Справа № 308/11956/22
Суддя: Хамник М. М.
Дата ухвалення: 2022-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Хамник М.М.,

за участі секретаря судових засідань Івашко Я.С.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №1 Мукачівського районного управління поліції сержанта поліції Косей Едуарда Едуардовича, Головного управління національної поліції в Закарпатській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Ємчук Л.В., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 звернулась до Ужгородського міськрайонного суду з адміністративним позовом в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №099296 від 03.08.2022, якою останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126, ч.1 ст.122 та ст.125 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн., а провадження у справі закрити.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що не вчиняв інкримінованих йому правопорушень, оскільки не керував транспортним засобом у цей день, а за кермом була інша особа, його двоюрідний брат, з таким самим прізвищем. Наведені обставини встановлені під час розгляду справи Мукачівським міськрайонним судом під час розгляду справи за ст.130 КУпАП, постанова по якій набрала законної сили.

Відповідач, ГУНП в Закарпатській області, 22.09.2022 подав відзив на позовну заяву в якому просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись, зокрема, на те, що працівниками поліції під час розгляду справи відносно ОСОБА_1 достовірно встановлено порушення останнім статей 122, 125, 126 КУпАП. При накладенні стягнення на ОСОБА_1 застосовано вимоги ч.1 ст.36 КУпАП. Відтак посилання позивача на порушення ГУНП в Закарпатській області вимог законодавства в даному випадку є безпідставним.

Також відповідачем подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду з позовом.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 12.09.2022 відкрито провадження у справі. Постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Визнано поважними причинами пропуску строку на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №099296 від 03.08.2022 та поновлено позивачу строк на оскарження постанови.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилась. Разом з тим представник позивача адвокат Ємчук Л.В. через канцелярію суду подала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутності.

Відповідач явку свого уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив.

В силу вимог ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи за відсутності сторін в порядку письмового провадження на підставі наявних в матеріалах справи доказів, зміст та обсяг яких достатній для вирішення спору по суті.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ №099296 від 03.08.2022 року, позивача ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.125, 1 ст.122 та ст.126КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

Згідно вказаної постанови, 03.08.2022 року о 21год.35хв. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки Дейво Ланос д.н.з. НОМЕР_1 на автомобільній дорозі Мукачево-Рогатин здійснив поворот ліворуч, перетнувши при цьому суцільну лінію дорожньої горизонтальної розмітки, чим порушив п.8.5.1 ПДР, не мав при собі посвідчення водія чим порушив п.2.1 а ПДР, а також не мав вогнегасник у транспортному засобі, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.126, 1 ст.122 та ст.126КУпАП.

Крім того, як вбачається з Постанови Мукачівського міськрайонного суду від 26.08.2022 у той день на ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, відповідно до якого 03.08.2022 року о 21год.35хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Дейво Ланос д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) та Правил дорожнього руху (далі - ПДР).

Так, частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормою частини 5 статті 258 КУпАП передбачено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог статті 222 КУпАП інкриміновані ОСОБА_1 адміністративні правопорушення розглядають органи Національної поліції.

За положеннями статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Також, відповідно до ст.ст. 72, 77 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Згідно із ч.ч. 1, 3-4 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За положеннями частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З аналізу вищенаведених норм закону убачається, що процесуальний обов`язок доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ч.6 ст.78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Постановою Мукачівського міськрайонного суду від 26.08.2022, яка набрала законної сили, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Зокрема, свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні підтвердив, що в 03.08.2022 саме його зупиняли працівники патрульної поліції, перевіряли на стан алкогольного сп`яніння. Працівникам поліції він лише вказав своє прізвище, інші дані в протоколі вони записували не з його слів.

З досліджено відеозапису також було судом встановлено, що огляд на стан сп`яніння прохола інша особа, а не ОСОБА_1 . При цьому особа не мала при собі посвідчення водія та не пред`явила його для перевірки працівникам поліції, про що відносно неї складено постанову про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП серії БАВ №099296.

Таким чином, з вказаної постанови встановлено, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом марки Дейво Ланос д.н.з. НОМЕР_1 , а в цей день працівниками поліції було зупинено його двоюрідного брата з аналогічним прізвищем.

Ураховуючи наведене, а також те, що відповідач доказів вчинення позивачем 03.08.2022 адміністративних правопорушення, передбачених ч.1 ст.126, 1 ст.122 та ст.126КУпАП суду не надав, винесена поліцейським постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ №099296 від 03.08.2022 року, якою притягнуто позивача, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.125, 1 ст.122 та ст.126КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. є необґрунтованою. При цьому сама по собі постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, не дає підстав стверджувати про вчинення позивачкою інкримінованого їй правопорушення, оскільки зазначені у постанові обставини свого обґрунтування під час розгляду справи не знайшли.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Отже, зазначені принципи і положення закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки належні докази у підтвердження вини позивача не надані.

За наведеного, а також ураховуючи приписи ч. 3 ст. 286 КАС України, суд доходить висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, 1 ст.122 та ст.126КУпАП не доведена, відтак, за відсутності достатніх доказів про вчинення ним правопорушень, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії БАВ №099296 від 03.08.2022 року слід скасувати, а справу про адміністративне правопорушення провадженням - закрити.

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа, тому з Головного управління національної поліції в Закарпатській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Позивач також просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 7600грн. Вирішуючи питання про стягнення вказаних витрат суд виходить з наступного.

Так, у відповідності до ч.ч. 1,3 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ч.3 ст.134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.4 ст.134 КАС України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст.134 КАС України).

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження)».

Отже, наведеними вище правовими нормами встановлено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Тобто, договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво, та інші види адвокатської діяльності.

Згідно п.9 ст.1 цього Закону, представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Із матеріалів справи вбачається, що 18 серпня 2022 року між ОСОБА_1 та адвокатом Ємчук Лілією Вікторівною укладено договір про надання правової допомоги, згідно якого Адвокат взяв на себе зобов`язання надати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених Договором, а Замовник - сплатити замовлення у порядку та строки обумовлені Сторонами.

У розділі 5 Договору визначено, що розмір оплати праці адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків визначаються сторонами в додатках до цього договору.

Згідно долученого представником позивача додатку №1 до договору (акту) було надано наступні послуги:

Первинна консультація. Вивчення матеріалів, що стосуються предмета спору. 1год. 800грн.;

Підготовка та подання позову до Ужгородського міськрайонного суду, виготовлення копій та додатків для відповідачів по справі. 4год. 6000грн.; участь у судових засіданнях суду першої інстанції 1год. 800грн.

Вартість наданих згідно вказаного акту послуг становить 7600грн. Сторони щодо характеру, якості та кількості наданих послуг, а також щодо їх оплати претензій не мають.

Вказаний Акт підписаний Клієнтом та адвокатом.

Згідно прибуткового касового ордеру №29 від 08.09.2022 ОСОБА_1 перерахував ФОП ОСОБА_3 суму 7600грн.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Дослідивши подані позивачем докази в частині обґрунтування судових витрат, суд приходить до висновку, що включені до розрахунку судових витрат по справі №308/11956/22 послуги у виді участі в судовому засіданні 1 год. - 800,00 грн., підготовка та подання позову, виготовлення додатків для відповідачів 4год. 6000грн., є явно не обґрунтованими та завищеними.

Зазначеними вище документами в повній мірі підтверджується факт надання адвокатом правничої допомоги позивачу, при цьому суд зважає на складність і обсяг справи та виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат та критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та спірних правовідносин, приходить до висновку, що судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3000грн. пов`язані з розглядом справи, розмір таких витрат є обґрунтованим, та такі слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача у справі як суб`єкта владних повноважень на користь позивача.

З огляду на вищевикладене, керуючись, ст.9,72,77, 241, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №1 Мукачівського районного управління поліції сержанта поліції Косей Едуарда Едуардовича, Головного управління національної поліції в Закарпатській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №099296 від 03.08.2022, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126, ч.1 ст.122 та ст.125 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 425грн., а провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління національної поліції в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20коп., а також 3000 (три тисячі)грн. у відшкодування витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони по справі:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач (юридична особа): Головне управління національної поліції в Закарпатській області, адреса: м.Ужгород, вул.Ф.Ракоці,13, .

Повне судове рішення складене 03.10.2022.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області М.М. Хамник