Справа № 120/5147/22
Суддя: Шаповалова Тетяна Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

03 жовтня 2022 р. Справа № 120/5147/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шаповалової Тетяни М.ихайлівни, розглянувши у письмовому проваджені адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій неправомірними, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2022 ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі відповідач), у якому просив:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в проведенні перерахунку та виплати пенсії шляхом зміни періоду 60 місяців заробітної плати до 01.07.2000 на підставі довідок, виданих Донецькою народною республікою за період роботи з 01.01.1985 по 31.10.1991, з 01.01.1985 по 31.05.1985, з 01.07.1987 по 31.07.1989 , з 01.05.1993 по 31.08.1996;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі довідок за період роботи з 01.01.1985 по 31.10.1991, з 01.01.1985 по 31.05.1985, з 01.07.1987 по 31.07.1989, з 01.05.1993 по 31.08.1996.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю дій Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії шляхом зміни періоду 60 місяців заробітної плати до 01.07.2000 року.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 11.07.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (ст. 262 КАС України). Даною ухвалою також надано відповідачу строк на подання відзиву.

26.07.2022 представником відповідача подано відзив на адміністративний позов, зазначено, що відповідно до ст.40 Закону України від 09.07.2003 №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», заробітна плата за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами.

Відповідно до розпорядження КМУ від 07.11.2014 №595 з 01.12.2014 на територіях, які тимчасово не контролюються українською владою, органи державної влади, в тому числі, Пенсійного фонду України, не функціонують. Розпорядженням КМУ від 07.11.2014 №1058 визначено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною третьою ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 №1207-VII, є недійсним і не створює правових наслідків.

Враховуючи вищевикладене, будь-які запити, звернення, довідки чи інші документи, підготовлені або видані органами фонду з території, які непідконтрольні українській владі, не підлягають реєстрації та виконанню.

А тому, на підставі вказаного, відповідачем прийнято законне рішення відмовити позивачу у проведенні зазначеного вище перерахунку з врахуванням оптимальної заробітної плати з 01.01.1985 по 31.05.1985, з 01.07.1987 по 31.07.1989, з 01.05.1993 по 31.08.1996, у зв`язку з відсутністю необхідних документів.

Враховуючи наведене, відповідач вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Також відповідач подав клопотання про залишення позову без розгляду, оскільки на його думку, позивачем пропущений строк звернення до суду.

В свою чергу, позивач просив пропущений строк поновити, оскільки лист відповідача про відмову у перерахунку пенсії від 22.12.2021, був надісланий позивачу простим листом, який він отримав наприкінці січня 2022.

Як на підставу пропущеного строку позивач посилається також на введення в Україні воєнного стану у зв`язку із воєнною агресією Російської Федерації проти України з 24.02.2022 на всій території держави, є на думку позивача поважною причиною.

Судом при вирішенні питання про відкриття провадження у справі поновлено строк звернення до суду позивача.

26.07.2022 до суду надійшло клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку із пропуском строку звернення до суду.

Разом з тим, аргументи відповідача спростовуються обставинами наведеними у позовній заяві, які враховувалися судом при відкритті провадження у справі, а тому таке клопотання задоволенню не підлягає.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , являється внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою №505- від 17.01.2019 і на даний час проживає в АДРЕСА_1 .

Згідно записів в трудових книжках НОМЕР_1 та НОМЕР_2 належних ОСОБА_1 , він працював на роботах з шкідливими умовами праці, а саме:

З 01.09.1981 - 11.01.1985 року навчався в училищі №102 м. Макіївки на підземного електрослюсаря;

з 14.01.1985 - 12.05.1985 року на шахті імені XXV з`їзду КПРС Макіївське виробниче об`єднання по видобутку вугілля «Макіїввугілля» на посаді підземного електрослюсаря; з 23.05.1985 - 16.05.1987 року служив в рядах Радянської армії;

з 20.07.1987 - 08.07.1989 року працював на шахті шахті імені XXV з`їзду КПРС Макіївське виробниче об`єднання по видобутку вугілля «Макіїввугілля» на посаді підземного електрослюсаря;

з 18.08.1989 - 20.08.1990 року працював в Естрадно - цирковому «Об`єднанні Таджикистан»;

з 23.08.1990 - 15.11.1990 року працював в Ташкенському «Цирку на сцені»;

з 20.11.1990 - 30.04.1993 року працював водієм автомашини в Ясинівському спеціалізованому управлінні «Донбаскоксохімремонт»;

З 03.05.1993 - 24.01.1997 року працював водієм цеху по ремонту коксохімічного спорядження у ВАТ «Ясинівський коксохімічний завод»;

З 02.04.1997 - 31.08.2005 року працював на ДП «Молодість»;

З 01.09.2005- 03.04.2006 працював в Дирекції пересувних циркових колективів України;

З 04.04.2006 -31.12.2018 працював в ДП «Молодість»;

З 08.12.2020 - 15.06.2021 року працював водієм у Некрасовському ліцеї Якушинецької сільської ради Вінницької області».

15.12.2021 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про перерахунок пенсії шляхом зміни періоду 60 місяців заробітної плати до 01.07.2000, до якої додав:

довідку Державного підприємства «Молодість» № 34/2019 від 30.01.2019;

довідку про заробітну плату для обчислення пенсії Донецкая Народная Республика Филиал «Шахта «Калиновская - Восточная» Государственного унитарного предприятия Донецкой Народной Республики «Макеевуголь» № 3931 від 08.10.2021;

довідку Донецкой Народной Республики Филиал «Шахта «Калиновская - Восточная» Государственного унитарного предприятия Донецкой Народной Республики «Макеевуголь» № 3931 від 08.10.2021 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній;

справку Филиала № 6 «Ясиновский Коксохимический завод» ЗАО «Внешторгсервис» о зароботной плате для исчесления пенсии № 4945 /152 від 18.10.2021.

За результатами поданої заяви, листом відповідача № 0200-0214-8/86412 від 22.12.2021 позивача було повідомлено про те, що Головним управлінням було розглянуто заяву про перерахунок «Зміна періоду 60 місяців заробітної плати до 01.07.2000», з урахуванням довідок про заробітну плату за період роботи з 01.01.1985 по 31.10.1991, з 01.01.1985 по 31.05.1985, з 01.07.1987 по 31.07.1989, з 01.05.1993 по 31.08.1996, виданих ДНР та вказано, що будь - які запити, звернення, довідки чи інші документи, підготовлені або видані органами фонду з території, які непідконтрольні українській владі, не підлягають реєстрації та виконанню.

Враховуючи вищевикладене, Головним управлінням Пенсійного Фонду України у Вінницькій області було прийнято рішення № 486 від 16.12.2021 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 , з врахуванням оптимальної заробітної плати з 01.01.1985 по 31.10.1991, з 01.01.1985 по 31.05.1985, з 01.07.1987 по 31.07.1989, з 01.05.1993 по 31.08.1996, у зв`язку з відсутністю необхідних документів.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-ХІІ) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV).

Відповідно до вимог статті 1 Закону №1058-ІV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною 1 статті 44 Закону №1058-ІV передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до частин 2, 4, 5 статті 2 Закону №1058-ІV пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38,частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:

у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;

у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Статтею 58 Закону №1058-ІV передбачено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846.

Відповідно до пунктів 4.1 та 4.3 Порядку № 22-1, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління.

Таким чином, аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок пенсії, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу ПФУ.

Відповідно абзацу 1 частини 1 статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" - для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Згідно з пунктом 2.1 Порядку № 22-1 для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення). За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Відповідно до п. 2.10 вищевказаного Порядку, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Як встановлено судом, неприйняття відповідачем довідки про заробітну плату для обчислення пенсії Донецкая Народная Республика Филиал «Шахта «Калиновская - Восточная» Государственного унитарного предприятия Донецкой Народной Республики «Макеевуголь» № 3931 від 08.10.2021 та справки Филиала № 6 «Ясиновский Коксохимический завод» ЗАО «Внешторгсервис» о зароботной плате для исчесления пенсии № 4945 /152 від 18.10.2021, з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України № 595 від 07.11.2014, із зазначенням про неможливість врахування довідок від установ, діючих на непідконтрольній території.

Надаючи оцінку таким діям відповідача, суд виходить з такого.

Указом Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення Антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей.

Так, відповідно до статті 1 Закону № 1207-VII тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Згідно із частиною першою статті 17 Закону №1207-VII у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

За змістом статті 18 Закону №1207-VII громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Правовий статус органів та посадових осіб, які діють на території України та створені і проводять свою діяльність не у відповідності із законодавством України, визначено, зокрема, Законом №1207-VII.

Згідно зі ст. 9 Закону №1207-VII державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України.

Між тим, на переконання суду, в даному випадку неврахування таких довідок при обчисленні розміру пенсії позивача порушує його конституційне право на соціальний захист, передбачений статтею 46 Конституції України.

Відповідно до частин першої та другої статті 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Однак, матеріалами справи підтверджено, що позивач набув трудовий стаж у період, коли населений пункт, на території якого підприємство здійснювало господарську діяльність, перебувало під контролем української влади, і таке підприємство було утворено відповідно до законодавства України.

Первинні документи, які сформовані до проведення антитерористичної операції, не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особи права на отримання пенсії, що обчислена із заробітку, який вона отримувала на законних підставах, тільки з тих міркувань, що Україна тимчасово не здійснює контроль на території, де набутий відповідний стаж роботи.

Позивач не має жодних інших варіантів діяти, аніж отримати таку довідку задля підтвердження наявного в нього права на пенсійне забезпечення, у тому розмірі, що він заробив впродовж свого трудового шляху.

Щодо окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані намібійські винятки: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21.06.1971 року Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах Кіпр проти Туреччини (Cyprus V. Turkey, 10.05.2001) та Мозер проти Республіки Молдови та Росії (Mozer V. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики.

При цьому ЄСПЛ констатував, що Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 96).

Отже, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 92).

Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" наголосив, що "першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою] (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, § 142).

Таким чином, позивач опинився в ситуації, що відповідно позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини, пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії та частини третьої статті 46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Право особи на отримання пенсійних виплат не може бути поставлено у залежність від можливості органів Пенсійного фонду України здійснювати ці повноваження (зокрема у зв`язку із проведенням АТО, ООС та неможливістю проведення перевірки періодів роботи/навчання, тощо, з підстав розташування підприємств, установ, організацій, закладів тощо на тимчасово окупованій території України).

Неможливість проведення перевірки даних на підприємстві, установі, організації які розташовані на тимчасово окупованій території, не дає підстав для відмови у зарахуванні стажу роботи, при умові його підтвердження записами в трудовій книжці, та не може позбавляти особу її конституційного права на соціальний захист.

Вказані висновки щодо застосування норм права узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 23.01.2018 у справі № 583/392/17, від 30.08.2018 у справі № 234/3038/17, від 11.12.2018 у справі № 360/1628/17, від 17.07.2019 у справі № 302/757/17-а, від 21.02.2020 у справі № 701/1196/16-а, від 04.03.2020 у справі № 235/2008/17, від 08.04.2020 у справі № 242/1568/17.

Таким чином, у даному випадку позивач не може бути позбавлений свого законного права на призначення пенсії через неможливість здійснення відповідачем перевірки достовірності наданої ним довідки, оформленої установою що знаходиться на тимчасово непідконтрольній українській владі території України.

За встановлених обставин справи суд вважає, що відповідач фактично переклав відповідальність за належне оформлення документів на позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження страхового стажу позивача та надання довідки щодо проходження навчання).

Тому зазначені дії не можуть вважатися такими, що вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.

З огляду на викладене суд доходить до висновку, що надані позивачем довідки підтверджують страховий стаж позивача за зазначені вище періоди та суми отриманої ним заробітної плати.

Обираючи спосіб захисту прав позивача, суд звертає увагу, що позивач просить визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови йому в проведенні перерахунку та виплати пенсії шляхом зміни періоду 60 місяців заробітної плати до 01.07.2000 на підставі довідок, виданих Донецькою народною республікою за період роботи з 01.01.1985 по 31.10.1991, з 01.01.1985 по 31.05.1985, з 01.07.1987 по 31.07.1989 , з 01.05.1993 по 31.08.1996.

Водночас судом встановлено, що відповідачем прийнято рішення про відмову у перерахунку пенсії позивачу №86 від 16.12.2021.

Саме цим рішенням, а не діями відповідача, як помилково вважає позивач, порушено його права.

А тому належним способом захисту прав позивача буде визнання протиправним та скасування рішення №86 від 16.12.2021.

Що стосується вимог позивача зобов`язального характеру, то такі є похідними та підлягають задоволенню шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням довідок за період роботи з 01.01.1985 по 31.10.1991, з 01.01.1985 по 31.05.1985, з 01.07.1987 по 31.07.1989, з 01.05.1993 по 31.08.1996.

Визначаючись щодо дати з якої необхідно зробити такий перерахунок, то суд керується ч.4 ст.45 Закону №1058 відповідно до якої, перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Оскільки позивач звернувся до пенсійного органу 15.12.2021, то відповідно перерахунок слід здійснити з 01.12.2021.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Водночас суд зауважує, що на користь позивача підлягає відшкодуванню вся сума судового збору. Адже, незважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд визнав порушення законних прав позивача внаслідок неправомірного рішення суб`єкта владних повноважень, а спір по суті вирішено в користь позивача, тоді як прийняття рішення про часткове задоволення позову пов`язується виключно зі способом захисту порушених прав позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України у Вінницькій області № 486 від 16.12.2021 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням довідок за період роботи з 01.01.1985 по 31.10.1991, з 01.01.1985 по 31.05.1985, з 01.07.1987 по 31.07.1989, з 01.05.1993 по 31.08.1996, та провести виплату перерахованої пенсії з 01.12.2021 з урахуванням вже виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 адреса: АДРЕСА_2 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, місцезнаходження: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100 )

Повне судове рішення виготовлено та підписано суддею 03.10.2022 року.

Суддя Шаповалова Тетяна Михайлівна