Справа № 460/17827/21
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2022-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2022 рокуЛьвівСправа № 460/17827/21 пров. № А/857/8050/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Довгополова О.М., Ільчишин Н.В.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області,

на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 березня 2022 року (суддя Гресько О.Р., час ухвалення не зазначений, місце ухвалення - м.Рівне, дата складання повного тексту 10.03.2022),

в адміністративній справі №460/17827/21 за позовом Головного управління ДПС у Рівненській області до Комунального підприємства "Страшівська туберкульозна лікарня" Рівненської обласної ради,

про стягнення податкового боргу,

встановив:

У грудні 2021 року позивач ГУ ДПС у Рівненській області звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача КП "Страшівська туберкульозна лікарня" Рівненської обласної ради, в якому просив стягнути з відповідача, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, в сумі 13652,84 грн., в тому числі: - по військовому збору (11011000) в сумі 12638,36 грн, який перерахувати на рахунок UA0017403 Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, , одержувач: ГУК у Рівн.обл/отг Клесів/11011000; - рентній платі за користування надрами (13030100) в сумі 1014,48 грн, який перерахувати на рахунок UA0017479 Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, , одержувач: ГУК у Рівн.обл/отг с.Вири/13030100.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 10.03.2022 у задоволенні позову відмовлено повністю.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, не відповідає обставинам справи та прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що нормами Податкового кодексу України визначено послідовність дій контролюючого органу щодо стягнення податкового боргу. Надання дозволу на погашення всієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, можливо лише за умови недостатності коштів, які перебувають у власності такого платника. При цьому, звертаючись до суду з вимогою про надання дозволу на погашення заборгованості за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, контролюючий орган повинен зазначити, які заходи були ним вжиті з метою погашення боргу платника податків за рахунок належних йому коштів та чим це підтверджується, а також надати докази недостатності у такого платника грошових коштів - готівкових чи на рахунках у банку, необхідних для повного погашення його боргу перед бюджетом. Вважає апелянт, що судом першої інстанції невірно зазначений порядок стягнення податкового боргу із комунального підприємства. Адже звернення податкового органу до органу місцевого самоврядування з поданням щодо прийняття рішення про виділення коштів місцевого бюджету на сплату податкового боргу такого платника податків можливе лише після: 1) погашення боргу платника податків за рахунок належних йому коштів, а у разі недостатності, 2) надання дозволу на погашення заборгованості за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, а також надати докази недостатності у такого платника грошових коштів - готівкових чи на рахунках у банку, необхідних для повного погашення його боргу перед бюджетом; 3) виникнення у державного або комунального підприємства податкового боргу є підставою для розірвання трудового договору (контракту) з керівником такого підприємства; 4) лише після здійснення усіх процедур стягнення податкового боргу, контролюючий орган зобов`язаний звернутися до органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить майно такого платника податків, з поданням щодо прийняття рішення про: виділення коштів місцевого бюджету на сплату податкового боргу такого платника податків. Рішення про фінансування таких витрат розглядається на найближчій сесії відповідної ради. Вимога ж суду щодо необхідності звернення з позовом про стягнення коштів з рахунків у банках, які закриті є надмірним формалізмом.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 10.03.2021 року та ухвалити нове рішення, яким позовну заяву задовольнити повністю.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з врахуванням наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач Комунальне підприємство "Страшівська туберкульозна лікарня" Рівненської обласної ради засноване Рівненською обласною радою та є об`єктом комунальної власності.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань КП "Страшівська туберкульозна лікарня" Рівненської обласної ради зареєстроване як юридична особа (перебуває в стані припинення) та з 26.02.1998 взяте на облік платників податку. Основний вид діяльності за КВЕД: діяльність лікарняних закладів (а.с. 10-11).

За даними Головного управління ДПС у Рівненській області станом на 01.09.2021 за відповідачем рахується податкова заборгованість по військовому збору та рентній платі за користування надрами на загальну суму 13652,84 грн (а.с. 4, 8-9).

Дана заборгованість виникла на підставі податкових повідомлень-рішень №09 від 27.04.2021, № від 12.01.2021, а також нарахованої, на підставі ст.129 ПК України, пені за несвоєчасну сплату податкових платежів (а.с. 12, 14).

У встановлений строк відповідач податкове зобов`язання не сплатив, доказів оскарження рішень в судовому порядку не надав, а тому таке податкове зобов`язання набуло статусу податкового боргу.

У зв`язку з несплатою відповідачем сум податкових зобов`язань 24.06.2021 податковим органом сформовано і направлено на адресу платника податків податкову вимогу форми "Ю" №0-1714, яка отримана відповідачем, однак на час звернення до суду із позовом у цій справі не виконана (а.с. 5, 6).

Вказана податкова вимога про сплату податкового бору виконаною не була, що стало підставою для звернення до суду із цим адміністративним позовом.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, з врахуванням наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 67 Конституції України встановлений обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п.15.1 статті 15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Грошове зобов`язання платника податків сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (пп.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України).

Податковим боргом, згідно п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, є сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Тобто, статусу податкового боргу набуває лише узгоджена сума грошового (податкового) зобов`язання, не сплачена платником податків у визначений строк.

Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до ст.38 ПК України, виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Порядок погашення податкового боргу державних підприємств, які не підлягають приватизації, та комунальних підприємств встановлено положеннями статті 96 ПК України, якою визначено алгоритм дій контролюючих органів щодо забезпечення погашення такого боргу.

Відповідно до п.96.1 ст.96 ПК України, у разі якщо сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна комунального підприємства, не покриває суму його податкового боргу і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням публічних торгів, або у разі відсутності у такого боржника власного майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено, контролюючий орган зобов`язаний звернутися до органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить майно такого платника податків, з поданням щодо прийняття рішення про: виділення коштів місцевого бюджету на сплату податкового боргу такого платника податків. Рішення про фінансування таких витрат розглядається на найближчій сесії відповідної ради; затвердження плану досудової санації такого платника податків, який передбачає погашення його податкового боргу; ліквідацію такого платника податків та призначення ліквідаційної комісії; прийняття сесією відповідної ради рішення щодо порушення справи про банкрутство платника податків.

Згідно із п.96.3 ст.96 ПК України, відповідь щодо прийняття одного із зазначених у пунктах 96.1 та 96.2 цієї статті рішень надсилається контролюючому органу протягом 30 календарних днів з дня направлення звернення.

У разі неотримання зазначеної відповіді у визначений цим пунктом строк або отримання відповіді про відмову у задоволенні його вимог контролюючий орган зобов`язаний звернутися до суду із позовною заявою про звернення стягнення податкового боргу на кошти державного органу чи органу місцевого самоврядування, в управлінні якого перебуває таке державне (комунальне) підприємство або його майно.

Таким чином, у разі несплати комунальним підприємством податкового боргу, а також відсутності у нього майна, яке можливо внести в податкову заставу та відчужити, контролюючий орган зобов`язаний звернутися до суду з позовом про звернення стягнення податкового боргу на кошти органу місцевого самоврядування, в управлінні якого перебуває таке державне (комунальне) підприємство або його майно.

Водночас, передумовою стягнення податкового боргу на кошти органу місцевого самоврядування є звернення податкового органу до органу місцевого самоврядування з поданням щодо прийняття рішення про виділення коштів місцевого бюджету на сплату податкового боргу такого платника податків.

Вказане відповідає висновкам Верховного Суду, наведеним у постанові від 18.02.2019 у справі №813/4132/17, які суд першої інстанції відповідно до вимог ч.5 ст.242 КАС України правильно враховував при застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Як видно з матеріалів справи, такі не містять доказів здійснення позивачем дій, визначених статтею 96 ПК України, а саме, звернення з відповідним поданням до Рівненської обласної ради, що свідчить про невжиття Головним управлінням ДПС у Рівненській області всіх заходів, передбачених Кодексом щодо стягнення податкового боргу з комунального підприємства.

Отже, позивач не довів тих обставин, на яких ґрунтуються його вимоги, не надавши суду доказів звернення з відповідним поданням до Рівненської обласної ради на виконання вимог статті 96 ПК України, які є безумовним обов`язком, а не правом контролюючого органу у подібних правовідносинах, що унеможливлює задоволення адміністративного позову.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції всебічно з`ясовано обставини справи, рішення суду першої інстанції винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому немає підстав для його скасування.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області залишити без задоволення.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 березня 2022 року в адміністративній справі №460/17827/21 за позовом Головного управління ДПС у Рівненській області до Комунального підприємства "Страшівська туберкульозна лікарня" Рівненської обласної ради про стягнення податкового боргу залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді О. М. Довгополов
Н. В. Ільчишин