Справа № 380/22982/21
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2022-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/22982/21 пров. № А/857/9839/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А. Р., Кушнерика М. П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 червня 2022 року у справі №380/22982/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

суддя в 1-й інстанції Гулик А.Г.,

час ухвалення рішення 07.06.2022 року,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідачів - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області, в якому просила визнати протиправними дії відповідача у проведенні розрахунку пенсії позивача із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три останні роки, що передували її зверненню щодо виплати пенсії за вислугу років та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з 09 вересня 2021 року із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07 червня 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області від 05 листопада 2021 року про відмову в перерахунку пенсії по особовому рахунку № НОМЕР_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 з 10 вересня 2021 року пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) по Україні на одну застраховану особу за 2017 - 2019 роки. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 11 липня 2022 року задоволено заяву позивача про виправлення описки у судовому рішенні. Виправлено описку, допущену у рішенні Львівського окружного адміністративного суду від 07 червня 2022 року у справі №380/22982/21, зазначивши роками застосування показника середньої заробітної плати на одну застраховану особу «2018 - 2020 роки» замість «2017-2019 роки».

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області оскаржило його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії. Зазначає, що показник середньої заробітної плати, який відповідно до ч.2 ст.40 Закону №1058 враховується при призначенні пенсії був врахований під час первинного призначення пенсії позивача за віком, і, відповідно, під час призначення пенсії за нормами Закону №1058 залишається незмінним. Звертає увагу, що підстави для врахування під час обчислення розміру пенсії за нормами Закону №1058 із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2017-2019 роки відсутні, оскільки в даному випадку має місце не первинне призначення пенсії в розумінні ч.2 ст.40 Закону №1058, а переведення. Таким чином, при переведенні позивачки з одного виду пенсії на інший застосуванню підлягає показник середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем поданий не був. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 05 лютого 2015 року призначено пенсію за вислугою років відповідно до ст.55 Закону №1788, що підтверджується розпорядженням №145130 від 15 серпня 2017 року та протоколом №186 від 11 лютого 2015 року.

Позивач 09 вересня 2021 року досягнула пенсійного віку, визначеного ст.26 Закону №1058 та 18 жовтня 2021 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення їй пенсії за віком на підставі Закону №1058.

Крім того, 04 листопада 2021 року позивач подала заяву щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, що враховуються для обчислення пенсії при переведенні на пенсію за віком на умовах Закону №1058.

Однак рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області від 05 листопада 2021 року №235/03.15-24 відмовлено у перерахунку пенсії позивача по особовому рахунку № НОМЕР_2 із застосуванням середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення за виплатою пенсії за віком відповідно до статті 40 Закону №1058.

Не погоджуючись із застосуванням середньої заробітної плати в Україні за 2013-2015 роки при обчисленні пенсії позивача за вислугу років, позивач звернулася в суд з цим позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що з метою ефективного захисту прав позивача необхідно вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним і скасувати рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області від 05 листопада 2021 року про відмову у перерахунку пенсії по особовому рахунку № НОМЕР_1 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити позивачу з 10 вересня 2021 року пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) по Україні на одну застраховану особу за 2018 - 2020 роки. Разом з тим, у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача у проведенні розрахунку пенсії позивача із застосуванням середньої заробітної плати в Україні необхідно відмовити, оскільки право позивача на належне пенсійне забезпечення порушують не дії відповідача щодо відмови у проведенні розрахунку пенсії позивача із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2013-2015 роки, а рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області від 05 листопада 2021 року про відмову у перерахунку пенсії. Крім того, підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок пенсії позивача відсутні, оскільки рішення про відмову у такому перерахунку й зарахуванні періоду роботи пенсійний орган не приймав та жодної правової оцінки цим обставинам не надавав.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з ч.3 ст.23 Загальної декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

За приписами ст.2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Крім того, Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Закон №1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено.

Ст.1 Закону №1058-ІV передбачає, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

За змістом ч.1 ст.2 Закону №1058-IV перший рівень - солідарна система загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - солідарна система), що базується на засадах солідарності і субсидування та здійснення виплати пенсій і надання соціальних послуг за рахунок коштів Пенсійного фонду на умовах та в порядку, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст.9 Закону №1058-IV за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з ч.1 ст.10 цього Закону особа, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один з цих видів пенсії за її вибором.

Таким чином, Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено чіткий перелік видів пенсії, які призначаються за цим законом, а також визначено право вибору виду пенсії.

Ч.1 ст.45 Закону №1058-IV передбачає, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

За змістом ч.3 ст.45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Відповідно до ч.2 ст.40 Закону №1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

У разі відсутності на день призначення пенсії даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, для визначення середньої заробітної плати (доходу) враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії після отримання даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, з системного аналізу наведених норм можна дійти висновку, що частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії на інший, призначеного саме за цим Законом. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 у 2015 році була призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а 18 жовтня 2021 року позивач звернулася із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV вперше, і цей факт не заперечується сторонами.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у розглядуваному випадку мало місце призначення позивачу пенсії за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, тому доводи пенсійного органу про те, що мало місце переведення з одного виду пенсії на інший на вид пенсії є помилковими.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, Верховним Судом неодноразово викладена правова позиція у постановах від 03 жовтня 2018 року у справі № 428/450/17, від 22 січня 2019 року у справі № 577/2457/17 про те, що особі, якій до досягнення загального пенсійного віку була призначена та виплачувалась пенсія іншого виду і на підставі іншого Закону, при зверненні із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку із досягненням такого віку пенсія повинна обраховуватись на підставі положень статті 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування як вперше призначена.

З врахуванням наведеного вище, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача у проведенні розрахунку пенсії позивача із застосуванням середньої заробітної плати в Україні необхідно відмовити, оскільки право позивача на належне пенсійне забезпечення порушують не дії відповідача щодо відмови у проведенні розрахунку пенсії позивача із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2013-2015 роки, а рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області від 05 листопада 2021 року про відмову у перерахунку пенсії. Крім того, підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок пенсії позивача відсутні, оскільки рішення про відмову у такому перерахунку й зарахуванні періоду роботи пенсійний орган не приймав та жодної правової оцінки цим обставинам не надавав.

За змістом п.1 ч.1 ст.45 Закону №1058 пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Матеріалами справи стверджується, що у вересні 2021 року ОСОБА_1 виповнилося 60 років, тому вона у межах трьохмісячного строку звернулася до Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії, а також подала заяву про перерахунок пенсії із врахуванням показників середньої заробітної плати в Україні за 2018 - 2020 роки.

Разом з тим, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області від 05 листопада №235/03.15-24 відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії позивача із застосуванням середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення за виплатою пенсії за віком відповідно до статті 40 Закону №1058, яке мотивоване тим, що при переведенні позивачки з одного виду пенсії на інший застосуванню підлягає показник середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії.

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 має право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», і цей факт сторонами не заперечується. Вищевказана пенсія призначається вперше, а тому для визначення розміру її мають застосовуватися формули, які використовуються при призначенні пенсії вперше відповідно до Закону №1058-IV.

З врахуванням наведеного вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач мав призначити пенсію, виходячи із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018, 2019 та 2020 роки, тобто показник середньої заробітної плати має враховуватись за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії за Законом №1058-IV.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з метою ефективного захисту прав позивача необхідно вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним і скасувати рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області від 05 листопада 2021 року про відмову в перерахунку пенсії по особовому рахунку № НОМЕР_1 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити позивачу з 10 вересня 2021 року пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) по Україні на одну застраховану особу за 2018 - 2020 роки.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог в частині їх задоволення, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 червня 2022 року у справі №380/22982/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
М. П. Кушнерик
Повне судове рішення складено 03 жовтня 2022 року.