Справа № 280/5667/22
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2022-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ВІДМОВУ У ВІДКРИТТІ ПРОВАДЖЕННЯ В АДМІНІСТРАТИВНІЙ СПРАВІ

03 жовтня 2022 рокуСправа № 280/5667/22
м. Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Сіпака А.В., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до ОСОБА_2 (далі - відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо відмови представнику позивача Білобороді Костянтину Івановичу, РНОКПП НОМЕР_1 , у ознайомленні з матеріалами справи №322/385/22 в електронному вигляді; зобовязати відповідача надати можливість представнику позивача Білобороді Костянтину Івановичу, РНОКПП НОМЕР_1 , ознайомитись з матеріалами справи №322/385/22 в електронному вигляді.

Відповідно до п. 4, п. 6 ч. 1 ст. 171 Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності та чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 7 ч.1 ст.3 КАС України визначено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, необхідною та єдиною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення цим суб`єктом публічно-владних управлінських функцій саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Якщо суб`єкт у спірних правовідносинах не здійснює вказаних управлінських функцій щодо іншого учасника спору, то такий спір не є адміністративним спором у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що 18.09.2022 року представник позивача Білобород Костянтин Іванович за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» звернувся до Новомиколаївського районного суду Запорізької області із заявою з проханням ознайомитись з матеріалами справи №322/385/22 у електронному вигляді. Листом від 22.09.2022 відповідач ОСОБА_2 відмовив у задоволенні такого звернення, мотивуючи відсутністю передбачених статтею 271 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, на офіційному веб-сайті Президента України оприлюднено Указ Президента України від 12 грудня 2019 року № 900/2019 "Про призначення суддів" , відповідно до якого ОСОБА_2 призначено на посаду судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області.

Згідно положень статей 126, 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Вплив на них у будь-який спосіб забороняється. Рішення суду і відповідно дії чи бездіяльність суддів у питаннях здійснення правосуддя оскаржується лише в порядку, визначеному законодавством про судочинство.

Рішенням Конституційного суду від 23 травня 2001 року 6-рп/2001 по справі №1-17/2001 визначено, що відповідно до частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. При здійсненні правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону (частина перша статті 129 Конституції України). Виключно законами України визначаються судоустрій і судочинство. Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідним процесуальним законодавством України.

Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення питань підвідомчості судам спорів, порушення і відкриття справ, підготовки їх до розгляду, судовий розгляд справ у першій інстанції, в касаційному і наглядовому порядку та прийняття по них судових рішень належать до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів та дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий.

Зі змісту наведених положень вбачається, що рішення суду і відповідно дії або бездіяльність суддів у питаннях здійснення правосуддя (пов`язані з визначенням підвідомчості спорів, підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях, зверненням рішення до виконання) можуть оскаржуватись у встановленому законом апеляційному та касаційному порядку, а не шляхом їх оскарження до суду першої інстанції, оскільки це порушувало б конституційний принцип незалежності суддів і заборону втручання у вирішення справи незалежним судом.

Разом з тим, у пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 "Про незалежність судової влади" роз`яснено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Аналогічної позиція викладена у п. 57 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських судів де, зокрема, до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначено, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

У Висновку №3 (2002) Консультативної ради європейських судів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, які пред`являються їм у зв`язку із добросовісним здійсненням ними своїх функцій.

Системний аналіз вищенаведених положень дає підстави вважати, що дії або бездіяльність судів та суддів можуть оскаржуватись у встановленому законом апеляційному та касаційному порядку, а не шляхом їх оскарження до суду першої інстанції, оскільки це порушувало б конституційний принцип незалежності суддів і заборону втручання у вирішення справи незалежним судом. Крім того, заяви та скарги, спрямовані на притягнення судді (суду) як відповідача, не підлягають розгляду в суді, оскільки в законі передбачено інший механізм усунення можливих помилок і недоліків, допущених при здійсненні правосуддя.

З огляду на викладене та з урахуванням того, що позовні вимоги стосуються саме діяльності судді ОСОБА_2 щодо розгляду звернень у передбаченому процесуальним законодавством порядку, суд дійшов висновку про те, що даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб`єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв`язку з розглядом судових справ.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

На підставі вищенаведеного, п. 1 ч. 1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі №280/5667/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі разом з позовними матеріалами надіслати позивачу негайно.

На виконання ч. 6 ст. 171 КАС України роз`яснити позивачу, що позов у заявленому вигляді не підлягає розгляду судами. В той же час, судові рішення за результатами кожного окремого звернення можуть бути предметом оскарження у передбаченому законодавством порядку.

Ухвала може бути оскаржена в порядку ст. 295 КАС України протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя А.В. Сіпака