Справа № 608/1403/21
Суддя: Запорожець Л. М.
Дата ухвалення: 2022-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Копія

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2022 року Справа № 608/1403/21

Номер провадження2-а/608/9/2022

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі :

головуючої судді Запорожець Л. М.

за участю секретаря с/з Фаштиковської М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорткові, справу адміністративного судочинства за позовом ОСОБА_1 до Чортківського РВП ГУНП України в Тернопільській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії БАБ № 045064 від 23.06.2021 року за ч. 1 ст. 122 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Чортківського РВП ГУНП України в Тернопільській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії БАБ № 045064 від 23.0-6.2021 року за ч. 1 ст. 122 КУпАП посилаючись на те, що 25.06.2021 року інспектором Чортківського РВП УПП в Тернопільській області було складено постанову серії БАБ N 045064 на ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП України. В даній постанові вказано, що водій, керуючи транспортним засобом порушив правила зупинки, а саме: здійснив зупинку на посадковому майданчику для маршрутних транспортних засобів, чим порушив п.15.9 (Е) -зупинка забороняється: ближче ЗО м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків. 25.06.2021 він віз свою дружину ОСОБА_2 у лікарню. На шляху до лікарні їй стало погано, у зв`язку із чим він був вимушений здійснити негайну зупинку на посадковому майданчику на вул. Подільська м. Чортків. Він вийшов із власного автомобіля для того аби придбати воду для своєї дружини. Проїжджаючи повз його автомобіля, здійснив зупинку автомобіль патрульної поліції та працівники поліції повідомили, що було порушено ПДР України. Він пояснив їм, що не має часу, у зв`язку з тим, що прямує до лікарні, оскільки його дружині стало погано, що підтверджується відповідною довідкою. Після надання пояснень, він повіз дружину до лікарні, проте його все ж таки було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП інспектором Чортківського РВП, однак вважає, що постанова винесена незаконно, має бути скасованою та провадження закритим. Вважає, що він здійснив вимушену зупинку в зоні дії знаку і не порушив ПДР. Здійснення зупинки в зоні дії знаку не спричинило жодної шкоди, а ч. 1 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» дозволяє водієві транспортного засобу відступати від вимог законодавства в умовах непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву.

В судове засідання поступила заява від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Квятковського Д.В. про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримують, просять задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, раніше подав відзив на позовну заяву та додаткові докази. Позов не визнає, просить відмовити у його задоволенні за безпідставністю.

Суд, враховуючи подані заяви, дослідивши письмові докази, відзив на позов відповідача, приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25.06.2021 року інспектором Чортківського РВП УПП в Тернопільській області Гнатів М.М. було складено постанову серії БАБ N 045064 на позивача ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП України.

Таким чином, між сторонами виник публічно-правовий спір з приводу оскарження вищезазначеної постанови про накладення адміністративного стягнення. Оскільки, спір між сторонами має ознаки публічного, то вирішення такого спору проводиться за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до вимог ст. 2 вищезазначеного Кодексу, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Водночас суд зазначає, що порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, стаття 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно зі ст. 280 зазначеного Кодексу - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності з вимогами ст. 252 цього Кодексу, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення - доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 245 зазначеного Кодексу завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

З врахуванням досліджених в судовому засіданні доказів, суд приходить до висновку, що при притягнені позивача до адміністративної відповідальності відповідачем в повному обсязі були дотримані вищенаведені вимоги закону і під час цього були вжиті всі заходи щодо повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для правильного вирішення справи.

До такого висновку суд дійшов з врахуванням наведених нижче обставин.

Так, згідно вимог ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 зазначеного Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, з цієї правової норми вбачається, що законодавцем встановлено презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Так, судом встановлено, що згідно з частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться обов`язок знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001р №1306( із змінами і доповненнями).

Згідно п.1.1 ці Правила, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів: експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Розгляд справ про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) здійснюється в порядку статті 279-1 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) несе відповідальна особа - фізична особа, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу.

Постанова про накладення адміністративного стягнення щодо позивача винесена після встановлення відповідальної особи відповідно до Кодекс України про накладення адміністративного стягнення.

Відповідальність за вказані порушення передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, у якій, серед інших, порушення правил зупинки, стоянки, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Позивач ОСОБА_1 не заперечує сам факт зупинки, але вказує на стан крайньої необхідності при цьому.

Так, позивачем ОСОБА_1 суду надано, як доказ, копію довідки від 29.06.2021 року, виданої на ім`я ОСОБА_2 , з якої вбачається, що дружина позивача 25.06.2021 року о 13 годині 30 хвилини звернулась до Чортківської ЦКРЛ та знаходилась на лікуванні з діагнозом : гіпертонічний криз. Вказане свідчить про те, що позивач, зупинивши автомобіль, діяв в стані крайньої необхідності, запобігав небезпеці, яка загрожувала здоров`ю та життю його дружини

Стаття 18 Кодексу адміністративних правопорушень України передбачає, що небезпека за таких обставин не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам. Це - одне з найважливіших умов правомірності акту крайньої необхідності. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам.

Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує».

Дана правова позиція викладена у Постанові ВСУ від 21.12.2018 року справа №686/5225/17.

Позивач ОСОБА_1 посилається на вимушеність зупинки, поступлення дружини в Чортківську ЦКРЛ через 18 хвилин 25.06.2021 року (в той же день) після винесення постанови, що свідчить на думку суду, про відсутність вини позивача ОСОБА_1 .

Суд вважає, що надана позивачем довідка є належним та допустимими доказом відсутності вини позивача ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП та цей доказ не був врахований інспектором при винесенні постанови 25.06.2021 року, а тому постанова підлягає до скасування.

За змістом статей 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається.

Таким чином, суд вважає, що позивачем доведено факт вчинення адміністративного правопорушення саме в стані крайної необхідності, оскільки вказане доведено належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи забов`язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вищезазначене, оскаржувана постанова не є законною та не є обгрунтованою, а тому підлягає до скасування, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП до закриття.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ( 1950 року) передбачено, що кожен чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. У своїй практиці європейський суд з прав людини звертає увагу суду на те, що рівень доступу, наданий національним законодавством має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права.

Керуючись ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 р.), ст. ст. 7, 9, 122, 247, 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 5, 6, 8-10, 72, 77, 90, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Чортківського РВП ГУНП України в Тернопільській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії БАБ № 045064 від 23.06.2021 року за ч. 1 ст. 122 КУпАП - задоволити.

Скасувати постанову серії БАБ № 045064 від 25.06.2021 року, винесену інспектором Чортківського РВП УПП в Тернопільській області Гнатів М.М. відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП України та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень, а провадження у справі - закрити.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного судучерез Чортківський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано, а разі апеляційного оскарження рішення - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя/підпис/

Копія вірна:

Оригінал рішення знаходиться в матеріалах справи № 608/1403/21

Рішення набрало законної сили " " _______________ року.

Суддя: Л. М. Запорожець

Копію рішення видано " " ______________ року.

Секретар: