Справа № 120/1828/22-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2022-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2022 р. Справа № 120/1828/22-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Слободонюка М.В., розглянувши у м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення вартості предметів речового майна,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява військової частини НОМЕР_1 (далі - в/ч НОМЕР_1 , позивач) до ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , відповідач) про стягнення вартості виданих предметів речового майна, строк носіння яких не закінчився у сумі 6237,37 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.10.2021 № 246 солдата військової служби ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу військової частини 27.10.2021 на підставі звільнення за пунктом "д" (через службову невідповідність) відповідно до пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Поряд із тим, як вказує позивач, на день виключення відповідача зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 за ОСОБА_1 рахувалася заборгованість вартості виданих предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися на загальну суму 6237,37 грн. У зв`язку з тим, що відповідач самостійно у добровільному порядку не відшкодував вартість виданих йому предметів речового майна, позивач звернувся до суду з позовом про примусове стягнення такої заборгованості.

Після надходження позовної заяви на виконання вимог ч. 3 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом зроблено запит до органу реєстрації місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача.

20.06.2022 до суду від адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України у Вінницькій області надійшла запитувана інформація, згідно якої вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою " АДРЕСА_1 ".

Оскільки вказана інформація підтвердила територіальну юрисдикцію Вінницького окружного адміністративного суду щодо розгляду цієї справи, ухвалою від 21.06.2022 судом відкрито провадження у справі за вказаним позовом та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Також цією ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву з дотриманням вимог, передбачених ст. 162 КАС України.

Копія ухвали про відкриття провадження від 21.06.2022 надсилалась відповідачу на адресу місця його реєстрації, а саме: " АДРЕСА_1 ". Так, відповідний процесуальний документ відповідач отримав 30.06.2022, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення, яке наявне в матеріалах справи. Проте, своїм правом на подання відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 не скористався.

За змістом ч. 4 ст. 159, ч. 6 ст. 162 КАС України подання заяви по суті справи є правом учасників справи. Однак, у разі ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Таким чином неподання відповідачем відзиву на позовну заяву не є перешкодою для розгляду даної адміністративної справи.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.06.2020 №131 солдата ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу частини та прийнято на військову службу на посаду стрільця взводу охорони роти військової частини.

У подальшому, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.10.2021 № 246 солдата ОСОБА_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 23.10.2021 № 49-РС в запас за підпунктом "д" пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (через службову невідповідність), виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення з 27.10.2021. Крім того відповідно до даного наказу на підставі довідки №72 про вартість речового майна, що належить до видачі, з ОСОБА_1 наказано утримати кошти за невикористане в повному обсязі речове майно в сумі 6472,39 грн.

Водночас, відповідно до книги грошових стягнень та нарахувань військової частини НОМЕР_1 під час розрахунку при звільнені з військової служби, позивачем утримано з відповідача 235,02 грн.

Відтак сума несплачених відповідачем грошових коштів (заборгованості) склала 6237,37 грн. ( 6472, 39 грн. (вартість виданих предметів речового майна, строки носіння яких не закінчились - 235, 02 (утримана сума під час розрахунку при звільненні)).

Разом із тим, зважаючи на відсутність добровільного відшкодування відповідачем вартості отриманого речового майна у сумі 6237,37 грн., позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначено Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" від 24.03.1999 №548-XІV(далі по тексту - Статут).

Згідно статті 9 Статуту, військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 11 Статуту, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Статтею 16 Статуту визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно приписів статей 26 та 27 Статуту, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, та військовослужбовці одержують грошове та речове забезпечення за рахунок держави.

Як встановлено судом, відповідач проходив службу в Збройних Силах України, був забезпеченим речовим майном згідно норм забезпечення та інвентарним майном, що підтверджується наявною у матеріалах справи картою обліку військового майна особистого користування № 665.

Наказом Міністерства оборони України від 29.06.2016 №232 затверджено Інструкцію про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 26.05.2016 за №768/28898, якою визначено завдання, організацію та порядок речового забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, курсантів, військовозобов`язаних, призваних на навчальні та спеціальні збори, резервістів, мобілізованих, студентів цивільних навчальних закладів, які направляються на навчальні збори (далі по тексту - Інструкція).

Правилами абзацу другого пункту 9 Інструкції № 232 передбачено, що строки носіння або експлуатації предметів речового майна особистого користування, що видається офіцерам, прапорщикам, мічманам та військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом, обчислюються з дня виникнення в них права на його отримання. Речове майно особистого користування, видане зазначеним особам, обліковується за місяцем виникнення права на отримання цього майна.

Відповідно до пункту 4 розділу ІІІ Інструкції, у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби.

Згідно із положеннями ст. 12 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану держав", у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

Під час розгляду справи судом встановлено, що на момент виключення відповідача зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ( 27.10.2021) вартість речового майна, яка підлягала відрахуванню з відповідача, складала 6472,39 грн. та підтверджується рапортом начальника речової служби військової частини НОМЕР_1 від 26.10.2021, довідкою-розрахунком №72 про вартість речового майна від 27.10.2021, книгою обліку нестач військової частини НОМЕР_1 , на власне самим наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 246 від 27.10.2021.

Водночас, відповідно до книги грошових стягнень та нарахувань військової частини НОМЕР_1 під час розрахунку при звільнені з військової служби, позивачем утримано з відповідача 235,02 грн. Відповідно, залишок несплачених ОСОБА_1 коштів становить 6237,37 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану держав" переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом.

Відтак суд доходить висновку про наявність у відповідача обов`язку перед військовою частиною НОМЕР_1 з відшкодування вартості виданих предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися в розмірі 6237,37 грн.

Окрім того як вбачається із довідки розрахунку №72, сформованої на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.10.2021 № 49-РС, відповідач ОСОБА_1 з даною заборгованістю був ознайомлений 27.10.2021, про що свідчить його особистий підпис, проте жодних заперечень щодо розрахунку суми вартості виданих йому речей не висловлював.

При цьому, на час розгляду судом справи вказана заборгованість відповідачем добровільно не сплачена, доказів на спростування цієї обставини суду не надано.

З огляду на викладене та беручи до уваги те, що заявлену до стягнення суму вартості речового майна в розмірі 6237,37 грн. відповідач ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 не відшкодував, а наявність існуючої заборгованості підтверджується матеріалами справи, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову.

Щодо розподілу судових витрат на сплату судового збору, то в даному випадку суд враховує положення ч. 2 ст. 139 КАС України, відповідно до яких при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки позов задоволено на користь суб`єкта владних повноважень, то за відсутності документально підтверджених доказів щодо понесених суб`єктом владних повноважень судових витрат на залучення свідків та проведення експертиз, у силу статті 139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають. Отже, в цьому випадку відсутні підстави стягувати із відповідача 2481 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 кошти за видані предмети речового майна, строки експлуатації (носіння) яких не закінчилися, в сумі 6237,37 грн. (шість тисяч двісті тридцять сім гривень тридцять сім копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 03.10.22.

Інформація про учасників справи:

Позивач: військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄРДПОУ: НОМЕР_2 );

Відповідач: ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 ).

Суддя Слободонюк Михайло Васильович