Справа № 160/5306/22
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2022-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 вересня 2022 року м. Дніпросправа № 160/5306/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.07.2022 ( суддя першої інстанції Єфанова О.В.) в адміністративній справі №160/5306/22 за позовом ОСОБА_1 до Божедарівської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 звернулися до До Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Божедарівської селищної (сільської) ради Криничанського району Дніпропетровської області, в якій позивачі просять суд:

визнати протиправним та скасувати Рішення двадцятої сесії восьмого скликання Божедарівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області від 25.02.2022 року в частині відмови в наданні дозволу на розробку технічної документації щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0001 площею 50,00 га у розмірі середньої земельної частки (паю) членам Фермерського господарства Крижановський із земельного масиву наданого для ведення фермерського господарства приватному підприємцю ОСОБА_7 на підставі договору оренди земельної ділянки №59 від 16 липня 2004 року (з урахуванням додаткової угоди №882 від 24.02.2009 року, додаткової угоди без номеру від 18.02.2015 року, додаткової угоди №506 від 29.05.2020 року);

зобов`язати Божедарівську селищну раду Кам`янського району Дніпропетровської області надати членам Фермерського господарства Крижановський - Крижановському Олександру Миколайовичу, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 дозвіл на розробку технічної документації щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0001 площею 50,00 га у розмірі середньої земельної частки (паю) членам Фермерського господарства "Крижановський" із земельного масиву наданого для ведення фермерського господарства приватному підприємцю ОСОБА_7 на підставі договору оренди земельної ділянки №59 від 16 липня 2004 року (з урахуванням додаткової угоди №882 від 24.02.2009 року, додаткової угоди без номеру від 18.02.2015 року, додаткової угоди №506 від 29.05.2020 року, додаткової угоди №681 від 14.02.2022 року).

В обґрунтування позовних вимог посилались на те, що рішенням двадцятої сесії восьмого скликання Божедарівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області від 25.02.2022 року було вирішено Відмовити членам ФГ Крижановський у наданні дозволу на розроблення технічної документації щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0001 площею 50,00 га у розмірі середньої земельної частки (паю) членам Фермерського господарства Крижановський із земельного масиву наданого для ведення фермерського господарства приватному підприємцю ОСОБА_7 на підставі договору оренди земельної ділянки №59 від 16 липня 2004 року (з урахуванням додаткової угоди №882 від 24.02.2009 року, додаткової угоди без номеру від 18.02.2015 року, додаткової угоди №506 від 29.05.2020 року): ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Не погоджуючись із таким рішенням Божедарівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області позивачі звертаються до суду з цим позовом за для відновленням порушеного права , оскільки прийняте відповідачем рішення суперечить ст. 118 ЗК України та є безпідставним, необґрунтованим.

02.05.2022 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду роз`єднано в окремі провадження позовні вимоги у справі № 160/5306/22, а саме:

позовні вимоги ОСОБА_2 до Божедарівської селищної (сільської) ради Криничанського району Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, присвоївши зазначеній справі новий номер;

позовні вимоги ОСОБА_3 до Божедарівської селищної (сільської) ради Криничанського району Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, присвоївши зазначеній справі новий номер;

позовні вимоги ОСОБА_4 до Божедарівської селищної (сільської) ради Криничанського району Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, присвоївши зазначеній справі новий номер;

позовні вимоги ОСОБА_5 до Божедарівської селищної (сільської) ради Криничанського району Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, присвоївши зазначеній справі новий номер;

позовні вимоги ОСОБА_6 до Божедарівської селищної (сільської) ради Криничанського району Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, присвоївши зазначеній справі новий номер;

позовні вимоги ОСОБА_1 до Божедарівської селищної (сільської) ради Криничанського району Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, залишити у провадженні адміністративну справу № 160/5306/22.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.05.2022 р. відкрито спрощене позовне провадження у справі ОСОБА_1 до Божедарівської селищної (сільської) ради Криничанського району Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.07.2022 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що запитувана позивачкою земельна ділянка входить до складу земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0001, яку передано в користування засновнику фермерського господарства «Крижановський». Право користування земельною ділянкою з кадастровим номером :03:001:0001 не припинено у встановленому порядку, тому надання земельної ділянки у власність іншій особі суперечить положенням частини п`ятої статті 116 ЗК України.

Також, суд першої інстанції, прийнявши до уваги правову позицію, висловлену Верховним Судом у постанові від 03.11.2021 (справа №817/1911/17), зазначив, що у члена фермерського господарства не виникає право користування земельною ділянкою, яка була надана власником (органом місцевого самоврядування) громадянину (засновнику) у користування для створення такого господарства. Єдиним суб`єктом, який володіє правомочністю користуватися земельною ділянкою, виділеною власником (органом місцевого самоврядування) для створення фермерського господарства, є саме таке фермерське господарство як суб`єкт господарювання.

Право на безоплатну передачу у власність земельних ділянок із земель, що надавалися у користування засновнику для створення фермерського господарства, не виникає у жодного члена фермерського господарства, в тому числі засновника.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Під час апеляційного перегляду судом встановлено, що 11 серпня 2021 року до Божедарівської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області з клопотаннями про надання дозволу на розроблення проектної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що розташована за межами населеного пункту на території Божедарівської (Покровської) селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області для ведення фермерського господарства з метою подальшого отримання землі у власність звернулись члени фермерського господарства Крижановський, зокрема:

ОСОБА_1 (син засновника ФГ і діючий натепер голова ФГ) площею 8,74 умовних кадастрових га., додавши до клопотання копію паспорта та РНОКПП; копію свідоцтва про народження; викопіювання з кадастрової карти; копію диплому про закінчення Дніпропетровського державного аграрного університету; копію трудової книжки НОМЕР_1 ; відповідь ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області; Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; копію довіреності на представництво інтересів.

Відповідно до графічних матеріалів бажана земельна ділянка знаходяться в межах земельної ділянки площею 50,00 га кадастровий номер :03:001:0001, що розташована за межами населеного пункту на території Божедарівської (Покровської) селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області наданої засновнику ФГ Крижановський - ОСОБА_7 на підставі договору оренди №59 від 16 липня 2004 року, який є діючим дотепер, а право користування якою внесено до Статуту Фермерського Господарства Крижановський.

Одночасно відповідачу було надано відповідне клопотання ОСОБА_7 та голови ФГ Крижановського О.М. до якого долучені:

Нотаріально засвідчена згода засновника ФГ і орендаря ОСОБА_7 на передачу земельної ділянки у власність членів фермерського господарства, копія паспорта та РНОКПП ОСОБА_7 , копія довіреності на представництво інтересів, нотаріально засвідчена згода голови ФГ і користувача ОСОБА_1 на передачу земельної ділянки у власність членів фермерського господарства, копія паспорта та РНОКПП ОСОБА_1 , копія довіреності на представництво інтересів, копія виписки з Єдиного державного реєстру, копія статуту ФГ Крижановський , копія рішення №3 від 23.07.2021 року, копія виписка з ЄДР від 27.07.2021 року, копія рішення №4 від 4.08.2021 року, копія виписка з ЄДР від 4.08.2021 року, копія договору оренди №59 від 16 липня 2004 року, копія додаткової угоди №882 від 24.02.2009 року, копія додаткової угоди без номеру від 18.02.2015 року, копія додаткової угоди №506 від 29.05.2020 року, копія проекту землеустрою земельної ділянки кадастровий номер :03:001:0001, копія довідки про середній розмір земельної частки (паю) , копія довідки про якісну характеристику грунтів, копія довідки про середню вартість земельної частки (паю), довідка про відсутність заборгованості по орендній платі за 2021 рік.

Рішенням дванадцятої сесії восьмого скликання Божедарівської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області від 31.08.2021 року було вирішено Відмовити членам ФГ Крижановський у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у розмірі середньої часки (паю), яка розташована на території Божедарівської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області (середній розмір складає 8.74 умовних кадастрових гектарів) безоплатно у власність для ведення фермерського господарства , із земельної ділянки , що перебуває у комунальній власності Божедарівської селищної ради та знаходиться в оренді приватного підприємця ОСОБА_7 згідно договору оренди №59 від 16 липня 2004 року (з урахуванням додаткової угоди №882 від 24.02.2009 року, додаткової угоди без номеру від 18.02.20І5 року , додаткової угоди №506 від 29.05.2020 року) загальною площею 50,00 га, кадастровий номер :03:001:0001 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . ОСОБА_5 та ОСОБА_6

25.02.2022 року рішенням Божедарівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області рішення від 31.08.2022 року в частині відмови членам фермерського господарства Крижановський у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою в порядку добровільного виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду №160/16374/21 скасовано.

Наведеними судовими рішеннями відповідача зобов`язано повторно розглянути клопотання з урахуванням висновків суду.

За результатами повторного розгляду клопотання позивачів від 10.08.2021 року, які було доповнено 10.02.2022 року вимогами про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки кадастровий номер :03:001:0001 з урахуванням висновків апеляційного суду.

25 лютого 2022 року Рішенням двадцятої сесії восьмого скликання Божедарівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області було вирішено Відмовити в наданні дозволу на розробку технічної документації щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0001 площею 50,00 га у розмірі середньої земельної частки (паю) членам Фермерського господарства Крижановський із земельного масиву наданого для ведення фермерського господарства приватному підприємцю ОСОБА_7 на підставі договору оренди земельної ділянки №59 від 16 липня 2004 року (з урахуванням додаткової угоди №882 від 24.02.2009 року, додаткової угоди без номеру від 18.02.2015 року, додаткової угоди №506 від 29.05.2020 року) .

Позивач, вважаючи дії відповідача протиправними, звернувся до суду з даним позовом.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.31 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що землі фермерського господарства можуть складатися із:

а) земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі;

б) земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності;

в) земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

Громадяни - члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).

Згідно ч.ч.1, 2 ст.32 ЗК України громадянам України - членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність надані їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради.

Дія частини першої цієї статті не поширюється на громадян, які раніше набули права на земельну частку (пай).

Відповідно до ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно ч.3 ст.116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно п."а" ч.1 ст.121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначено статтею 118 Земельного кодексу України, відповідно до частини 6 якої громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

За приписами частини 7 статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно ч.9 ст.118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Отже, отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивованої відмови у його наданні) є однією із стадій законодавчо встановленого порядку безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянам.

При цьому законодавець обмежив підстави відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Так, у наданні такого дозволу громадянину може бути відмовлено виключно з підстав, зазначених у ч.7 ст.118 ЗК України, а саме: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.

У спірному випадку оскаржуване рішення не містить будь-яких мотивів з яких відповідачем відмовлено позивачці у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, фактично самостійно визначив мотиви з яких слід відмовити позивачці у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

При цьому, суд першої інстанції прийняв до уваги правові висновки Верховного Суду, які стосуються правовідносин щодо затвердження виготовленого проекту землеустрою та передачі земельної ділянки у власність.

У цій же справі спірні правовідносини не стосуються затвердження проекту землеустрою, оскільки спір виник з приводу обґрунтованості відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою (виходячи із змісту та обсягу заявлених позивачкою вимог).

У свою чергу, надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, є лише першим етапом в процедурі виділення та передачі у власність (користування) земельної ділянки та не означає того, що в подальшому розпорядником земельної ділянки буде прийнято лише позитивне рішення та затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Таке рішення як затвердження проекту землеустрою, уповноважений орган має прийняти з урахуванням тих обставин, які існують на час його прийняття, а не враховуючи обставин, які існували на час надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою.

Крім цього, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити те, що ані відповідач, приймаючи оскаржуване рішення, ані суд першої інстанції, під час розгляду справи, не звернув уваги та не встановив того, у чому фактично полягала суть звернення позивачки до відповідача, оскільки її клопотання стосувалося встановлення меж земельної ділянки. Як відповідач, так і суд першої інстанції виходили з того, що клопотання стосувалося надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Але у спірному випадку не було враховано того, що земельна ділянка, за рахунок якої позивачка бажала отримати у власність земельну ділянку, є сформованою (кадастровий номер :03:001:0001), а у такому випадку формування земельних ділянок (яку особа бажає набути у власність чи користування) здійснюється не на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а на підставі технічної документації із землеустрою, що стала підставою для формування земельної ділянки, якій присвоєно кадастровий номер.

Вказаний висновок випливає з положень ст.79-1 Земельного кодексу України, згідно яким формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Частиною другою зазначеної норми передбачено, що формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок.

Формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок (ч.6 ст.79-1 ЗК України).

Приймаючи до уваги подане позивачкою клопотання про надання їй дозволу на розроблення проектної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), вважається, що відповідач має діяти у відповідності до ч.7 ст.118 ЗК України, оскільки чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

При цьому, відмовляючи у наданні дозволу, відповідний орган повинен навести усі підстави відмови.

Обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.

Частинами першою та другою статті 79-1 Земельного кодексу України передбачено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

В силу частини п`ятої статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Частинами шостою, сьомою статті 79-1 Земельного кодексу України передбачено, що формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок є різними за своєю суттю документами із землеустрою, не є тотожними за процедурою виконання цієї документації.

Надання дозволу на розробку проекту землеустрою має на меті лише формування земельної ділянки як окремого об`єкта.

Натомість, коли йдеться про формування земельної ділянки з частини вже сформованого земельного масиву, що має кадастровий номер, її відведення відбувається на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки.

За правилами частини першої статті 25 Закону №858-IV документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації, до видів якої належить технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок (пункт «й» частини другої статті 25).

Зміст наведених норм права свідчить про те, що поділ та об`єднання земельних ділянок за свою суттю фактично є формуванням нової чи нових земельних ділянок, що передбачає певну процедуру щодо надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, його погодження та затвердження в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Щодо зобов`язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Таким чином, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У даній справі повноваження щодо надання дозволу на розробку технічної документації чи надання мотивованої відмови у його наданні, регламентовано частиною шостою статті 118 Земельного кодексу України.

Умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати дозвіл. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - надати дозвіл або не надати (відмовити). За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями, а тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 24.11.2020 у справі №2240/3066/18, від 05.03.2019 у справі №2040/6320/18, від 29 вересня 2020 року по справі №814/2221/17, від 17 лютого 2021 року справа № П/811/397/18.

Водночас, статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 14 серпня 2019 року у справі №0640/4434/18, від 12 вересня 2019 року у справі №0640/4248/18, від 28 лютого 2020 року у справі №806/3304/18 та від 07 жовтня 2020 року у справі № 826/25472/15.

Враховуючи, що відповідачем відмовлено у наданні дозволу на розробку технічної документації з підстав, які не передбачені законом, колегія суддів приходить висновку, що в даному випадку ефективним способом захисту прав, інтересів позивача є зобов`язання Божедарівської сільради повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на розробку технічної документації щодо поділу земельної ділянки та за результатами її розгляду прийняти рішення встановленої форми з урахуванням норм ЗК України.

Оскільки рішення за клопотанням позивача, незважаючи на рішення Третього апеляційного адміністративного суду від 31.03.2022, яким встановлено обов`язок розглянути таке клопотання, не прийняте у спосіб, що встановлений законом, за таких підстав, враховуючи обставини та предмет адміністративного позову, колегія суддів приходить висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Приймаючи до уваги подане позивачем клопотання про надання йому дозволу на розроблення проектної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), вважається, що відповідач має діяти у відповідності до ч.7 ст.118 ЗК України, оскільки чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

При цьому, відмовляючи у наданні дозволу, відповідний орган повинен навести усі підстави відмови.

Отже, суд апеляційної інстанції констатує, що у спірному випадку мало місце порушення прав та законних інтересів позивача внаслідок прийняття суб`єктом владних повноважень необґрунтованого рішення, яке не дозволяє визначитися з дійсними мотивами відмови у задоволенні клопотання позивача.

З огляду на викладене, у цій справі відсутні підстави для зобов`язання відповідача надати дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, оскільки обставинами справи не підтверджено, що відповідачем здійснена повна перевірка наявності чи відсутності підстав для надання такого дозволу.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» на час воєнного періоду забороняється: безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність; формування земельних ділянок сільськогосподарського призначення (крім тих, що передаються в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва); земельні торги щодо прав оренди, емфітевзису, суперфіцію щодо земельних ділянок державної, комунальної власності сільськогосподарського призначення.

З приводу цього слід зазначити, що Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» прийнятий 24 березня 2022 року і набув чинності 07 квітня 2022 року, а отже не може поширюватися на спірні правовідносини.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Частиною 6 ст. 139 КАС України вказано, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

За приписами ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню 1488,60 грн судового збору, сплаченого згідно квитанції від 09.08.2022 на суму 1488,60 грн.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.07.2022 в адміністративній справі №160/5306/22 скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Рішення двадцятої сесії восьмого скликання Божедарівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області від 25.02.2022 року в частині відмови в наданні дозволу на розробку технічної документації щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0001 площею 50,00 га у розмірі середньої земельної частки (паю) членам Фермерського господарства Крижановський із земельного масиву наданого для ведення фермерського господарства приватному підприємцю ОСОБА_7 на підставі договору оренди земельної ділянки №59 від 16 липня 2004 року (з урахуванням додаткової угоди №882 від 24.02.2009 року, додаткової угоди без номеру від 18.02.2015 року, додаткової угоди №506 від 29.05.2020 року).

Зобов`язати Божедарівську селищну раду Криничанського району Дніпропетровської області Божедарівської сільради повторно розглянути заяву члена Фермерського господарства Крижановський ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку технічної документації щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0001 площею 50,00 га у розмірі середньої земельної частки (паю) із земельного масиву наданого для ведення фермерського господарства приватному підприємцю ОСОБА_7 на підставі договору оренди земельної ділянки №59 від 16 липня 2004 року (з урахуванням додаткової угоди №882 від 24.02.2009 року, додаткової угоди без номеру від 18.02.2015 року, додаткової угоди №506 від 29.05.2020 року, додаткової угоди №681 від 14.02.2022 року) та за результатами її розгляду прийняти рішення встановленої форми з урахуванням норм ЗК України, та висновків суду апеляційної інстанції.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Божедарівської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 1488,60 грн. судових витрат понесених на сплату судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст судового рішення складено 26 вересня 2022 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва