індексацію грошового забезпечення у фіксованому розмірі 4098,51 грн в місяць за період з 01.03.2018 по 09.02.2021 в сумі 144765,06 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачем зазначив, що відповідач 28.12.2021 на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2021 у справі №580/3335/21 виплатив на користь позивача індексацію грошового забезпечення із застосуванням базового місяця січень 2016 року за період з 14.01.2017 по 28.02.2018 у сумі 4151,18 грн. На виконання постанови Верховного Суду від 12.05.2022 в справі №580/3335/21 відповідач 27.07.2022 виплатив на користь позивача індексацію грошового забезпечення із застосуванням базового місяця січень 2008 року за період з 14.01.2017 по 28.02.2018 у сумі 46020,61 грн. При цьому сума нарахованої індексації грошового забезпечення за лютий 2018 року склала 4258,75 грн. За період з 01.03.2018 по 09.02.2021 відповідач виплатив поточну індексацію грошового забезпечення в загальній сумі 5 103,50 грн. Проте, відповідач в порушення абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення не виплатив індексацію грошового забезпечення у фіксованому розмірі 4463,15 грн. в місяць на загальну суму 157644,66 грн.

Ухвалою суду від 09.08.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Відповідач у визначений судом строк відзив на позов не подав.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

Із наявних у матеріалах справи доказів суд встановив, що згідно із посвідченням серії НОМЕР_1 від 27.01.2016 позивач має статус учасника бойових дій.

Відповідно до витягу з наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 № 8 від 14.01.2017 позивач зарахований на військову службу з 14.01.2017.

Витягом з наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 (по строковій частині) № 11 від 09.02.2021 підтверджується, що позивача виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Постановою Верховного Суду від 12.05.2022 у справі №580/3335/21 зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_4 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 14 січня 2017 року до 28 лютого 2018 року включно із прийняттям індексу споживчих цін за 1 або 100 відсотків для обчислення індексації грошового забезпечення у січні 2008 року (базовий місяць)».

На виконання судового рішення позивачу нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення у розмірі 46 020,61 грн., про що свідчить повідомлення про надходження коштів, наявне в матеріалах справи.

Відповідно до розрахунку індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.03.2018 по 09.02.2021 (додаток № 5) індексація позивачу була нарахована та виплачена у березні - листопаді 2018 року - 0,00 грн., у грудні 2018 року - лютому 2019 року - 71,08 грн., у березні 2019 року - червні 2019 року - 134,47 грн., у липні 2019 року - листопаді 2019 року - 206,72 грн., у грудні 2019 року - червні 2020 року - 216,51 грн., у липні 2020 року - листопаді 2020 року - 226,29 грн., у грудні 2020 року - 233,81 грн., у січня 2021 року - 331,42 грн., у лютому 2021 року - 106,53 грн.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 09.02.2021 включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4 098,51 грн., позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно із частиною 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 (далі - Закон України №2232-ХІІ (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин)) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до статті 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-ХІІ від 20.12.1991 (далі - Закон України №2011-ХІІ (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин)) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до частин 2, 3 статті 9 Закону України №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-ХІІ від 03.07.1991 (далі - Закон України №1282-ХІІ (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин)).

У відповідності до статті 2 Закону України №1282-ХІІ визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до статті 4 Закону України №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Статтею 5 Закону України №1282-ХІІ встановлено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Відповідно до статті 9 Закону України №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 (далі - Порядок №1078).

Відповідно до п. 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка (з 01.01.2016 - 103 відсотка).

Пунктом 4 Порядку №1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

У разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення (пункт 5 Порядку №1078).

При вирішенні спору по суті, суд зазначає наступне.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності 01.03.2018, затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців, внаслідок чого збільшилось грошове забезпечення всіх категорій службовців.

Отже, починаючи з березня 2018 року збільшилось грошове забезпечення позивача та змінився базовий місяць для нарахування індексації.

У позові позивач посилається на ті обставини, що при індексації грошового забезпечення належить застосовувати щомісячну фіксовану індексацію в розмірі 4098,51 грн., тому вказана сума мала нараховуватись щомісячно у фіксованому розмірі.

Суд враховував, що Закон України Про індексацію грошових доходів населення та Порядок №1078 у період існування спірних правовідносин (з березня 2018 року по лютий 2021 року) не містили в собі такого поняття як фіксована сума індексації.

Зазначений термін використовувався у додатку 4 Приклад проведення індексації у разі підвищення грошових доходів до Порядку, однак лише у редакції, що діяла до 15 грудня 2015 року.

Разом з тим постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів було внесено зміни до Порядку, у тому числі викладено в новій редакції додаток 4 Приклад проведення індексації у разі підвищення грошових доходів.

Таким чином, позовні вимоги позивача ґрунтуються на положеннях Порядку в редакції, яка не діяла на час виникнення спірних правовідносин.

Вказаний висновок узгоджується із правовим висновком Верховного Суду висловлений у постанові від 11.02.2020 у справі №210/3268/15-а.

Натомість належних доказів того, що розмір підвищення грошового доходу є нижчим за суму індексації, позивач не надав.

Як встановлено судом, відповідно до розрахунку індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.03.2018 по 09.02.2021 (додаток № 5) індексація позивачу була нарахована та виплачена у березні - листопаді 2018 року - 0,00 грн., у грудні 2018 року - лютому 2019 року - 71,08 грн., у березні 2019 року - червні 2019 року - 134,47 грн., у липні 2019 року - листопаді 2019 року - 206,72 грн., у грудні 2019 року - червні 2020 року - 216,51 грн., у липні 2020 року - листопаді 2020 року - 226,29 грн., у грудні 2020 року - 233,81 грн., у січня 2021 року - 331,42 грн., у лютому 2021 року - 106,53 грн.

Суд зазначає, що оскільки індексація за період з 01.03.2018 по 09.02.2021 була нарахована та виплачена, у суду відсутні підстави вважати протиправною бездіяльність при обчисленні індексації позивача у вказаний період.

Щодо позовних вимог позивача про виплату йому індексації у заявленій позивачем сумі, то суд зазначає, що в даному випадку, розрахунок сум індексації грошового забезпечення є компетенцією відповідача як органу, в якому позивач проходив службу і який виплачував йому грошове забезпечення. Саме на відповідача за наявності законних підстав покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення.

Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Здійснюючи судочинство Європейський суд неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17.12.2004 року у справі «Педерсен і Бодсгор проти Данії» зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї. Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 02.06.2006 року у справі «Волохи проти України» (заява № 23543/02) при наданні оцінки повноваженням державних органів суд виходив з декількох ознак, зокрема щодо наявності дискреції. Так, суд вказав, що норма права є «передбачуваною», якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі - у разі потреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку. «…надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права. Отже, закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, і порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання».

Тобто, під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з урахуванням принципу верховенства права.

Зміст компетенції органу виконавчої влади складають його повноваження - певні права та обов`язки органу діяти, вирішуючи коло справ, визначених цією компетенцією. В одних випадках це зміст прав та обов`язків (право діяти чи утримуватися від певних дій). В інших випадках органу виконавчої влади надається свобода діяти на свій розсуд, тобто оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів дій (або утримуватися від дій) чи один з варіантів можливих рішень.

За таких обставин, у даному випадку повноваження щодо обрахунку індексації, у відповідності до положень Порядку №1078 та Закону №1282-XII, покладається на відповідача.

При цьому як уже зазначалось вище, визначення розміру індексації, що належить до виплати позивачу належить до компетенції відповідача, як органу, який виплачував позивачу грошове забезпечення, відтак позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити фіксовану індексацію грошового забезпечення 4098,51 грн. за період з 01.03.2018 по 09.02.2021 включно в сумі 144765,06 грн., суд вважає необґрунтованими та такими, в задоволенні яких належить відмовити.

За таких обставин, Черкаський окружний адміністративний суд, за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно положень статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 241-246, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:
У задоволенні позову відмовити повністю.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя Віталіна ГАЙДАШ