Справа № 620/5194/22
Суддя: Поліщук Л.О.
Дата ухвалення: 2022-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2022 року Чернігів Справа № 620/5194/22

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Поліщук Л.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_2 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Чернігівській області), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі ГУ ПФУ у Київській області) в якому просить:

визнати протиправним рішення від 29.06.2022 № 08 ГУ ПФУ у Київській області про відмову ОСОБА_1 у виплаті грошової допомоги згідно з пунктом 7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язати ГУ ПФУ в Чернігівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 відповідно до пункту 7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач протиправно не зарахував період роботи позивача на посаді медичної сестри у 3-му терапевтичному відділенні Міської лікарні № 7 м. Одеси з 15.11.1985 по 01.05.1987, хоча запис про цей період роботи належним чином оформлений у трудовій книжці, доказів про наявність підстав оспорювання запису про прийняття на роботу і запису про звільнення з роботи у оспорюваному рішенні не наведені. З огляду на те, що позивач має загальний стаж 35 років 10 місяців 20 днів, він вважає, що відповідно до пункту 7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV має право на грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

ГУ ПФУ у Київській області подано відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на те, що він надав: довідку про період роботи з 02.01.1992 по 23.06.1992, видану Комунальним некомерційним підприємством «Чернігівська обласна дитяча лікарня»; довідку, видану Комунальним некомерційним підприємством «Чернігівська міська лікарня № 2» Чернігівської міської ради про періоди роботи з 21.09.1992 по 23.09.1992 та з 06.06.1994 по 23.07.1994; довідку від 10.01.2022, видану Комунальним некомерційним підприємством «Сімейна поліклініка» про періоди проходження однорічної інтернатури з 03.08.1987 по 29.07.1988; довідку про період роботи з 26.03.1992 по 30.04.2021, з 01.05.2021 по 24.10.2021 та з 25.10.2021 по теперішній час (25.11.2021), видану Комунальним некомерційним підприємством «Чернігівська міська лікарня № 2» Чернігівської міської ради. Заява про призначення пенсії позивачем була подана 10.01.2022 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Станом на день звернення за призначенням пенсії, а саме 10.01.2022, стаж в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 «Про пенсійне забезпечення» становить 34 роки 5 місяців 8 днів. З огляду на зазначене, прийнято рішення відмовити позивачу у виплаті грошової допомоги згідно з пунктом 7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

ГУ ПФУ в Чернігівській області подано відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову та додатково зазначає про те, що при зверненні за виплатою грошової допомоги, позивачем надана довідка від 11.05.2022 № 25, видана Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 18» Одеської міської ради, згідно з якою в результаті стихійного лиха у м. Одеса, 12-13 жовтня 2016 року, було затоплено приміщення, де знаходились архівні документи. Для подальшого використання документи були визнанні непридатними, відповідно підтвердити стаж роботи ОСОБА_1 за період з 15.11.1985 по 01.05.1987 на посаді сестри медичної 3-го терапевтичного відділення Міської лікарні № 7, не представляється можливим. Виходячи з вищевикладеного, період роботи з 15.11.1985 по 01.05.1987 не було включено до стажу роботи, що дає право на виплату грошової допомоги.

Також, відповідачем, з-поміж іншого, у відзиві викладено прохання поновити строк для подачі відзиву до суду. Враховуючи викладені пенсійним органом обставини, суд вважає за необхідне поновити йому вказаний строк. При цьому, суд зазначає, що воєнний стан не впливає на перебіг процесуальних строків, проте може бути поважною причиною для поновлення процесуального строку.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 04.08.2022 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 відповідно до копії паспорту громадянина України від 16.04.1998 НОМЕР_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

Із заявою від 24.06.2022 про виплату грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 32-34), позивач звернувся до ГУ ПФУ в Чернігівській області, додавши до неї паспорт, довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, довідки про періоди його роботи (а.с. 35-45) та трудову книжку.

За результатом розгляду вказаної заяви ГУ ПФУ у Київській області 29.06.2022 прийнято рішення № 08, в якому зазначено про те, що ОСОБА_1 надав довідку від 19.11.2021 № 34-26/1723 про період роботи з 02.01.1992 по 23.06.1992, видану Комунальним некомерційним підприємством «Чернігівською обласною дитячою лікарнею» Чернігівська область, довідку від 25.11.2021 № 253, видану Комунальним некомерційним підприємством «Чернігівською міською лікарнею № 2» Чернігівської міської ради про періоди роботи з 21.09.1992 - 23.09.1992 та з 06.06.1994 по 23.07.1994, довідку від 10.01.2022 № 01- 14/44, видану Управлінням охорони здоров`я Чернігівської міської ради Комунального некомерційного підприємства «Сімейної поліклініки» про періоди проходження однорічної інтернатури з 03.08.1987 по 29.07.1988, довідку від 25.11.2021 № 252 про період роботи з 26.03.1992 по 30.04.2021, з 01.05.2021 по 24.10.2021 та з 25.10.2021 по теперішній час (25.11.2021), видану Комунальним некомерційним підприємством «Чернігівською міською лікарнею № 2» Чернігівської міської ради. Гр. ОСОБА_1 заява про призначення пенсії була подана 10.01.2022 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Станом на день звернення пенсії, а саме 10.01.2022, стаж в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»- «ж» статті 55 «Про пенсійне забезпечення» становить 34 роки 5 місяців 8 днів. З огляду на зазначене, прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 у виплаті грошової допомоги, згідно з пунктом 7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 47).

Про прийняте рішення позивача було повідомлено листом ГУ ПФУ в Чернігівській області від 30.06.2022 (а.с. 46).

У Трудовій книжці позивача від 27.08.1979 НОМЕР_2 внесено записи про те, що він: 15.11.1985 зарахований на посаду медичної сестри 3-го терапевтичного відділення Міської лікарні № 7 м. Одеси (запис № 6); 01.05.1987 звільнений із займаної посади (запис № 8); 25.10.2021 переведено на посаду лікаря з ультразвукової діагностики діагтостичного відділення КНП «Чернігівська міська лікарня № 2» Чернігівської міської ради. Запис про звільнення станом на 28.07.2022 відсутній (а.с. 12-16).

У Довідці Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 18» Одеської міської ради (далі КНП «ЦПМСД № 18) від 11.05.2022 № 25 зазначено про те, що ОСОБА_1 , 1961 р.н., не представляється можливим підтвердити стаж роботи за період з 15.11.1985 по 01.05.1987 на посаді сестри медичної 3-го терапевтичного відділення Міської лікарні №7. В результаті стихійного лиха у м. Одесі, 12-13 жовтня 2016 р., було затоплено приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , де знаходились архівні документи. Для подальшого використання документи були визначені непридатними, згідно наказу від 17.10.2016 № 80 та акту експертизи від 23.12.2016 «Про знищення справ документів» КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 7» (а.с. 43-44).

Із прийнятим відповідачем рішенням про відмову у виплаті грошової допомоги позивач не погодився та звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон України «Про пенсійне забезпечення» або Закон № 1788-ХІІ) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців.

Пунктом 7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1191, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені, зокрема, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» (далі Перелік № 909).

Згідно з пунктом 5 вказаного Порядку грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 р. призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Розділом 2 «Охорона здоров`я» Переліку № 909 передбачено, що право на пенсію за вислугою років мають лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад), що працюють у таких закладах охорони здоров`я: лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, діагностичні центри.

Зміст наведених норм права свідчить, що законодавець пов`язує право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, зокрема, з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу (35 років) роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону № 1788-XII.

Згідно з частинами першою, другою та четвертою статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується відповідачами, що позивач працював на посадах медичної сестри та лікаря, тобто був працівником охорони здоров`я та виконував роботи, з яким законодавство пов`язує право особи на зарахування до спеціального стажу роботу, що надає право на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Разом з тим, ГУ ПФУ у Київській області обраховано, що станом на 10.01.2022 стаж позивача в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону № 1788-XII, становить 34 роки 5 місяців 8 днів. При цьому, не зарахувавши до такого стажу період роботи позивача з 15.11.1985 по 01.05.1987 на посаді медичної сестри 3-го терапевтичного відділення Міської лікарні № 7 м. Одеси.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На реалізацію вказаної норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» Кабінет Міністрів України постановою «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» від 12.08.1993 № 637 затвердив відповідний Порядок (далі Порядок № 637).

У пунктах 1 та 2 Порядку № 637 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств та організацій. У довідці повинно бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, та результати проведення атестації робочих місць на підприємстві.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах.

Подібна правова позиція зазначена Верховним Судом у постановах від 04.02.2021 у справі № 439/905/17, від 09.06.2021 у справі № 488/3973/13-а, від 09.12.2021 у справі № 439/571/17.

Таким чином, суд зауважує, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжна. Відсутність інших документів на підтвердження трудового стажу не може нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.

Дослідивши зміст Трудової книжки від 27.08.1979 НОМЕР_2 , судом встановлено, що позивач: 15.11.1985 зарахований на посаду медичної сестри 3-го терапевтичного відділення Міської лікарні № 7 м. Одеси (запис № 6); 01.05.1987 звільнений із займаної посади (запис № 8) (а.с. 12-13).

Враховуючи вказане вище та встановлені обставини, суд дійшов висновку, що період роботи позивача з 15.11.1985 по 01.05.1987 на посаді медичної сестри 3-го терапевтичного відділення Міської лікарні № 7 м. Одеси підлягає зарахуванню до його стажу в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону № 1788-XII.

З огляду на вказаний період роботи, що становить більше 1 року, та на те, що пенсійним органом обраховано стаж позивача в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону № 1788-XII, у кількості 34 роки 5 місяців 8 днів, суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, яка передбачена пунктом 7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06.04.2022 у справі № 345/1597/17.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, рішення ГУ ПФУ у Київській області про відмову у виплаті позивачу спірної грошової допомоги прийнято всупереч положенням частини другої статті 19 Конституції України.

Суд зазначає, що згідно з частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 10 частини другої, частини четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом: визнання протиправним та скасування рішення від 29.06.2022 № 08 ГУ ПФУ у Київській області про відмову ОСОБА_1 у виплаті грошової допомоги згідно з пунктом 7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язання ГУ ПФУ у Київській області зарахувати ОСОБА_1 період його роботи з 15.11.1985 по 01.05.1987 на посаді медичної сестри 3-го терапевтичного відділення Міської лікарні № 7 м. Одеси до стажу в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; зобов`язання ГУ ПФУ в Чернігівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 відповідно до пункту 7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням зазначеного, суд на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.

Квитанцією від 28.07.2022 підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 992,40 грн (а.с. 7).

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 29.06.2022 № 08 про відмову ОСОБА_1 у виплаті грошової допомоги згідно з пунктом 7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати ОСОБА_1 період його роботи з 15.11.1985 по 01.05.1987 на посаді медичної сестри 3-го терапевтичного відділення Міської лікарні № 7 м. Одеси до стажу в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991№ 1788-XII.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 відповідно до пункту 7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України, вул. П`ятницька 83-А, м.Чернігів, 14017, .

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, вул. Саєнка Андрія, 10, м. Фастів, Київська обл., 08500, .

Повний текст судового рішення складено 03 жовтня 2022 року.

Суддя Л.О. Поліщук