Справа № 810/451/17
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/451/17 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Журавель В.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Кобаля М.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 16 травня 2022 року (розглянута у спрощеному провадженні, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за розглядом заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Державної фіскальної служби України (далі - відповідач), в якому просив суд:

- стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 57919 грн. 68 коп. за період з 25 березня 2016 р. по 28 грудня 2016 р.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 17 липня 2017 р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2017 р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 17 липня 2017 року - без змін.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 13 травня 2020 р. касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Київського окружного адміністративного суду від 17 липня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2017 року скасовано, а справу №810/451/17 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

19 серпня 2020 р. протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями справу передано на розгляд судді цього адміністративного суду Журавлю В.О.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2021 р. адміністративний позов задоволено частково, а саме:

- стягнуто з Державної фіскальної служби України (код ЄДРПОУ - 39292197) на користь ОСОБА_1 (код РНОКПП - НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25 березня 2016 р. по 28 грудня 2016 р. у розмірі 26 112 (двадцять шість тисяч сто дванадцять) грн. 00 коп.;

- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

03 листопада 2021 р. Київським окружним адміністративним судом було видано виконавчий лист у цій справі.

04 лютого 2022 р. до Київського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження в адміністративній справі №810/451/17, відповідно до вказаної заяви позивач просить замінити відповідача на його правонаступника - Державну митну службу України.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16 травня 2022 року у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження в адміністративній справі №810/451/17 відмовлено.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просив дану ухвалу скасувати, як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи та прийняти постанову, якою задоволити заяву про заміну сторони виконавчого провадження в адміністративній справі №810/451/17.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження в адміністративній справі №810/451/17.

Відмовляючи у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження суддя суду першої інстанції виходив з того, що єдиним аргументом позивача про специфіку підрозділу, в якому він проходив службу, це не є підставою для визначення митного органу як правонаступника юридичної особи ДФС України. Крім того, позивачем також не надано й будь-яких доказів того, що після ліквідації ДФС України вказаний ним підрозділ, в якому він працював, було передано саме до Державної митної служби України, а не до Державної податкової служби України.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується виходячи з наступного.

За приписами ч. 1 ст. 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 379 КАС України суд розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або заінтересованої особи, які звернулися з поданням (заявою), та учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (ч. 4 ст. 379 КАС України).

Згідно з вимогами п. 1 ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 р. № 1404-VIII у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

З матеріалів справи встановлено, що позивач був звільнений з посади заступника начальника управління - начальника відділу організації взаємодії та супроводження митних спорів у судах управління правового забезпечення митних спорів Департаменту правової роботи Міністерства доходів і зборів України. Крім того, матеріалами справи підтверджується, що позивачу було присвоєно спеціальне звання радника податкової служби 1 рангу, що не заперечується сторонами (а.с. 146, том 1).

В обґрунтування своєї заяви, позивач зазначив, що спір предметом розгляду в даній справі виник з проходження позивачем державної служби заступника начальника управління - начальника відділу організації взаємодії та супроводження митних спорів у судах управління правового забезпечення митних спорів. З огляду на те, що цей підрозділ здійснював правове забезпечення саме митних спорів, тому вважає, що належним відповідачем повинна бути Державна митна служба України.

Дослідивши аргументи позивача, колегія суддяв зазначає наступне.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2018 року №1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України», утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2019 року №227 затверджено положення про Державну податкову службу України та Державну митну службу України.

28 серпня 2019 року Державною податковою службою України прийнято наказ №36 «Про початок діяльності Державної податкової служби України», згідно з яким розпочато виконання Державною податковою службою України функцій і повноважень Державної фіскальної служби України, що припиняється.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 17 травня 2019 р. внесено запис в Єдиному державному реєстрі про державну реєстрацію Державної податкової служби України як юридичної особи.

Позовні вимоги були заявлені позивачем саме до Державної фіскальної служби України і під час тривалого розгляду справи з 2017 р. по 2021 р. клопотання про заміну відповідача на Державну митну службу України ним не подавалося.

Надаючи оцінку єдиному аргументу позивача про специфіку підрозділу, в якому він проходив службу, колегія суддів зазначає, що це не є підставою для визначення митного органу як правонаступника юридичної особи ДФС України. Крім того, суд враховує, що позивачем також не надано й будь-яких доказів того, що після ліквідації ДФС України вказаний ним підрозділ, в якому він працював, було передано саме до Державної митної служби України, а не до Державної податкової служби України. Тому надані позивачем докази є недостатніми для вирішення у цей час судом питання щодо визначення правонаступником ДФС України у цій справі саме Державної митної служби України.

Клопотань (подань) про заміну відповідача на іншого правонаступника - Державну податкову службу України - у цій справі ні сторонами, ні державним виконавцем не подавалося. За таких обставин підстави для вирішення цього питання відсутні.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для заміни сторони виконавчого провадження у справі № 810/451/17 - боржника - із Державної фіскальної служби України на Державну митну службу України.

Таким чином, суддею суду першої інстанції винесено законне, обґрунтоване рішення з врахуванням норм чинного законодавства і не знаходить підстав для його скасування.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним та є таким, що не відповідають обставинам справи.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з додержання норм процесуального та матеріального права, в зв`язку з чим вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 311, 312, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 16 травня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак

М.І. Кобаля