Справа № 761/20957/21
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2022-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2022 року м. Київ № 761/20957/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Бояринцевої М.А., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ); Управління патрульної поліції в м.Києві
проскасування виконавчого провадження та відшкодування моральної шкоди
ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Борисюка Р.А., Управління патрульної поліції у м. Києві (далі - відповідач-2), у якому просить суд:

- скасувати постанову, якою було відкрите виконавче провадження № 65215642, про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу у розмірі 850,00 грн., мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 400,00 грн., про стягнення виконавчого збору у розмірі 85,00 грн., про арешт коштів боржника;

- зобов`язати державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Борисюка Романа Анатолійовича - зняти арешт з коштів позивача;

- визнати дії Управління патрульної поліції у м. Києві, спрямовані на передчасне застосування адміністративного стягнення із залученням Державної виконавчої служби та її повноважень - протиправними, та такими, що не відповідають частині 1 статті 287, частини 2 статті 299, частини 1 статті 307, частини 1 статті 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

- стягнути на користь позивача відшкодування моральної шкоди у вигляді грошової суми у розмірі 1 335,00 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 14.06.2021 відкрито провадження в адміністративній справі №761/20957/21.

17.11.2021 від позивача до суду надійшло клопотання про заміну неналежного відповідача та збільшення позовних вимог.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 08.12.2021 адміністративну справу №761/20957/21 передано за підсудністю до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.06.2022 прийнято до провадження адміністративну справу №761/20957/21.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.06.2022 замінено первісного відповідача у справі державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на належного - Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіональною управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - відповідач).

При цьому, клопотання позивача про збільшення позовних вимог повернуто позивачу.

Судом встановлено, що позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем не повідомлено про відкриття виконавчого провадження, що вказує на порушення статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» . Також позивач стверджує, що виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого документа (постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 425,00 грн.) , який є предметом оскарження в межах адміністративної справи №761/2925/21. Наведене в сукупності, на думку позивача свідчить про грубе порушення відповідачем його прав та охоронюваних законом інтересів, що зумовило його звернення до суду із відповідною позовною заявою.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, де останній вказує, що при винесені спірних рішень діяв в порядок, спосіб та в межах наданих йому повноважень та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Також представник відповідача звертав увагу суду на те, що станом на час вчинення виконавчих дій, у останнього були відсутні будь-які підстави для зупинення вчинення виконавчих дій або закінчення виконавчого провадження та зазначено, що стягнуті кошти в рамках виконавчого провадження ВП №65215641 були перераховані на корись стягувача та на користь держави.

Справа вирішується на підставі наявних в ній матеріалів.

Розглянувши подані матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд звертає увагу на наступне.

Державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіональною управління Міністерства юстиції (м. Київ) Борисюком Р.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №65215641 від 21.04.2021 з примусового виконання постанови №3624527, виданої 03.02.2021 Управлінням патрульної поліції у м. Києві про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 850,00 грн.

Також державним виконавцем винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП №65215641 від 21.04.2021, постанову про стягнення виконавчого збору від 21.04.2021 ВП №65215641, постанову про арешт коштів боржника від 21.04.2021 ВП №65215641.

Матеріалами справи підтверджено, що грошові кошти у сумі 1 335,00 грн. стягнуті з позивача в межах виконавчого провадження ВП №65215641, що підтверджується розпорядженням №65215641 від 03.11.2021, платіжною вимогою №65215641 від 12.10.2021.

Надалі, державним виконавцем 03.11.2021 на підставі пункту 9 частини 1 статті 37, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №65215641, якою закінчено виконавче провадження та припинено чинність арешту боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Позивач вважає, що відповідачем грубо порушеного його права та охоронювані законом інтереси, з огляду на що звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно пункту 6 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Частиною 1 статті 26 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Відповідно до частини 5 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно із частиною 7 статті 26 Закону №1404-VIII у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

У той же час, за правилами частини 2 статті 48 Закону №1404-VIII стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця (ч. 6 ст. 48 Закону №1404-VIII).

Частинами 1, 2 статті 56 Закону №1404-VIII регламентовано, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Суд вказує, що державним виконавцем 03.11.2021 на підставі пункту 9 частини 1 статті 37, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №65215641, якою закінчено виконавче провадження та припинено чинність арешту боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Отже, враховуючи наявність вказаної постанови позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача-1 зняти арешт з коштів позивача задоволенню не підлягають, адже чинність арешту припинено.

У той же час, як вже було вказано судом вище, виконавче провадження ВП №65215641 відкрито на підставі постанови №3624527, виданої 03.02.2021 Управлінням патрульної поліції у м. Києві про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 850,00 грн.

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що постанова №3624527, видана 03.01.2021 Управлінням патрульної поліції у м. Києві про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 850,00 грн. оскаржена останнім в судовому порядку в межах адміністративної справи № 761/2925/21.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Шевченківського районного суду м. Києві від 01.03.2021 відкрито провадження в адміністративній справі № 761/2925/21 та призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання на 06 квітня 2021 року о 09 год. 00 хв. в приміщенні Шевченківського районного суду міста Києва за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 31-а, зал 614.

Тобто, станом на час пред`явлення виконавчого документу до виконання та відкриття державним виконавцем виконавчого провадження 21.04.2021 виконавчий документ оскаржений в судовому порядку.

Аналіз наведеного у сукупності дає суду підстави дійти до висновку, що станом на час направлення відповідачем-2 постанови №3624527 від 03.01.2021, останній знав або повинен був дізнатися про оскарження постанови в судовому порядку в межах адміністративної справи № 761/2925/21.

Відповідно статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.

Частинами 1, 2 статті 299 КУпАП встановлено, що постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України.

При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення, за винятком постанов про застосування заходу стягнення у вигляді попередження, а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Частиною 1 статті 307 КУпАП передбачено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом (ч. 2 ст. 307 КУпАП).

Аналізуючи вказані положення суд акцентує увагу на тому, що станом на час пред`явлення виконавчого документу до виконання - постанови №3624527 від 03.01.2021 Управлінням патрульної поліції у м. Києві порушено вимоги статті 307 КУпАП, адже направлено останню до примусового виконання після відкриття судом провадження про визнання протиправною та скасування останньої.

Суд наголошує, що в даному випадку визначальним є факт оскарження позивачем виконавчого документу, на підставі якого здійснювалось стягнення в межах виконавчого провадження ВП №65215641, а відтак відповідач-2 мав враховувати положення частини 1 статті 307 КУпАП.

При цьому, із найменування постанови №3624527 від 03.01.2021 слідує, що порушення зафіксовано не в автоматичному режимі.

Також додатково суд вважає за доцільне звернути увагу на те, що у постанові про відкриття виконавчого провадження від 21.04.2021 ВП №6515641 дата вступу документу в законну силу зазначено 16.01.2021, що є неможливим, з урахуванням строків встановлених для оплати такого штрафу - 15 днів та дати складання постанови (виконавчого документу) №3624527 - 03.01.2021.

Приймаючи до уваги, що відповідач-2 станом на час пред`явлення постанови №3624527 від 03.01.2021 до виконання - 20.04.2021 знав або повинен був дізнатися про оскарження останньої в судовому порядку в межах адміністративної справи № 761/2925/21, суд вважає обґрунтовані позовні вимоги щодо визнання протиправними дії Управління патрульної поліції у м. Києві щодо направлення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАН №3624527 від 30.01.2021 з метою примусового виконання 20.04.2021 до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Суд наголошує, що позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення у формулюванні, що зазначене вище.

Між тим, при вирішенні спору по суті суд враховує, що згідно із пунктом 2 частини 1 статті 34 Закону №1404-VIII виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Суд вказує, що станом на час винесення державним виконавцем спірних постанов у останнього були відсутні належні та достатні докази на підтвердження оскарження в судовому порядку виконавчого документа - відповідної постанови в межах адміністративної справи № 761/2925/21.

Поряд з цим, суд наголошує, що виконавче провадження ВП №65215641 є завершеним, а тому на переконання суду, скасування оскаржуваних постанов не матиме своїм наслідком відновлення порушених прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

У той ж час, суд вказує, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києві від 16.12.2021 в адміністративної справи № 761/2925/21 позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови задоволено.

Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 03.01.2021, серії ЕАН №3624527, складену інспектором патрульної поліції, лейтенантом поліції роти 2 батальйону 4 Управління патрульної служби в м. Києві Рибалкою Олександром Олександровичем у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті122 КУпАП, та закрито провадження у справі.

Звідси слідує, що всі виконавчі дії вчинені державним виконавцем в межах виконавчого провадження ВП №65215641 здійснені на підставі виконавчого документа, який в подальшому скасовано в судовому порядку.

Наведене у свій сукупності вказує на те, що грошові кошти у сумі 1 335,00 грн. стягнуті з ОСОБА_1 безпідставно, без належних на те правових підстав.

Відповідно до частини 5 статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Частинами 1, 2 статті 1166 Цивільного кодексу України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, приймаючи до уваги наведене суд вважає, що внаслідок пред`явлення відповідачем-2 до виконання виконавчого документу, який, у свою чергу, станом на час його пред`явлення не вступив в законну силу та перебував на етапі судового оскарження та зважаючи на те, що такий виконавчий документ (постанова від 03.01.2021, серії ЕАН №3624527) в подальшому скасований в межах адміністративної справи № 761/2925/21, позивачу завдано майнову шкоду у розмірі суми штрафу, яка була стягнута в примусовому порядку виконання такого виконавчого документу.

Таким чином, суд вважає наявними підстави для задоволення позовних вимог позивача шляхом стягнення з Управління патрульної поліції у м. Києві майнової шкоди у розмірі 850,00 грн.

Що ж стосується витрат на виконавче провадження та стягнутий із позивача виконавчий збір слід вказати про наступне.

Частиною 4 статті 27 Закону №1404-VIII стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Відповідно до частини 7 статті 27 Закону №1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за №1650/24182 затверджено Порядок повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів (далі - Порядок №787).

Згідно із пунктом 5 Порядку №787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДПС та органи Держмитслужби) орган, що контролює справляння надходжень бюджету, засобами системи Казначейства формує подання в електронній формі згідно з додатком 1 до цього Порядку та подає його до відповідного головного управління Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету, Казначейства.

Отже, враховуючи всі фактичні обставини справи, у тому числі стягнення в примусовому порядку з позивача виконавчого збору та витрат на виконавче провадження під час примусового виконання виконавчого документу, який скасований в судовому порядку, з метою забезпечення належного та ефективного захисту порушеного права позивача суд вважає за доцільне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) сформувати та подати подання до відповідного головного управління Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету про повернення ОСОБА_1 безпідставно стягнуті грошові кошти у сумі 485 (чотириста вісімдесят п`ять) грн 00 коп.

Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення адміністративного позову, з урахуванням виходу за межі позовних вимог.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2, 72, 73, 77, 143, 243-246, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Вийти за межі позовних вимог у справі №761/20957/21.

2. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, б. 110, ), Управління патрульної поліції у м. Києві (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, б. 9, ) про визнання протиправним та скасування постанови виконавчого провадження та стягнення матеріальної шкоди задовольнити частково.

3. Визнати протиправними дії Управління патрульної поліції у м. Києві щодо направлення 20.04.2021 постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАН №3624527 від 30.01.2021 з метою примусового виконання до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

4. Стягнути з Управління патрульної поліції у м. Києві (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, б. 9, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) майнову шкоду у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

5. Зобов`язати Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) сформувати та подати подання до відповідного головного управління Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету про повернення ОСОБА_1 безпідставно стягнуті грошові кошти у сумі 485 (чотириста вісімдесят п`ять) грн 00 коп.

6. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 287, 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.А. Бояринцева