Справа № 420/22301/21
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2022-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/22301/21

Категорія: 108010000 Головуючий в 1 інстанції: Радчук А. А.

Місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів ОСОБА_1

Ступакової І. Г.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 січня 2022 року по справі за позовом Інституту Військово-Морських Сил Національного університету "Одеська морська академія" до ОСОБА_2 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, -

В С Т А Н О В И Л А :

Інститут Військово-Морських Сил Національного університету "Одеська морська академія" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з останньої на користь Інституту Військово-Морських Сил Національного університету Одеська морська академія витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі у сумі 43 737,94 грн. та витрати на судовий збір у сумі 2 270,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначається, що відповідачка відрахована з навчання наказом ректора Національного університету Одеська морська академія від 06.10.2021 року № 1513 через академічну неуспішність та виключена зі списків особового складу наказом начальника Інституту від 13.10.2021 року № 200. Зазначеним наказом відповідачці було оголошено суму до відшкодування за час навчання в Інституті у розмірі 43 737,94 грн., як зазначає позивач, відповідачка була ознайомлена з розрахунками сум витрат та надано їй термін для добровільного відшкодування витрат. На даний час відповідачкою заборгованість не відшкодована, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 січня 2022 року позовну заяву Інституту Військово-Морських Сил Національного університету Одеська морська академія до ОСОБА_2 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Інституту Військово-Морських Сил Національного університету Одеська морська академія витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі у сумі 43737 (сорок три тисячі сімсот тридцять сім) грн. та 94 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, а тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує про ті ж обставини, які викладено у відзиві на позов, зокрема зазначає, що винагорода за службу військовослужбовця підпадає під охорону за режимом статті 43 Конституції України і не підлягає поверненню за жодних умов, адже грошове забезпечення є правовим аналогом заробітної плати, як і не є складовою освітніх послуг. Таким чином, відсутні підстави для стягнення з відповідачки витрат, пов`язаних з її утриманням під час навчання в частині суми грошового забезпечення, яке відповідно до Розрахунку фактичних видатків державного бюджету по КЕКВ-2112 Грошове забезпечення військовослужбовців які підлягають відшкодуванню відповідачкою за період навчання (військової служби) з 17.08.2020 по 13.10.2021, складає 9999, 52 грн. При цьому посилається на ряд рішень суду першої та апеляційної інстанції як на практику застосування норм права.

Враховуючи, що відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю суд апеляційної інстанції, відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з витягом із Наказу начальника Національного університету Одеська морська академія № 981 від 17.08.2020 року, відповідачка ОСОБА_3 зарахована на навчання до Інституту Військово-Морських сил Національного університету Одеська морська академія на 1-й курс за денною формою навчання на 2020-2021 навчальний рік за ступенем вищої освіти бакалавра за державним замовленням для Збройних сил України. Спеціальність підготовки: 254 Забезпечення військ (сил). Спеціалізація: морально психологічне забезпечення у підрозділах, на кораблях (за видами збройних сил).

Наказом № 160 від 17.08.2020 року відповідачку зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення, призначено на посаду курсанта та присвоєно військове звання матрос. Присвоєно особистий номер .

17.08.2021 року між Міністерством оборони України в особі т.в.о. начальника Інституту Військово-Морських Сил Національного університету Одеська морська академія та ОСОБА_4 укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти.

Відповідно до абзацу 5 п.1 Контракту, курсант ОСОБА_4 зобов`язана відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у вищому військовому навчальному закладі, військовому навчальному підрозділі закладу вищої освіти, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби після закінчення вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти, визначених ч.10 ст.25 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.

Згідно з Наказом ректора Інституту №1513 від 06.10.2021 року, матроса ОСОБА_2 , курсанта денної форми навчання на 2021-2022 навчальний рік Інституту Військово-Морських Сил Національного університету Одеська морська академія за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр за державним замовленням Збройних Сил України, відраховано за академічну неуспішність.

Наказом т.в.о. начальника Інституту Військово-Морських Сил Національного університету Одеська морська академія М.В. Кіріакіді № 29-РС від 12.10.2021 року, вiдповiдно до пунктів 36, 227 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу з відповідачкою достроково розірвано контракт про навчання через систематичне невиконання умов контракту та звільнено з військової служби у запас за підпунктом ж (у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем).

Наказом № 200 від 13.10.2021 року матроса ОСОБА_2 було виключено із списків особового складу інституту та всіх видів забезпечення. Оголошено суму до відшкодування за час навчання в Інституті Військово-Морських Сил Національного університету Одеська морська академія у розмірі 43737 гривень 94 копійок (грошове забезпечення 9999 гривень 52 копійки, продовольче забезпечення 29703 гривень 12 копійок, речове забезпечення 00 гривень 00 копійок, медичне забезпечення (санаторно-курортним лікуванням не забезпечувалась) 00 гривень 00 копійок, забезпечення тимчасового розміщення (проживання) за час навчання 4035 гривень 30 копійки). Надано ОСОБА_2 строк у 30 календарних днів для добровільного відшкодування витрат, які пов`язані з навчанням.

ОСОБА_2 була ознайомлена із розрахунком витрат на утримання в університеті під час навчання, про що свідчить її особистий підпис у Повідомленні від 13.10.2021 року.

На теперішній час відшкодування витрат на користь Університету ОСОБА_2 не відбувається. Позивач, вбачаючи в зазначеному порушення своїх прав, звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи підставу відрахування відповідачки від подальшого навчання у зв`язку з розірванням контракту через систематичне невиконання умов контракту, та будучи обізнаним під час підписання контракту про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у військовому навчальному закладі , прийшов до висновку про наявність у ОСОБА_2 обов`язку по відшкодуванню витрат, пов`язаних із її утриманням під час навчання в Інституті у розмірі 43 737,94 грн.

Перевіряючи правомірність та законність оскаржуваного рішення з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує його незаконність та протиправність, колегія суддів виходить з наступного.

Спірні правовідносини щодо проходження громадянами України військової служби (навчання) у вищих військових навчальних закладах врегульовані нормами Закону України від 25.03.1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - ЗУ № 2232-XII).

Відповідно до частини першої статті 25 Закону № 2232-XII підготовка громадян України для проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу проводиться у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів. У них здійснюється навчання курсантів, слухачів, студентів, ад`юнктів і докторантів.

Частиною десятою статті 25 Закону № 2232-XII передбачено, що курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 та підпунктів "д", "е", "є", "ж ", "з" пункту 2 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, установлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

У відповідності до приписів частини 10 статті 25 Закону № 2232-XII, постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року № 964 був затверджений Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах (далі - Порядок № 964).

Так, Порядок №964 визначає механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти (далі - заклади вищої освіти) відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 та підпунктів "д", "е", "є", "ж", "з" пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладі вищої освіти.

Пунктом 3 Порядку № 964 визначено, що відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом із Мінфіном, МВС, Управлінням державної охорони, СБУ та Службою зовнішньої розвідки.

На виконання вказаного пункту 3 Порядку № 964, був виданий спільний наказ Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007 № 419/831/240/605/537/219/534, яким затверджений Порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30 липня 2007 року за № 863/14130; далі - Порядок № 419).

Пунктом 2.1 зазначеного Порядку № 419 передбачено, що відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у ВНЗ, а саме витрат на: грошове забезпечення; продовольче забезпечення; речове забезпечення; медичне забезпечення; перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад; оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.

Згідно пункту 2.1.1 Порядку № 419 витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання.

Щомісячне грошове забезпечення визначається з посадового окладу та додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу та надбавки), передбачених чинним законодавством для цієї категорії військовослужбовців.

Фактичні дані беруться з розрахункових відомостей та інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного грошового забезпечення курсанту.

З аналізу правових норм, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин слідує, що у разі укладення контракту про проходження військової служби між вищим військовим навчальним закладом, військовим навчальним підрозділом вищого навчального закладу та курсантом, на останнього покладаються відповідні обов`язки передбачені чинним законодавством України і контрактом.

Так, у разі дострокового розірвання контракту, через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу, курсант зобов`язаний відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі.

Ці ж правові висновки знайшли своє підтвердження у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року по справі № 607/3693/17, у постановах Верховного Суду від 28 травня 2021 року по справі № 320/7233/19, від 16 жовтня 2020 року №1.380.2019.002683, про що вірно зазначено судом першої інстанції.

Як встановлено під час розгляду справи та підтверджено матеріалами справи, наказом т.в.о. начальника Інституту Військово-Морських Сил Національного університету Одеська морська академія М.В. Кіріакіді № 29-РС від 12.10.2021 року, вiдповiдно до пунктів 36, 227 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу з відповідачкою достроково розірвано контракт про навчання через систематичне невиконання умов контракту та звільнено з військової служби у запас за підпунктом ж (у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем).

Так, відповідно до абзацу 5 п.1 Контракту, курсант ОСОБА_4 зобов`язана відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у вищому військовому навчальному закладі, військовому навчальному підрозділі закладу вищої освіти, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби після закінчення вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти, визначених ч.10 ст.25 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.

У відповідності до наказу № 200 від 13.10.2021 року матроса ОСОБА_2 було виключено із списків особового складу інституту та всіх видів забезпечення. Оголошено суму до відшкодування за час навчання в Інституті Військово-Морських Сил Національного університету Одеська морська академія у розмірі 43737 гривень 94 копійок (грошове забезпечення 9999 гривень 52 копійки, продовольче забезпечення 29703 гривень 12 копійок, речове забезпечення 00 гривень 00 копійок, медичне забезпечення (санаторно-курортним лікуванням не забезпечувалась) 00 гривень 00 копійок, забезпечення тимчасового розміщення (проживання) за час навчання 4035 гривень 30 копійки). Надано ОСОБА_2 строк у 30 календарних днів для добровільного відшкодування витрат, які пов`язані з навчанням.

Доказів добровільного відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_2 під час навчання в Інституті на загальну суму 43 737 грн., в межах заявлених позовних вимог, суду не надано.

Так, матеріалами справи підтверджено, що відповідно до довідки-розрахунку щодо вартості виплаченого грошового забезпечення, що підлягає відшкодуванню за період навчання ОСОБА_2 з жовтня 2020 року по листопад 2021 року складає 9 999,52 гривень.

Відповідно до довідки-розрахунку № 145 використаних коштів на харчування за час навчання в Інституті становить 29 703,12 гривень.

Відповідно до довідки-розрахунку № 97 від 13.10.2021 року на матроса с/с ОСОБА_2 курсанта 2 навчального курсу, заборгованість відсутня.

Відповідно до довідки начальника медичної служби Інституту, за період навчання на медичне забезпечення відповідачки кошти не витрачались.

Відповідно до довідки-розрахунку № 17 використаних коштів з тимчасового розміщення (проживання) за час навчання відшкодуванню підлягають 4035,30 гривень.

13.10.2021 року відповідачку, під особистий підпис, було повідомлено про необхідність добровільно відшкодувати витрати Інституту у розмірі 43 737,94 грн., тому її наголошення в поданому відзиві про необізнаність щодо необхідності добровільно відшкодувати витрати та відсутність розрахунки суму, спростовуються наданим позивачем письмовим повідомленням.

Отже, оскільки відповідач у визначений Інститутом строк не відшкодував позивачу витрати, пов`язані з навчанням, колегія суддів вважає, що по позивачем доведено правомірність вимог про стягнення заборгованості.

З приводу посилань апелянта, що грошове забезпечення курсанта не входить до складу витрат, пов`язаних з утриманням відповідача у вищому навчальному закладі, а отже не підлягає стягненню, колегія суддів зазначає, що грошове забезпечення підлягає відшкодуванню згідно Порядку № 419, а доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

Посилання апелянта на те, що винагорода за службу військовослужбовця не підлягає поверненню за жодних умов, адже грошове забезпечення є правовим аналогом заробітної плати, як і не є складовою освітніх послуг є безпідставними, оскільки обов`язок відповідача відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі підтверджується контрактом про проходження військової служби, а також численною практикою Верховного Суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року по справі № 607/3693/17, постанова Верховного Суду від 28 травня 2021 року по справі № 320/7233/19, від 16 жовтня 2020 року №1.380.2019.002683) .

Разом з цим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що стосовно обов`язку особи відшкодувати вартість навчання у разі невиконання умов контракту Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) висловлювався в ряді справ про що правомірно вказав суд першої інстанції.

Щодо захисту права власності у рішенні ЄСПЛ вказано, що у заявника виник борг перед державою щодо відшкодування плати за навчання, харчування, проживання у разі невиконання обов`язку стосовно проходження військової служби в армії у встановлений законодавством період. Комісія вважає, що обов`язок здійснити такі відшкодування після відрахування з навчального закладу не порушує права заявника відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції.

При цьому, апеляційний суд зазначає про помилковість посилання апелянта при вирішенні даного спору на положення пункту 1 частини першої статті 1215 ЦК України та відповідну правову позицію Верховного Суду, що викладена в постанові від 11.02.2019 року у справі № 617/640/16-ц.

Так, колегія суддів зазначає, що зазначені висновки не є релевантними до спірних правовідносин, оскільки суб`єктний склад учасників відносин та предмет позову у вказаній постанові суду касаційної інстанції не є тотожним зі справою, що розглядається.

З цього приводу слід зазначити, що зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи. При цьому враховується тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин).

У даному випадку, предметом спору у справі, що розглядається є відшкодування Інституту Військово-Морських Сил Національного університету "Одеська морська академія" витрат, пов`язаних з утриманням позивача у вищому військовому закладі, яке регулюються приписами Порядку №964 прийнятого у відповідності до вимог частини 10 статті 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та положеннями вказаного Закону, норми яких є спеціальними, натомість у справі на яку посилається апелянт правовідносини регулюються Порядком працевлаштування випускників вищих навчальних закладів (із змінами, внесеними згідно Постанови КМУ № 511 від 17 липня 2013 року), Порядком працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 року № 992 та Законом Україну "Про освіту".

До того ж слід зазначити, що Контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового і навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідачем не оскаржений.

Посилання апелянта на численні рішення судів першої та апеляційної інстанції, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки висновки викладені в таких рішеннях не є обов`язковими для застосування судом апеляційної інстанції.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, та не свідчать про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права.

Отже, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги Інституту Військово-Морських Сил Національного університету "Одеська морська академія" є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 04 жовтня 2022 року

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова