Справа № 440/455/21
Суддя: Л.М. Петрова
Дата ухвалення: 2022-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/455/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Петрової Л.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Маннік М.О.,

представника позивача Висоти І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

22.01.2021 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Держпраці у Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу №ПЛ5301/168/АВ/П/ТД-ФС від 16.12.2019 на суму 125190,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що з 23.10.2019 по 05.11.2019 відповідачем проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 за наслідками якого складено акт інспекційного відвідування № 5301/168/АВ від 05.11.2019. У ході інспекційного відвідування встановлено порушення допуску до роботи працівника без укладення трудового договору за умовами ч. 3 ст. 24 КЗпП. Позивач стверджує про безпідставність проведення перевірки. Також зазначає про хибність висновків відповідача щодо порушення позивачем ч. 3 ст. 24 КЗпП.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 25.01.2021 позов залишено без руху.

22.02.2021 на виконання вимог ухвали про залишення позову без руху позивачем надано до суду докази сплати судового збору та клопотання про поновлення строку звернення до суду з позовом.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 16.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі.

06.05.2021 до суду відповідачем подано відзив на позов в якому зазначено, що за результатами інспекційного відвідування були виявлені порушення ч. 3 ст. 24 КЗпП щодо допуску працівника до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу. 23.10.2019 інспекторами праці здійснено вихід за місцем здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 , піцерія « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Зазначено, що в піцерії приготуванням піци займалася особа чоловічої статі, яка представилася як ОСОБА_2 та в усній розмові повідомив, що працює в даному закладі з літа 2019 року. Випіканням піци та видачею замовлень (піци) займалася особа жіночої статі, яка представилася як ОСОБА_3 . В усній розмові остання повідомила, що в піцерії виконує обов`язки касира-адміністратора, в обов`язки якої також входить випікання піци. Документи щодо оформлення трудових відносин гр. ОСОБА_3 в ході проведення інспекційного відвідування не надано. Враховуючи вищевикладене гр. ОСОБА_3 була допущена 23.10.2019 до роботи без оформлення трудових відносин.

31.05.2021 до суду від відповідача надійшла відповідь на відзив в якій зазначено про безпідставність проведення перевірки, оскільки вказана в наказі особа ОСОБА_4 , за начебто зверненням якої проведено перевірку, жодного відношення до ФОП ОСОБА_1 не має, в жодних відносинах, ні трудових, ні цивільно-правових не перебувала. Зазначено, що відповідачем було протиправно здійснено захід державного контролю.

11.06.2021 до суду надійшли заперечення відповідача в яких зазначено про правомірність проведеної перевірки.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 позовну заяву фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови залишено без розгляду.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2021 ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 по справі № 440/455/21 скасовано, адміністративну справу № 440/455/21 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Справа №440/455/21 надійшла до Полтавського окружного адміністративного суду 17.12.2021, що підтверджується даними реєстрації на вхідному штампі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 28.12.2021 адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови прийнято до провадження, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 27.01.2022 клопотання представника позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження - задоволено, суд перейшов до розгляду справи №440/455/21 за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 08.02.2022.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08.02.2022 закрито підготовче провадження у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови, призначено справу до судового розгляду по суті.

15.08.2022 до суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

У судовому засіданні 21.09.2022 представник позивача позов підтримала та просила суд задовольнити позов.

Дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для здійснення інспекційного відвідування є звернення ОСОБА_5 від 21.10.2019 №16-П1521/01 /а.с. 113/.

23.10.2019 Управлінням Держпраці у Полтавській області прийнято наказ «Про проведення державного контролю» №228П відповідно до якого наказано провести заходи державного контролю щодо відповідності вимогам законодавства про працю ФОП ОСОБА_1 . Підстава: звернення гр. ОСОБА_6 від 22.10.2019 №16-П1521/01.

23.10.2019 Управлінням Держпраці у Полтавській області видано направлення на проведення заходу державного контролю №1912.

05.11.2019 Управлінням Держпраці у Полтавській області за результатами перевірки складено Акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №ПЛ5301/168/АВ в якому зазначено наступні порушення:

23.10.2019 о 12:10 інспекторами праці здійснено вихід за місцем здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 , піцерія « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». У піцерії приготуванням піци займалася особа чоловічої статі, яка представився як ОСОБА_2 та в усній розмові повідомив, що працює в даному закладі з літа 2019 року. Випіканням піци та видачею замовлень (піци) займалася особа жіночої статі, яка представилася як ОСОБА_3 . Зокрема гр. ОСОБА_3 було одягнена у фірмовий одяг з логотипом «Monster pizza». В усній розмові ОСОБА_3 повідомила, що в піцерії виконувала обов`язки касира-адміністратора, в обов`язки якої також входить випікання піци. Також зазначила, що проходила стажування в ФОП ОСОБА_1 ще літом 2019 року, до роботи приступила близько місяця назад. Режим роботи з 09:00 до 21:30 год., три дні через три. Від наданих письмових пояснень гр. ОСОБА_3 відмовилася. У ході проведення інспекційного відвідування надано наступні документи: трудовий договір б/н від 21.08.2019 укладено між ФОП та ОСОБА_2 . Згідно трудового договору працівник зобов`язаний виконувати роботу повара-піцційоло. Повідомлення про прийняття на роботу гр. ОСОБА_2 подане до ГУ ДФС у Полтавській області (м. Полтава) 20.08.2019 за реєстраційним номером:.

Також додано цивільно-правовий договір б/н від 10.10.2019, який укладено між ФОП ОСОБА_1 (надалі замовник) з однієї сторони та гр. ОСОБА_3 , надалі- виконавець з другої сторони. Відповідно до п. 1.1 договору замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання по виконанню робіт з приготування піцци по завданню замовника з 10.10.2019 по 31.10.2019.

Згідно з п. 1.2 замовник забезпечує виконавця з необхідним для виконання роботи, передбаченого договором. Тобто, у даному випадку процес організації покладено безпосередньо на замовника, за характерною ознакою трудових відносин (стаття 21 КЗпП України). У тому випадку, коли особа виконує роботи/надає послуги за договором ЦПХ, він організовує процес роботи самостійно. Пунктом 3.1 Сторони несуть матеріальну відповідальність за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов`язків згідно чинного законодавства. При цьому, до матеріальної відповідальності притягаються особи (працівники), які працюють згідно трудового договору (ст. 130, 134 КЗпП), що також є ознакою трудового договору. Роботи виконується під час режиму роботи піцерії, тобто гр. ОСОБА_3 підпорядковується режиму роботи піцерії. Документи щодо оформлення трудових відносин гр. ОСОБА_3 в ході проведення інспекційного відвідування не надано. Враховуючи ОСОБА_3 була допущена 23.10.2019 до роботи ФОП ОСОБА_1 без належного оформлення трудових відносин.

05.11.2019 Управлінням Держпраці у Полтавській області винесено припис про усунення виявлених порушень №ПЛ5301/168/АВ/П.

16.12.2019 Управлінням Держпраці у Полтавській області прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ПЛ5301/168/АВ/П/ТД-ФС відповідно до якої на позивача накладено штраф у розмірі 125190,00 грн за порушення ч.3 ст. 24 КЗпП України щодо допущення працівників до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням.

Позивач не погоджуючись із зазначеною постановою, звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

КЗпП України визначає правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці.

КЗпП України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини (стаття 1 КЗпП України).

Згідно із статтею 1 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи (далі - особи), держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Згідно з частиною першою статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до статті 1 Закону України від 14.10.1992 № 2694-XII Про охорону праці (далі - Закон № 2694-XII) працівник - це особа, яка працює на підприємстві, в організації, установі та виконує обов`язки або функції згідно з трудовим договором (контрактом).

Статтею 24 КЗпП України визначено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання такої форми є обов`язковим: при організованому наборі працівників; при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; при укладенні контракту; у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); при укладенні трудового договору з фізичною особою; в інших випадках, передбачених законодавством України.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина третя статті 24 КЗпП України).

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Законом № 877-V.

Згідно зі ст. 1 Закону № 877-V заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

У частинах 4 та 5 ст. 2 Закону № 877-V передбачено, що заходи контролю здійснюються, серед інших, органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами. Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин дванадцятої - чотирнадцятої статті 4, частини одинадцятої статті 4-1, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої, шостої та десятої статті 7, статей 9, 10, 12, 19, 20, 21 цього Закону.

Частинами 2, 3 ст. 7 Закону № 877-V визначено, що на підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою. У посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначаються: найменування органу державного нагляду (контролю), що здійснює захід; найменування суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; місцезнаходження суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу, щодо діяльності яких здійснюється захід; номер і дата наказу (рішення, розпорядження), на виконання якого здійснюється захід; перелік посадових осіб, які беруть участь у здійсненні заходу, із зазначенням їх посади, прізвища, ім`я та по батькові; дата початку та дата закінчення заходу; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд, інспектування тощо); підстави для здійснення заходу; предмет здійснення заходу; інформація про здійснення попереднього заходу (тип заходу і строк його здійснення).

Згідно з п.п. 6, 9 п. 4 Положення № 96 від 11.02.2015, Державна служба України з питань праці (Держпраці) відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю, зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування.

Згідно п. 5 Порядку № 823 підставами для здійснення інспекційних відвідувань є: 1) звернення працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю; 2) звернення фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин; 3) рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань, прийняте за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту; 4) рішення суду; 5) повідомлення посадових осіб органів державного нагляду (контролю), правоохоронних органів про виявлені в ході виконання ними повноважень ознак порушення законодавства про працю щодо неоформлення та/або порушення порядку оформлення трудових відносин; 6) інформація: ДПС та її територіальних органів про: невідповідність кількості працівників роботодавця обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності; факти порушення законодавства про працю, виявлені в ході здійснення повноважень; факти провадження господарської діяльності без державної реєстрації у порядку, встановленому законом, як суб`єкта господарювання; Пенсійного фонду України та його територіальних органів про: роботодавців, в яких стосовно працівників відсутнє повідомлення про прийняття на роботу; роботодавців, в яких протягом місяця кількість працівників, що працюють на умовах неповного робочого часу, збільшилася на 20 і більше відсотків; фізичних осіб, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року; роботодавців, в яких 30 і більше відсотків фізичних осіб працюють на умовах цивільно-правових договорів; роботодавців із чисельністю 20 і більше працівників, в яких протягом місяця відбулося скорочення на 10 і більше відсотків працівників; 7) інформація профспілкових органів про порушення прав працівників, які є членами профспілки, виявлені у ході здійснення громадського контролю за додержанням законодавства про працю; 8) доручення Прем`єр-міністра України; 9) звернення Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини; 10) запит народного депутата України; 11) невиконання вимог припису інспектора праці.

Частиною 4 ст. 265 КЗпП України визначено, що штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 затверджено Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення.

У пункті 1 та 2 Порядку (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" (далі - штрафи).

Штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи накладаються на підставі: рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації; акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю або зайнятість населення, здійсненого у зв`язку з невиконанням вимог припису; акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників; акта про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування; акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Відповідно до ст. 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.

Штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Згідно з частиною другою статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За обставин цієї справи між сторонами виник спір щодо правомірності Управління Держпраці у Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу №ПЛ5301/168/АВ/П/ТД-ФС від 16.12.2019.

Суд зазначає, що цивільно-правовий договір - це угода між сторонами: громадянином і організацією (підприємством, тощо) на виконання першим певної роботи (а саме: договір підряду, договір про надання послуг тощо), предметом якого є надання певного результату праці.

Згідно із статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно частин першої та другої статті 928 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір).

До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Згідно із частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За змістом частин першої та другої статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

З огляду на викладене, такі угоди застосовуються для виконання конкретної роботи, що спрямована на одержання результатів праці, і у разі досягнення зазначеної мети вважаються виконаними і дія їх припиняється.

З аналізу чинного законодавства видно, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва.

Характерними ознаками трудових відносин є: систематична виплата заробітної плати за процес праці (а не її результат); підпорядкування правилам внутрішнього трудового розпорядку; виконання роботи за професією (посадою), визначеною Національним класифікатором України ДК 003:2010 "Класифікатор професій", затвердженим наказом Держспоживстандарту від 28.07.2010 №327; обов`язок роботодавця надати робоче місце; дотримання правил охорони праці на підприємстві, в установі, організації тощо.

Отже, основною ознакою, що відрізняє цивільно-правові відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Так, виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

З аналізу наведених норм суд зазначає, що основними ознаками трудового договору, є: праця юридично несамостійна, протікає в рамках певного підприємства, установи, організації (юридичної особи) або в окремого громадянина (фізичної особи); шляхом виконання в роботі вказівок і розпоряджень власника або уповноваженого ним органу; праця має гарантовану оплату; виконання роботи певного виду (трудової функції); трудовий договір, як правило, укладається на невизначений час; здійснення трудової діяльності відбувається, як правило, в складі трудового колективу; виконання протягом встановленого робочого часу певних норм праці; встановлення спеціальних умов матеріальної відповідальності; застосування заходів дисциплінарної відповідальності; забезпечення роботодавцем соціальних гарантій.

Відповідальність працівника за трудовим договором регулюється лише імперативними нормами (КЗпП України та інших актів трудового законодавства), що не можуть змінюватися сторонами у договорі, а відповідальність виконавця послуг у цивільно-правових відносинах визначається в договорі, а те, що ним не врегулюване - чинним законодавством України.

Зі співставлення трудового договору з цивільно-правовим договором, відмінним є те, що трудовим договором регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації діяльності залишається поза його межами, метою договору є отримання певного результату. Виконавець за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.

Такі висновки узгоджуються із правовою позицією, викладеною, зокрема у постановах Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №820/1432/17, від 06.03.2019 у справі №802/2066/16-а, від 13.06.2019 у справі №815/954/18.

10.10.2019 на підтвердження факту господарських взаємовідносин між ФОП ОСОБА_1 (замовник) та гр. ОСОБА_3 (виконавець) укладено цивільно-правовий договір.

Відповідно до п. 1.1 договору замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання по виконанню робіт з приготування піцци по завданню замовника з 10.10.2019 по 31.10.2019.

Згідно з п. 1.2 замовник забезпечує виконавця з необхідним для виконання роботи, передбаченого договором.

Відповідно до п. 2.1 за виконану роботу замовник сплачує виконавцеві винагороду у розмірі 2000,00 грн за домовленістю.

Пунктом 3.1 договору визначено, що сторони несуть матеріальну відповідальність за невиконання або неналежне виконання покладених зобов`язань згідно чинного законодавства.

Термін дії договору з 10.10.2019 по 31.10.2019.

Крім того, 10.10.2021 до Цивільно-правового договору укладено Додаток №1, а саме завдання на виконання робіт, яким визначено обсяг, склад та вартість робіт. Також завдання містить відмітки та підписи щодо прийняття до виконання робіт виконавцем 10.10.2019 та прийняття виконаного замовником 31.10.2019 /а.с. 167/.

31.10.2019 між ФОП ОСОБА_1 (замовник) та гр. ОСОБА_3 (виконавець) підписано Акт завдання-приймання виконаної роботи відповідно до якого зазначено, що згідно цивільно-правового договору від 10.10.2019 роботи виконано якісно та в повному обсязі, за виконану роботу замовник сплачує виконавцеві винагороду у розмірі 2000,00 грн.

Загальне визначення цивільно-правового договору міститься у статті 626 Цивільного кодексу України, згідно з частиною 1 якої договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Тобто цивільно-правовий договір - це угода між сторонами на виконання певної роботи (за договором підряду, надання послуг, виконання робіт тощо), предметом якого є досягнення обумовленого результату праці, у зв`язку з чим між сторонами договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство.

За цивільно-правовим договором одна сторона зобов`язується за винагороду виконати для іншої індивідуально визначений обсяг роботи. Основною ознакою, що відрізняє цивільно-правові відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності, її організація. За цивільно-правовим же договором процес організації трудової діяльності залишається поза його межами. Тому цивільно-правові договори застосовуються, як правило, для виконання разової конкретної роботи, що спрямована на одержання результату і у разі досягнення цієї мети договір вважається виконаним і його дія припиняється.

На відміну від трудового за цивільно-правовим договором оплачується не процес праці, а її результати, котрі визначають після закінчення роботи і оформляють актами здавання-приймання виконаних робіт (наданих послуг), на підставі яких провадиться їх оплата. У трудовій книжці запис про виконання роботи за цивільно-правовими договорами не робиться. Водночас відповідно до п. "а" ч. 3 ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків зараховується до стажу роботи, що дає право на трудову пенсію.

Отже, основною ознакою, яка відрізняє трудові відносини від цивільно-правових є те, що трудове законодавство регулює процес трудової діяльності, її організації, а за цивільно-правовим договором - процес організації трудової діяльності залишається поза його межами. Підрядник, який працює згідно з цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

Факт виконання робіт за договором підтверджується Актом завдання-приймання виконаної роботи відповідно до якого зазначено, що згідно цивільно-правового договору від 10.10.2019 роботи виконано якісно та в повному обсязі, за виконану роботу замовник сплачує виконавцеві винагороду у розмірі 2000,00 грн.

З встановлених судом обставин встановлено, що цивільно-правовий договір укладався на строк. Оплата роботи обумовлена конкретною сумою у твердій грошовій формі, між замовником і виконавцем.

Крім того, оформлено завдання на виконання робіт та акт про виконані роботи із зазначенням відповідного розміру винагороди.

З урахуванням викладеного, підлягають відхиленню посилання відповідача на те, що гр. ОСОБА_3 за цивільно-правовим договором по суті виконувала трудові функції.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що зазначена вище угода, укладена позивачем з гр. ОСОБА_3 , характеризує цивільно-правові (договірні) відносини та не були пов`язана із самим процесом, що є характерним для трудових функцій.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи вище зазначене, суд дійшов висновку, що постанову Управління Держпраці у Полтавській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ПЛ5301/168/АВ/П/ТД-ФС від 16.12.2019, слід визнати протиправною та скасувати.

Таким чином, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням факту задоволення позову стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача належать витрати зі сплати судового збору в сумі 1251,90 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Управління Держпраці у Полтавській області (вул. Пушкіна, 119, м. Полтава, 36014, ) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Полтавській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ПЛ5301/168/АВ/П/ТД-ФС від 16.12.2019.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Полтавській області (вул. Пушкіна, 119, м. Полтава, 36014, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1251,90 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 30.09.2022.

Суддя Л.М. Петрова