Справа № 500/2716/22
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2022-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №500/2716/22

29 вересня 2022 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі: головуючого судді Мартиць О.І. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення капіталізованих платежів

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулося Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення капіталізованих платежів в сумі 77566,19 грн для задоволення вимог, які виникли із зобов`язань перед потерпілим ОСОБА_2 внаслідок заподіяння шкоди його здоров`ю.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебував на обліку у Тернопільському відділенні Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області з 04.12.2017. Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 припинено державну реєстрацію фізичної особи-підприємця 30.09.2020.

На обліку у Бережанському відділенні Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області знаходиться особова справа потерпілого на виробництві громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 01 вересня 2006 року при виконанні службових обов`язків у Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 одержав виробничу травму, що підтверджується актом №1 про нещасний випадок на виробництві форми Н-1.

У зв`язку з чим відповідно до виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги до довідки серії АБ №0050459 гр. ОСОБА_2 встановлено 40% (сорок) втрати працездатності та постановами Бережанського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області призначено страхову виплату.

Згідно постанови №61004/488420/36/141 від 04 липня 2022 року продовжено потерпілому ОСОБА_2 раніше призначену щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності в розмірі 2307,46 грн.

Отже, для розрахунку з потерпілим на виробництві ОСОБА_2 , зробленим з урахуванням Таблиці смертності та середньої очікуваної тривалості по Україні за 2021 рік (Державна служба статистики України) потреба в капіталізації коштів з 20 червня 2022 року по 20 червня 2024 року для виплати потерпілому складає 77566,19 грн (з урахуванням потреби у санаторно-курортному лікуванні та ортопедичному взутті згідно із індивідуальною програмою реабілітації інваліда).

Ухвалою суду від 29.07.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до статей 162-164 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач своїм правом не скористався та відзиву на позов не подав.

Згідно частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 перебував на обліку у Тернопільському відділенні Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області з 04.12.2017 до 30.09.2020.

У трудових відносинах з відповідачем перебував ОСОБА_2 , що підтверджується записами трудової книжки НОМЕР_2 від 12.06.2003, а саме 15.02.2006 прийнятий на роботу ковалем ручного кування за трудовим договором №155-06 від 15.02.2006, який зареєстрований у Тернопільському районному центрі зайнятості 15.02.2006 і 23.04.2007 звільнений з роботи за власним бажанням по стану здоров`я ст.38 КЗпП України, трудовий договір №155-06 знято з реєстрації 25.04.2007. .

Відповідно до акту №1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 05.09.2006 коваль ОСОБА_2 01.06.2006 при виконанні службових обов`язків у ФОП ОСОБА_3 отримав виробничу травму.

Відповідно до виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги до довідки серії АБ №0050459 ОСОБА_2 встановлено 40% (сорок) втрати працездатності у зв`язку з трудовим каліцтвом.

На підставі частини другої статті 37, статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" постановою Бережанського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області від 24 березня 2022 року за №61004/488420/36/139 "Про призначення потерпілому перерахованої щомісячної страхової виплати відповідно до частини другої статті 37" визначено, що потерпілий ОСОБА_2 перебуває на обліку з 23 квітня 2007 року, має зареєстрований страховий випадок трудове каліцтво, що стався 01 вересня 2006 року. За висновком МСЕК від 10 червня 2020 року, серія АБ №0050459 потерпілому встановлено стійку втрату професійної працездатності 40% та ІІІ групу інвалідності, з повторним оглядом 10 червня 2020 року. Призначено потерпілому ОСОБА_2 перераховану щомісячну страхову виплату в розмірі 2307,46 грн, виплату якої провадити з 01 березня 2022 по 10 червня 2022 року включно.

Щомісячна страхова виплата виплачується щомісячно з наступного місяця після місяця, у якому вона призначена та нарахована, але не пізніше 30 календарних днів з дня прийняття постанови.

Вважати такою, що втратила чинність постанову Про призначення потерпілому перерахованої щомісячної страхової виплати відповідно до частини другої статті 37 від 29 березня 2021 року №61004/488420/36/138.

Постановою Бережанського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області від 14 червня 2022 року №61004/488420/36/140 "Про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати" припинено потерпілому ОСОБА_2 щомісячну страхову виплату в розмірі 2307,46 грн з 11 червня 2022 року.

Підставою припинення стало закінчення терміну дії довідки МСЕК.

Зі змісту виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги до довідки серії 12 ААА №099923 від 23.06.2022, видно, що ОСОБА_2 при повторному огляді визначено 40% (сорок) втрати працездатності внаслідок трудового каліцтва, дата переогляду 20.06.2024.

Постановою Бережанського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області від 04 липня 2022 року №61004/488420/36/141 "Про продовження раніше призначеної щомісячної страхової виплати" продовжено потерпілому ОСОБА_2 раніше призначену щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, в розмірі 2307,46 грн.

Виплати провадити з 20 червня 2022 року по 20 червня 2024 року включно та провести донарахування щомісячних виплат за червень 2022 року в розмірі 846,07 грн.

При розрахунку з потерпілим на виробництві ОСОБА_2 , зробленим з урахуванням Таблиці смертності та середньої очікуваної тривалості по Україні за 2021 рік потреба в капіталізації коштів з 20 червня 2022 року по 20 червня 2024 року для виплати потерпілому складає 77566,19 грн (з урахуванням потреби у санаторно-курортному лікуванні та ортопедичному взутті згідно із індивідуальною програмою реабілітації інваліда).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно частини першої статті 4 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 23.09.1999 №1105-XIV (далі - Закон №1105-XIV) Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 11 Закону №1105-XIV джерелами формування коштів Фонду, серед іншого, капіталізовані платежі, що надійшли у випадках ліквідації страхувальників у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно частини другої статті 15 Закону №1105-XIV роботодавець зобов`язаний, зокрема: надавати та оплачувати застрахованим особам у разі настання страхового випадку відповідний вид матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг згідно із цим Законом; повернути Фонду суму виплаченого матеріального забезпечення та вартість наданих соціальних послуг потерпілому на виробництві у разі невиконання своїх зобов`язань щодо сплати страхових внесків.

Частиною першою статті 35 Закону №1105-XIV визначено коло осіб, які підлягають страхуванню від нещасного випадку, з-поміж яких, зокрема: особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), гіг-контракту, іншого цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, зокрема які є резидентами Дія Сіті, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів, або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах, фізичні особи - підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню від нещасного випадку на інших підставах

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 35 Закону №1105-XIV усі особи, перелічені у частині першій цієї статті, вважаються застрахованими з моменту набрання чинності цим Законом незалежно від фактичного виконання страхувальниками своїх зобов`язань щодо сплати страхових внесків.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 112 Цивільного кодексу України у разі ліквідації платоспроможної юридичної особи вимоги її кредиторів у першу чергу задовольняються вимоги щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, та вимоги кредиторів, забезпечені заставою чи іншим способом.

Припинення підприємницької діяльності фізичної особи також має наслідком втрату такою особою статусу учасника правовідносин, пов`язаних з підприємницькою діяльністю, зокрема обов`язків страхувальника.

Відповідно до частини третьої статті 110 Цивільного кодексу України, якщо вартість майна юридичної особи є недостатньою для задоволення вимог кредиторів, юридична особа здійснює всі необхідні дії, встановлені законом про відновлення платоспроможності або визнання банкрутом.

Згідно зі статтею 1205 Цивільного кодексу України У разі припинення юридичної особи, зобов`язаної відшкодувати шкоду, завдану каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, і встановлення її правонаступників виплата щомісячних платежів покладається на її правонаступників. У разі ліквідації юридичної особи платежі, належні потерпілому або особам, визначеним статтею 1200 цього Кодексу, мають бути капіталізовані для виплати їх потерпілому або цим особам у порядку, встановленому законом або іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до статті 51 Цивільного кодексу України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Згідно зі статтею 53 Цивільного кодексу України, фізична особа, яка неспроможна задовольнити вимоги кредиторів, пов`язані із здійсненням нею підприємницької діяльності, може бути визнана банкрутом у порядку, встановленому законом.

Відповідно до пункту 3 Порядку капіталізації платежів до Фонду соціального страхування України у випадках ліквідації страхувальників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 №986 (далі - Порядок №986), капіталізація платежів проводиться щодо кожної застрахованої особи з урахуванням заборгованості за попередні роки та необхідних подальших платежів для забезпечення страхових виплат і витрат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. Під час капіталізації платежів враховуються заробітна плата потерпілого, відсоток втрати професійної працездатності, витрати на догляд за потерпілим, на реабілітацію, протезування, придбання транспортних засобів, види соціальної допомоги відповідно до медичного висновку, одноразова допомога в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого, а також інші виплати, передбачені законодавством.

Згідно пункту 4 Порядку №986 капіталізація платежів перед застрахованими особами або перед особами, визначеними у статті 41 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", розраховується на період, що визначається як різниця між середньою очікуваною тривалістю життя для чоловіків і жінок у країні та віком особи на момент її проведення.

Проаналізувавши наведені норми, суд дійшов висновку, що законодавець зобов`язав страхувальника проводити капіталізацію страхових виплат у всіх випадках ліквідації (не лише у випадку ліквідації підприємства-банкрута, але й за інших підстав, передбачених законодавством), із застосуванням Порядку №986. Відтак, до спірних правовідносин слід застосовувати нормативно-правові акти, що регулюють порядок капіталізації платежів юридичної особи, оскільки інше не встановлено законом та не випливає із суті відносин.

Згідно статті 609 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю

Як зазначено вище, стаття 51 Цивільного кодексу України передбачає, що до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Відповідно до частини першої статті 52 Цивільного кодексу України фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Разом з цим, відповідальною особою стосовно фізичної особи-підприємця є така фізична особа, припинення фізичною особою-підприємцем підприємницької діяльності не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької діяльності та не змінює порядків виконання відповідних зобов`язань, а відтак суми капіталізованих платежів, що виникли із зобов`язань суб`єкта підприємницької діяльності, що припинив свою діяльність, підлягають стягненню з фізичної особи.

Отже, припинення підприємницької діяльності позбавляє права відповідача на заняття господарською діяльністю та статусу підприємця, однак не звільняє таку фізичну особу виконувати обов`язки та нести відповідальність за своїми зобов`язаннями перед Фондом соціального страхування, що виникли під час здійснення нею підприємницької діяльності.

Підстава провести капіталізацію платежів і вимагати їх сплати виникла тоді, коли відповідач позбувся статусу суб`єкта підприємницької діяльності поза процедурою банкрутства. При цьому, звернення із позовом до суду обумовлене тим, що відповідачем не виплачено суму капіталізованих страхових платежів в добровільному порядку.

Аналогічна позиція висловлена у Постанові Верховного Суду від 02.11.2020 у справі №1940/1440/18, Постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.05.2020 №809/1738/17.

У матеріалах справи наявні належні та допустимі докази, якими підтверджено обґрунтованість заявлених позовних вимог, а саме: акт №1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 05.09.2006, що стався 01.09.2006 о 18 год. 00 хв. у ФОП ОСОБА_1 з потерпілим ковалем ОСОБА_2 , постанови про призначення (продовження) перерахованої щомісячної страхової виплати потерпілому ОСОБА_2 , розрахунок потреби в капіталізації коштів для розрахунку з потерпілим на виробництві станом на 31.07.2022.

Натомість від відповідача жодних заперечень та документів до суду не надходило. Доказів сплати сум спірних капіталізованих платежів відповідачем також не надано.

Отже, з аналізу викладеного, суд вважає що позовні вимоги є обґрунтованими та підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами, оскільки припинення підприємницької діяльності позбавляє права відповідача на заняття господарською діяльністю та статусу підприємця, однак не звільняє таку фізичну особу виконувати обов`язки та нести відповідальність за своїми зобов`язаннями перед Фондом соціального страхування, що виникли під час здійснення нею підприємницької діяльності, тому капіталізовані кошти у сумі 77566,19 грн підлягають стягненню з відповідача .

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення капіталізованих платежів задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області капіталізовані платежі в сумі 77566 (сімдесят сім тисяч п`ятсот шістдесят шість) грн 19 коп. на рахунок UА0119513, МФО 899998, код ЄДРПОУ ВП 41449702 Тернопільське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 29 вересня 2022 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Микулинецька, 3А, м. Тернопіль, 46006, );

відповідач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Головуючий суддя Мартиць О.І.