Справа № 120/7769/22
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2022-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

м. Вінниця

03 жовтня 2022 р. Справа № 120/7769/22

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Комар Павло Анатолійович розглянувши матеріали позовної заяви:

за позовом: ОСОБА_1

до: Леляцької сільської ради, Жмеринської міської ради

про: визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Леляцької сільської ради, Жмеринської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

За вимогами позовної заяви, ОСОБА_1 просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Жмеринської міської ради (правонаступника Леляцької сільської ради) щодо не підписання другого екземпляру державного акту на земельну ділянку серії IV-НВ №057074 від 26.12.2003, що виданий Леляцькою сільською радою народних депутатів на ім`я ОСОБА_2 , у видачі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку на бланку, що не відповідає станом на момент такого видання такого держаного акту; та в не оформленні записів даного акту у відповідності до Законів України, в частині зазначення підстав видачі такого акту згідно певного рішення органу місцевого самоврядування, а не на підставі договору купівлі - продажу, як зазначено у такому акті;

- визнати протиправною бездіяльність Жмеринської міської ради (правонаступника Леляцької сільської ради) щодо не винесення рішення , яким як основою повинен бути виданий державний акт на земельну ділянку серії IV-НВ №057074 від 26.12.2003 та який як підстава повинен бути зазначений в даному акті;

- визнати протиправними дії Жмеринської міської ради щодо передачі другого екземпляру недійсного державного акту на земельну ділянку серії IV-НВ №057074 від 26.12.2003 до Головного управління Держгеокастру у Вінницькій області, а саме до відділу №4 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокастру у Вінницькій області із філіалом відділу в місті Жмеринка;

- зобов`язати Жмеринську міську раду вилучити другий екземпляр недійсного державного акту на земельну ділянку у Головного управління Держгеокастру у Вінницькій області, а саме до відділу №4 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокастру у Вінницькій області із філіалом відділу в місті Жмеринка.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, зокрема у заяві про роз`яснення факту порушення її майнових прав, що оскаржуваний державний акт на право приватної власності на земельну ділянку ОСОБА_2 безпосередньо вплинув на майнові права ОСОБА_1 . Так, оспорюваний державний акт серії IV-НВ №057074 від 26.12.2003 вказує, що землі Леляцької сільської ради, які надані ОСОБА_1 відповідно до рішення Жмеринської міської ради №1033 від 27.02.2020 не існує в натурі, тобто такий акт реально позбавляє позивача права користування земельною ділянкою через накладення земельних ділянок.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Ознайомившись з позовною заявою і доданими до неї матеріалами, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктами 1 та 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Визначення поняття суб`єкта владних повноважень міститься у пункті 7 частини першої статті 4 КАС України, згідно якої суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

За висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 12.06.2019 (справа № 344/10480/16-а), від 04.06.2019 (справа №826/4204/18), від 23.05.2018 (справа N 914/2006/17) публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Тобто, до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами щодо їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги цього суб`єкта владних повноважень.

Так, у вищезазначених постановах Великої Палати Верховного Суду вказано, що під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Водночас неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії.

Поряд з цим, приватноправові відносини відрізняються від публічно-правових наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, визначений законодавством для сфери приватноправових відносин. Спір є приватноправовим також у тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Тому, в разі якщо особа вбачає порушення своїх прав, свобод та інтересів у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними і такі наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних (господарських) правовідносин та/або мають майновий характер чи пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) цих рішень, дій чи бездіяльності є способом захисту цивільних (господарських) прав та інтересів.

Із прохальної частини позову, а також обґрунтування підстав для звернення до суду із даним позовом слідує, що фактично предметом даного позову є визнання недійсним другого екземпляру державного акту на земельну ділянку серії IV-НВ №057074 від 26.12.2003, що виданий Леляцькою сільською радою народних депутатів на ім`я ОСОБА_2 , який перешкоджає позивачу вільно користуватися земельною ділянкою, що належить їй а праві сервітутного користування.

Слід звернути увагу позивача, що незалежно від того, за яких підстав нею оскаржують рішення та дії суб`єкта власних повноважень, правові наслідки цього перш за все спрямовані на захист (відновлення) її права користування на належну земельну ділянку, тобто цивільного права.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, наведеним у постанові від 21.11.2018 в справі № 127/93/17-ц, не є публічно-правовим спір суб`єкта приватного права - фізичної особи щодо управлінських дій суб`єкта владних повноважень, які були спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав третьої особи. Такий спір є спором про цивільне право, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовані нормами цивільного й адміністративного права.

В даному випадку, оскаржувані позивачем дії та бездіяльність Жмеринської міської ради як правонаступника Леляцької сільської ради не мають ознак публічно-правових, оскільки стосуються захисту прав позивача на належну їй на праві користування земельну ділянку. Тобто, визнання дій та бездітності відповідача є нічим іншим як способом захисту майнових прав позивача.

Отже юрисдикція адміністративних судів на такі спори не поширюється.

Крім того, в ході дослідження обставин позовної заяви, судом встановлено, що рішенням Жмеринського районного суду Вінницької області прийнято рішення від 29.06.2022 у справі №130/2703/20, яким, зокрема, визнано недійсним державний акт серії IV-НВ №057074 від 26.12.2003, що виданий Леляцькою сільською радою народних депутатів на ім`я ОСОБА_2 .

Приймаючи зазначене рішення Жмеринський районний суд Вінницької області зіслався на те, що спірній акт серії IV-НВ №057074 від 26.12.2003 виданий Леляцькою сільською радою народних депутатів з численним порушенням вимог діючого на той час законодавства, його форма не відповідає вимогам постанови Кабінету Міністрів України №449 "Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою".

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20.07.2006 року в справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначив, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".

Правила визначення компетенції судів щодо розгляду цивільних справ передбачено в статті 19 ЦПК України, а господарських в статті 20 ГПК України. Зокрема, частиною першою статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

При цьому, згідно з пунктом 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Виходячи із вищенаведеного, враховуючи суть спірних правовідносин та їх суб`єктний склад, вважаю, що даний спір виник в межах приватно-правових відносин та стосується захисту цивільних прав позивача на користування земельною ділянкою, отже не є публічно-правовим, а тому юрисдикція адміністративних судів, що встановлена статтею 19 КАС України, на нього не поширюється.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що залежно від суб`єктного складу учасників справи судовий захист порушених прав позивача слід здійснювати за правилами цивільного (господарського) судочинства, що в свою чергу виключає можливість розгляду даної справи за правилами адміністративного судочинства, та є підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 170, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Леляцької сільської ради, Жмеринської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами повернути особі, яка подала позовну заяву.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та підсудний Жмеринському районному суду Вінницької області.

Повторне звернення до адміністративного суду з тією самою позовною заявою не допускається.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Комар Павло Анатолійович