Справа № 620/10812/21
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2022-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Аліменка В.О.

Кузьмишиної О.М.

За участю секретаря Заміхановської Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за апеляційними скаргами Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та Управління Держпраці у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Управління Держпраці у Чернігівській області, в якому, з урахуванням заяви про зміну підстав позову, просила:

- визнати протиправним та скасувати припис від 30.06.2021 за №25-16-018 про усунення порушень законодавства про працю, винесений старшим інспектором праці Управління Держпраці у Чернігівській області Карабан Оксаною Григорівною відносно ФОП ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати попередження від 30.06.2021 за №25-16-018/0094 за санкцією частини 1 статті 265 КЗпП України, винесене старшим інспектором праці Управління Держпраці у Чернігівській області Карабан Оксаною Григорівною відносно ФОП ОСОБА_1 ;

- визнати протиправною та скасувати постанову від 18.09.2021 за №25-16-018/0520/75 про порушення законодавства про працю та зайнятість населення та накладання штрафу у розмірі 120 000 (сто двадцяти тисяч) гривень, винесену заступником начальника Управління Держпраці у Чернігівській області Хоменко Іриною Іванівною відносно ФОП ОСОБА_1 .

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано припис від 30.06.2021 за №25-16-018/0303 про усунення виявлених порушень законодавства про працю, винесений інспектором праці Управління Держпраці у Чернігівській області Карабан Оксаною Григорівною в частині факту використання Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 нелегальної праці ОСОБА_2 , протягом січня 2021 року, без належного оформлення трудових відносин.

Визнано протиправним та скасовано попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю від 30.06.2021 за №25-16-018/0094, винесене інспектором праці Управління Держпраці у Чернігівській області Карабан Оксаною Григорівною в частині факту використання Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 нелегальної праці ОСОБА_2 , протягом січня 2021 року, без належного оформлення трудових відносин.

Визнано протиправною та скасовано постанову від 18.08.2021 за №25-16-018/0520/75 про накладання штрафу у розмірі 120 000 гривень, винесену заступником начальника Управління Держпраці у Чернігівській області Хоменко Іриною Іванівною відносно Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в частині накладення штрафу у сумі 60 000,00 грн щодо факту використання Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 нелегальної праці ОСОБА_2 без належного оформлення трудових відносин.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що висновок про допущення до роботи ОСОБА_3 базується на поясненнях самої ОСОБА_3 про те, що вона продавала алкогольні та тютюнові вироби (підакцизні товари), та відповідних пояснень позивачки, отриманих інспектором під час інспекційного відвідування (за відсутності повідомлення, що відбувається саме інспекційне відвідування). При цьому, факту такого продажу в будь-який спосіб при інспекційному відвідуванні зафіксовано не було. Також, апелянт посилається на те, що постановою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 30.11.2021 у справі №739/1328/21 провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 3 статті 41 КУпАП закрито за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП.

Також, не погодившись з рішенням суду, відповідач - Управління Держпраці у Чернігівській області звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким відмовити в у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що Акт перевірки підписано позивачем без жодних зауважень. Також, апелянт зазначає, що на момент проведення інспекційного відвідування позивач повідомила, а її продавці ( ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ) письмово підтвердили про їх стажування у позивача без укладення з ними трудових договорів.

30 серпня 2022 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від представника Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - Костюченка Владислава Костянтиновича надійшов відзив на апеляційну скаргу Управління Держпраці у Чернігівській області, у якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача.

Також, разом з відзивом представником позивача подано клопотання про призначення розгляду справи в режимі відеоконференції.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2022 року продовжено строк розгляду справи на 15 (п`ятнадцять) днів. Відкладено розгляд справи на 27 вересня 2022 року о 14 год. 00 хв. Клопотання представника Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 - Костюченка Владислава Костянтиновича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - задоволено.

16 вересня 2022 року до Шостого апеляційного адміністративного суду (передане судді-доповідачу 19 вересня 2022 року) від відповідача - Управління Держпраці у Чернігівській області надійшло клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2022 року клопотання Управління Держпраці у Чернігівській області про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - задоволено.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем та здійснює підприємницьку діяльність за адресою: АДРЕСА_1 , магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

18 червня 2021 року Управлінням Держпраці у Чернігівській області прийнято наказ №991-Н про проведення позапланового інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 щодо додержання законодавства про працю, в частині використання найманої праці, без належного оформлення трудових відносин.

18 червня 2021 року Управлінням Держпраці у Чернігівській області складено направлення №452 на проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 .

За результатами інспекційного відвідування складено Акт від 30.06.2021 №25-16-018/0520; винесено припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю від 30.06.2021 №25-16-018/0303 та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю від 30.06.2021 №25-16-018/0094, з посиланням на статтю 259 Кодексу законів про працю України, частину 3 статті 34 Закону України від 21.05.1997 №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування Україні», частину 1 статті 8 та статті 11 Закону України від 05.04.2007 № 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», пункт 5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №823.

В ході інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 встановлено, що у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за торговим прилавком здійснювала торгівлю тютюновими виробами та харчовими продуктами громадянка ОСОБА_2 , яка надала своє письмове пояснення, яке власноручно нею написано та підписано, що вона працює продавцем з реалізації алкогольних напоїв та тютюнових виробів у ФОП ОСОБА_1 з 01.02.2021. З січня 2021 року за усною домовленістю з ФОП ОСОБА_1 перебувала на стажуванні без укладення трудового договору. В цьому магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » здійснює діяльність ФОП ОСОБА_5 . Також, зазначила, що на користь ФОП ОСОБА_5 здійснює торгівлю продуктами харчування без укладення трудового договору. Під час інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 також надала письмове пояснення, в яких підтвердила вищезазначене, та зазначила, що вона разом з чоловіком здійснює підприємницьку діяльність в одному приміщенні. Дійсно, у неї з ОСОБА_2 була усна домовленість без укладення трудового договору на період стажування, з метою перевірки якості продавця. Після стажування, 01.02.2021 укладено письмовий договір. У ФОП ОСОБА_5 на посаді продавця працює ОСОБА_4 , яка, також, надала письмове пояснення, що деякий час перебувала на стажуванні у ФОП ОСОБА_5 без оформлення трудових відносин протягом січня 2021 року, 01.02.2021 було укладено письмовий трудовий договір. У ФОП ОСОБА_5 здійснює торгівлю продуктів харчування, а у ФОП ОСОБА_1 здійснює торгівлю горілчаними та тютюновими виробами без укладення трудового договору. Працюють з ОСОБА_2 позмінно 2 через 2. ФОП ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях підтвердила факт надання послуг з реалізації горілчаних та тютюнових виробів ОСОБА_4 , але, так як вона здійснює підприємницьку діяльність у одному приміщенні магазину разом зі своїм чоловіком ОСОБА_5 , який також є підприємцем, то вона не знала, що потрібно з ОСОБА_4 також укладати письмовий трудовий договір. Таким чином, при проведенні інспекційного відвідування відповідно до наданих письмових пояснень було зафіксовано та задокументовано факт використання підприємцем нелегальної праці, а саме, на користь ФОП ОСОБА_1 ОСОБА_2 протягом січня 2021 року та ОСОБА_4 (з січня 2021 по теперішній час) здійснювали та здійснюють торгівлю у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » без належного оформлення трудових відносин, що є порушенням частини 1 статті 21, частин 1, 4 статті 24 КЗпП України.

30 червня 2021 року інспектором праці ОСОБА_6 складено протокол про адміністративне правопорушення №25-16-018/0334, передбачене частиною 3 статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, який направлено на розгляд до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області.

18 серпня 2021 року заступником начальника Управління Держпраці у Чернігівській області Хоменко І.І., розглянувши справу про накладення штрафу та на підставі акта від 30.06.2021 № 25-16-018/0520, складеного за результатами проведення позапланового заходу державного контролю щодо додержання вимог законодавства у сфері праці, щодо порушень ФОП ОСОБА_1 законодавства про працю, встановлено, що працівників ОСОБА_2 (протягом січня 2021) та ОСОБА_4 (з січня 2021 по теперішній час) допущено до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу (частина 4 статті 24 Кодексу законів про працю України) та винесено постанову № 25-16-018/0520/75, якою на позивача на підставі абзацу 2 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України накладено штраф у розмірі 120 000,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, попередженням та приписом, позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Державна служба України з питань праці (Держпраці), згідно Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №96 (далі - Положення №96), є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до пп. 5 п. 6 Положення №96, Держпраці для виконання покладених на неї завдань має право безперешкодно проводити відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об`єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, здійснення нагляду та контролю за додержанням якого віднесено до повноважень Держпраці.

Пунктом 7 Положення №96 передбачено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської, діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Закон № 877-V).

Згідно абзацу третього статті 1 Закону № 877-V, заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (зокрема їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією Міжнародної організації праці № 81, Конвенцією Міжнародної організації праці № 129 та Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" визначає Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 823, в редакції станом на час проведення контрольного заходу (далі - Порядок № 823).

Положеннями п. 2 Порядку № 823 передбачено, що заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю з питань виявлення неоформлених трудових відносин здійснюються у формі інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Заходи контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються інспекторами праці виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, дотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад) у формі, визначеній абзацом першим цього пункту.

Відповідно до вимог частини 1 статті 4 Закону № 877-V, державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

За приписами підпункту 3 пункту 5 Порядку № 823, інспекційні відвідування здійснюються, зокрема, рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань, прийняте за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.

В силу вимог п.п. 16-18 Порядку № 823, за результатами інспекційного відвідування складаються акт інспекційного відвідування і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю.

Акт складається в останній день інспекційного відвідування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою. Якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною.

Відповідно до положень частини 5 статті 50 Закону України «Про зайнятість населення», роботодавцям забороняється застосовувати працю громадян без належного оформлення трудових відносин, вчиняти дії, спрямовані на приховування трудових відносин.

Статтею 259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) передбачено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно частини другої статті 2 КЗпП України, працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

За приписами статті 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною першою статті 23 КЗпП України закріплено, що трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.

У відповідності до абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.

Згідно з ч. 3 ст. 265 КЗпП України, штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Застосування до суб`єкта перевірки попередження регламентовано пунктом 16 Порядку №823, в якому зазначено, шо за результатами інспекційного відвідування складається акт інспекційного відвідування і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю.

Отже, правовою підставою для винесення постанови про накладення штрафу є, зокрема фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

Як вбачається з матеріалів справи, Управлінням Держпраці у Чернігівській області проведено позапланове інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 щодо додержання законодавства про працю, в частині використання найманої праці, без належного оформлення трудових відносин, за результатами якого складено Акт від 30 червня 2021 року № 25-16-018/0520 (далі - Акт № 25-16-018/0520) (а.с. 17-21).

Згідно вказаного Акту, перевіркою встановлено, що у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за торговим прилавком здійснювала торгівлю тютюновим товаром та харчовими продуктами громадянка ОСОБА_2 . Громадянка ОСОБА_2 на ім`я начальника Управління Держпраці у Чернігівській області надала 23.06.2021 письмові пояснення наступного змісту: «Я, ОСОБА_2 , працюю продавцем з реалізації алкогольних та тютюнових виробів у ФОП ОСОБА_1 . З січня 2021 року за усною домовленістю з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , я перебувала у неї на стажуванні без укладання трудового договору з метою виявлення своїх професійних навичок в якості продавця. Після цього, 01.02.2021 зі мною було укладено письмовий трудовий договір».

Також, в Акті № 25-16-018/0520 зазначено, що ФОП ОСОБА_1 на ім`я начальника Управління Держпраці у Чернігівській області надала 23.06.2021 письмові пояснення наступного змісту: «Я, фізична особа-підприємець здійснюю підприємницьку діяльності за адресою: АДРЕСА_2 , магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 », станом на 23.06.2021 року у мене працює з 01.02.2021 року на посаді продавця за укладеним письмовим трудовим договором ОСОБА_2 . Стосовно перебування протягом січня 2021 року ОСОБА_2 у мене на стажуванні пояснюю наступне: так, дійсно, у мене з нею була усна домовленість без укладання трудового договору на період стажування, з метою перевірити у неї якості продавця. Після стажування я уклала з нею письмовий трудовий договір».

Крім того, згідно Акту № 25-16-018/0520, під час проведення інспекційного відвідування у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за вищевказаною адресою також було встановлено, що в цьому приміщенні магазину здійснює підприємницьку діяльність ще один ФОП, а саме ОСОБА_5 . У нього на посаді продавця працює ОСОБА_4 , яка, також, надала письмові пояснення 23.06.2021 в яких зазначила, що вона деякий час перебувала також на стажуванні у ФОП ОСОБА_5 без оформлення трудових відносин протягом січня 2021 року, згодом, з нею ФОП ОСОБА_5 уклав письмовий трудовий договір від 01.02.2021. У ФОП ОСОБА_5 здійснює торгівлю продуктами харчування, а у ФОП ОСОБА_1 здійснює торгівлю горілчаними та тютюновими виробами (з нею трудовий договір станом на 23.06.2021 не укладено. Вказала, що працює з ОСОБА_2 позмінно 2 через 2).

В Акті № 25-16-018/0520 вказано, що ФОП ОСОБА_1 у письмових поясненнях підтвердила факт надання послуг з реалізації горілчаних та тютюнових виробів ОСОБА_4 , але, так як вона здійснює підприємницьку діяльність у одному приміщенні магазину разом зі своїм чоловіком ОСОБА_5 , який також є підприємцем, то вона не знала, що потрібно з ОСОБА_4 також укладати письмовий трудовий договір».

Отже, відповідно до Акту № 25-16-018/0520, при проведенні інспекційного відвідування за адресою: АДРЕСА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до наданих письмових пояснень ФОП ОСОБА_1 та громадянками ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , зафіксовано таз задокументовано факт використання підприємцем нелегальної праці, а саме: на користь ФОП ОСОБА_1 ОСОБА_2 (протягом січня 2021 року) та ОСОБА_4 (з січня 2021 року по теперішній час) здійснювали та здійснюють торгівлю у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » без належного оформлення трудових відносин.

На підставі вищевикладеного, Актом № 25-16-018/0520 встановлено, що ФОП ОСОБА_1 здійснила фактичний допуск працівників до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, що є порушенням ч. 1 ст. 21, ч. 1, 4 ст. 24 КЗпП України.

Вказані порушення, встановлені Актом № 25-16-018/0520 слугували підставою для винесення припису про усунення виявлених порушень законодавства про працю від 30.06.2021 №25-16-018/0303, попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю від 30.06.2021 №25-16-018/0094, а також, постанови № 25-16-018/0520/75, якою на позивача, на підставі абзацу 2 частини 2 статті 265 КЗпП України, накладено штраф у розмірі 120000,00 грн. (а.с. 22-25, 29-30).

В апеляційній скарзі Управління Держпраці у Чернігівській області вказує, що на момент проведення інспекційного відвідування позивач повідомила, а її продавці ( ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ) письмово підтвердили про їх стажування у позивача без укладення з ними трудових договорів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_2 під час стажування була допущена до роботи саме продавцем та здійснювала продаж підакцизних товарів в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в січні 2021 року.

Водночас, як встановлено судом першої інстанції, з показань свідка ОСОБА_2 випливає, що вона в січні 2021 року тиждень приходила в магазин позивача, в зручний для неї час, та спостерігала за роботою продавця та касового апарату, продаж товару не здійснювала.

Твердження апелянта в суді апеляційної інстанції про те, що під час стажування ОСОБА_2 здійснювала продаж товару, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки, є лише припущеннями відповідача.

Також, безпідставним є посилання апелянта на ч.ч. 1-2 ст. 29 Закону України «Про зайнятість населення», так як, положеннями даної норми визначається можливість проходження стажування для студентів закладів фахової передвищої та вищої освіти, учнів закладів професійної (професійно-технічної) освіти.

Оскільки, відповідачем не доведено факту допуску ОСОБА_2 під час стажування до роботи саме продавцем та здійснення нею продажу підакцизних товарів в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в січні 2021 року, судом першої інстанції правомірно визнано протиправними та скасовано припис від 30.06.2021 за №25-16-018/0303, попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю від 30.06.2021 за №25-16-018/0094 та постанову від 18.08.2021 за №25-16-018/0520/75 в частині накладення штрафу у сумі 60 000,00 грн. в частині факту використання Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 нелегальної праці ОСОБА_2 , протягом січня 2021 року, без належного оформлення трудових відносин.

Щодо доводів апелянта - ФОП ОСОБА_1 про те, що висновок про допущення до роботи ОСОБА_3 базується на поясненнях самої ОСОБА_3 згідно яких, вона продавала алкогольні та тютюнові вироби (підакцизні товари), та відповідних пояснень позивачки, отриманих інспектором під час інспекційного відвідування (за відсутності повідомлення, що відбувається саме інспекційне відвідування). При цьому, факту такого продажу в будь-який спосіб при інспекційному відвідуванні зафіксовано не було, слід зазначити наступне.

Колегія суддів звертає увагу на те, що Акт від 30 червня 2021 року №25-16-018/0520, в якому встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 законодавства в частині здійснення фактичного допуску до роботи ОСОБА_3 без укладення турового договору, позивач підписала без зауважень.

При цьому, як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_3 від 23.06.2021 року, вона підтвердила, що здійснювала на користь ФОП ОСОБА_7 торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами (а.с. 66).

Крім того, у своїх письмових поясненнях від 23 червня 2021 року ФОП ОСОБА_1 зазначила, що так як вона з ФОП ОСОБА_5 здійснюють діяльність в одному приміщенні магазину, вона не знала, що з ОСОБА_3 потрібно теж укладати трудовий договір, в подальшому зобов`язалась не порушувати чинне трудове законодавство (а.с. 67).

Беручи до уваги викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_4 допущена позивачем до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням позивача та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, що є порушенням частини 1 статті 21, частин 1, 4 статті 24 Кодексу законів про працю України.

Щодо посилання апелянта - ФОП ОСОБА_1 на постанову Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 30.11.2021 у справі №739/1328/21, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 3 статті 41 КУпАП закрито за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. 6 ст. 78 КАС України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

В силу вимог ч. 7 ст. 78 КАС України, правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду

Слід зазначити, що адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною третьою статті 41 КУпАП є видом адміністративної відповідальності (стаття 9 КУпАП).

Водночас, предметом даного спору є правомірність застосування до позивача штрафу передбаченого положеннями статті 265 КЗпП.

Санкція зазначеної статті не є видом адміністративної відповідальності, а правовідносини щодо накладення зазначеного штрафу регулюються нормами КЗпП України, а не КУпАП, тому, є різними видами відповідальності, за що передбачені відмінні санкції.

Крім того, згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 10.01.2019 у справі №804/6947/15, обставини, що встановлені в судовому рішенні, яке набрало законної сили, не має абсолютного характеру і не може сприйматися судами як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Адміністративні суди не повинні сприймати як обов`язкові висновки щодо фактичних обставин справи, наведені у чинних судових рішеннях за інших адміністративних, цивільних чи господарських справ.

З огляду на зазначене, висновки, покладені в основу постанови Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 30.11.2021 у справі №739/1328/21 не мають правових наслідків для розгляду цієї адміністративної справи, оскільки, стосувалися виключно питання щодо наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, визначеного ст. 41 КУпАП.

Посилання апелянта - ФОП ОСОБА_1 на постанову Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 21 грудня 2018 року у справі №814/2156/16, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки, дане судове рішення прийнято Верховним Судом за інших обставин справи та правовідносин.

Зокрема, у справі №814/2156/16 Верховним Судом аналізувалася можливість одночасного притягнення підприємця до відповідальності за ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України та ч. 3 ст. 41 Кодексу України по адміністративні правопорушення за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), разом з тим, у даній справі ФОП ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності притягнуто не було.

Зазначені відмінності у фактичних обставинах справи виключають можливість врахування висновків Верховного Суду у справі №814/2156/16.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування припису від 30.06.2021 за №25-16-018/0303, попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю від 30.06.2021 за №25-16-018/0094 та постанови від 18.08.2021 за №25-16-018/0520/75 в частині накладення штрафу у сумі 60 000,00 грн. в частині факту використання Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 нелегальної праці ОСОБА_4 без належного оформлення трудових відносин.

Решта доводів та заперечень апелянтів висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткову обґрунтованість позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та наявність правових підстав для їх часткового задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційних скарг зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 195, 243, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та Управління Держпраці у Чернігівській області залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Аліменко В.О.

Кузьмишина О.М.

Повний текст постанови виготовлено 03.10.2022 р.