Справа № 440/11664/21
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2022-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2022 р. Справа № 440/11664/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.12.2021, головуючий суддя І інстанції: О.О. Кукоба, м. Полтава, повний текст складено 14.12.21 по справі № 440/11664/21

за позовом ОСОБА_1

до Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (Полтавська область)

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за текстом також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (Полтавська область) (далі за текстом також - відповідач), в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову від 09.08.2021 за № 189216 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000,00 грн.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, з викладенням у ньому висновків, які не відповідають обставинам справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що ухвалюючи оскаржуване рішення, Полтавський окружний адміністративний суд: не з`ясував обставини того, чи був позивач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи про порушення автотранспортного законодавства; здійснив невірне тлумачення статей 39, 48 Закону України «Про автомобільний транспорт»; не дослідив, чи проводилась рейдова перевірка за місцем габаритно-вагового контролю у спеціально відведеному місці, в тому числі, у певному пересувному пункті, відповідність габаритів вантажу певним нормам, дотримання визначених у дозволі умов і режиму руху транспортних засобів. Указує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що матеріали справи не містять доказів передачі транспортних засобів ОСОБА_1 ТОВ "Експрес Логістік" на підставі договору оренди транспортного засобу від 22.07.2019, сплати орендарем орендної плати, надання послуг з перевезення вантажів 23.06.2021 саме ТОВ "Експрес Логістік".

За результатами апеляційного розгляду позивач просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального права. Просить урахувати, що надані відповідачем до матеріалів справи письмові докази в повній мірі спростовують твердження позивача, на обґрунтування яких позивачем не надано жодного належного доказу. Посилається на правову позицію Верховного Суду, сформовану у постанові від 20.12.2018 у справі № 804/8740/16.

Уважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України), суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що 23.06.2021, на підставі направлення на рейдову перевірку від 22.06.2021 за № 008133 /а.с. 35/, посадовими особами Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (Полтавська область) проведено рейдову перевірку транспортного засобу марки DAF д.н.з. НОМЕР_1 разом з напівпричепом KRONE SDP 27 д.н.з. НОМЕР_2 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , щодо дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом.

У ході перевірки здійснено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу, за результатами якого виявлено факт перевищення нормативно допустимого навантаження на одиничну та строєну осі, а також загальної ваги транспортного засобу, про що складено акт від 23.06.2021 за № 042990 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та довідку від 23.06.2021 за № 050040 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування № 042988 до акта від 23.06.2021 /а.с. 40-42/.

Так, за результатами здійснення габаритно-вагового контролю встановлено, що повна маса транспортного засобу становить 46,4 т, навантаження на другу одиничну вісь - 12,27 т, навантаження на строєну вісь - 26,78 т (8,86 т + 8,92 т + 9 т).

За результатами перевірки складено акт від 23.06.2021 за № 249916, у якому зафіксовано порушення вимог Закону України "Про автомобільний транспорт" в частині надання послуг з перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень без відповідного дозволу /а.с. 33/.

Водій, ОСОБА_2 , з актом перевірки ознайомився, підписав акт без зауважень та застережень /а.с. 33/.

Листом від 02.08.2021 за № 61204/28.3/24-21 відповідач повідомив ОСОБА_1 про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт 06.08.2021 /а.с. 34/. Долучена до матеріалів справи копія листа містить підпис представника позивача - адвоката Жолонка О. В. про отримання повідомлення.

06.08.2021 на розгляд справи прибув представник позивача, розгляд справи було перенесено на 09.08.2021.

09.08.2021, за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, здійсненого без участі представника позивача, в.о. заступника начальника Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (Полтавська область) прийнято постанову № 189216 про застосування адміністративно-господарського штрафу, якою на позивача накладено штраф на підставі абзацу п`ятнадцятого частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" у сумі 17000,00 грн /а.с. 32/.

Не погодившись із винесеною постановою, позивач оскаржив її у судовому порядку.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу, враховуючи встановлений під час перевірки факт перевищення його транспортним засобом нормативних габаритних (вагових) параметрів та відсутність дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, або документу про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року, № 3353-XII (далі - Закон № 3353-ХІІ).

Відповідно до частини другої статті 29 Закону № 3353-ХІІ з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, і за плату, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Частиною четвертою статті 48 Закону України від 05 квітня 2001 року за № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон № 2344-ІІІ) встановлено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Згідно з абзацом 14 частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року за № 1567 (далі - Порядок № 1567, в редакції, на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктами 3, 4 Порядку № 1567 органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 15 Порядку № 1567 визначено виключний перелік питань, що перевіряється контролюючими особами під час здійснення рейдової перевірки, зокрема, в частині виконання внутрішніх вантажних перевезень перевіряється:

- наявність визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;

- виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Пунктом 16 Порядку № 1567 передбачена можливість під час рейдової перевірки здійснення габаритно-вагового контролю.

Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27 червня 2007 року «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» (далі - Порядок № 879, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Згідно з підпунктами 3, 4 пункту 2 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Великовагові та великогабаритні транспортні засоби - це транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 за № 1306.

Транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

За змістом пункту 6 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 879 за результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за № 1306 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Отже, Законом № 2344-ІІІ та Порядком № 879 встановлено, що у разі перевищення вагових параметрів транспортного засобу із урахуванням результатів їх зважування більше ніж на 2 відсотки, то такі транспортні засоби вважаються великоваговими та повинні здійснювати рух автомобільними дорогами на підставі дозволів.

Такий правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 28 липня 2022 року у справі № 380/5173/20, 18 серпня 2022 року у справі № 340/4673/20.

Як убачається з матеріалів справи, у спірних відносинах до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф на підставі абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-III за здійснення перевезення вантажів з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 10 % до 20 % без відповідного дозволу.

Як слідує зі змісту акта про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів /а.с. 42/ та довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю /а.с. 41/, в результаті здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки DAF д.н.з. НОМЕР_2 разом з напівпричепом KRONE SDP 27 д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_2 , встановлено навантаження на одиничну вісь транспортного засобу - 12,27 т при допустимих 11 т, тобто на 1,27 т та у відсотковому співвідношенні на 11,55 % більше допустимого; на строєну вісь - 26,78 т при допустимих 24 т, тобто на 2,78 т та у відсотковому співвідношенні на 11,58 % більше допустимого; повна маса транспортного засобу - 46,4 т при допустимих 44 т, тобто на 2,4 т та у відсотковому співвідношенні на 11,58 % більше допустимого.

Достовірність наведених обставин позивач у ході розгляду справи як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції, не заперечував.

Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю, так само, як і акт перевірки від 23.06.2021 за № 249916 підписані водієм транспортного засобу ОСОБА_2 без зауважень та застережень /а.с. 33, 41, 42/. Посадовим особам Укртрансбезпеки ОСОБА_2 надавалося посвідчення водія, копію якого долучено до матеріалів справи /а.с. 48/.

До матеріалів справи також долучені копії сертифіката відповідності вимірювальної техніки "Ваги автомобільні для зважування в русі" терміном дії з 17.09.2020 до 16.09.2021 та декларації про відповідність № 2050, якими підтверджено відповідність вимірювальної техніки вимогам чинного законодавства /а.с. 45, 46/.

Отже габаритно-ваговий контроль транспортного засобу позивача здійснено працівниками Укртрансбезпеки відповідно до вимог Порядку № 879 належним зважувальним обладнанням, що пройшло періодичну повірку.

Окрім того у матеріалах справи наявні копії свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_4 , якими підтверджено, що вантажний спеціалізований сідловий тягач DAF FT XF 105.460 д.н.з. НОМЕР_1 та спеціалізований напівпричіп KRONE SDP 27 д.н.з. НОМЕР_2 є власністю ОСОБА_1 /а.с. 48-49/.

За наведених обставин матеріалами справи підтверджено, що 23.06.2021 належний позивачу на праві приватної власності транспортний засіб рухався автомобільними дорогами з перевищенням установлених габаритних обмежень, при цьому у водія транспортного засобу був відсутній дозвіл, який дає право на рух вказаним автомобілем зі вказаними габаритно-ваговими параметрами.

У ході розгляду справи як у суді першої, так і у суді апеляційної інстанції, позивач не надав до матеріалів справи доказів наявності такого дозволу, а також доказів того, що в нього відсутній обов`язок отримати такий дозвіл на перевезення подільного вантажу з перевищенням вагових обмежень.

Надаючи правову оцінку оскаржуваній постанові у частині визначення розміру застосованої нею санкції, колегія суддів зазначає, що в акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 249916 від 23.06.2021 зафіксовано відсоткове співвідношення перевищення параметрів від нормативу, що знаходиться в діапазоні від 10 до 20 відсотків.

Враховуючи встановлення в ході габаритно-вагового зважування перевищення вагових параметрів в частині загальної маси транспортного засобу на 5,45 %, а також перевищення навантаження на одиночну вісь на 11,55 % більше допустимого, на строєну вісь на 11,58 % більше допустимого, відсутність у позивача спеціального дозволу, є правильним висновок суду першої інстанції, що відповідачем правомірно визначено розмір штрафу за допущене позивачем порушення законодавства про автомобільний транспорт згідно з абзацом 15 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Колегія суддів зазначає, що під час розгляду питання про застосування до суб`єкта господарювання штрафних санкцій за перевищення вагових параметрів вантажу має враховуватись мета цього виду відповідальності, а саме - підтримання доріг загального користування та дорожнього покриття у належному стані. Запровадження законодавцем вагово-габаритних нормативів покликане спонукати учасників дорожнього руху до здійснення контролю за їх дотриманням, а встановлення відповідальності за перевищення таких нормативів у вигляді застосування штрафних санкцій та стягнення плати за проїзд є компенсаційним засобом за шкоду, завдану дорожньому покриттю.

Висновки суду першої інстанції узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 18 серпня 2022 року у справі № 340/4673/20.

Водночас, заперечуючи правомірність застосування до нього адміністративно-господарського штрафу, позивач звертав увагу на те, що він у спірних відносинах не є автомобільним перевізником, а зазначений вище транспортних засіб переданий ним у користування ТОВ "Експрес Логістік" на підставі договору оренди транспортного засобу від 22.07.2019 /а.с. 11-13/.

З цього приводу колегія суддів зазначає таке.

Згідно з частиною першою статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Суд зауважує, що при передачі автомобіля в оренду орендодавець має надати орендарю відповідну технічну документацію на транспортний засіб, перелік якої зазначається в договорі оренди.

При цьому, відповідно до пункту 16 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою КМУ від 07.09.1998 за № 1388, за бажанням власника транспортного засобу - фізичної особи надати право керування таким засобом іншій фізичній особі чи за бажанням фізичної або юридичної особи, якій власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортними засобами, підрозділ Державтоінспекції видає за зверненням такого власника тимчасовий реєстраційний талон на строк, зазначений у його заяві, або документах, які підтверджують право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

У графі талона "Особливі відмітки" робиться запис "Дійсний до ____________ 20__ р. за наявності свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта) серії ___ N _______".

Копія документа, що підтверджує право користування і (або) розпорядження транспортними засобами, додається до матеріалів, що необхідні для оформлення тимчасового реєстраційного талона.

Порядок видачі тимчасового реєстраційного талона регламентовано Інструкцією про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженою Наказом МВС від 11.08.2010 за № 379, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.01.2011 за № 123/18861.

Так, відповідно до пункту 6.3 названої Інструкції, якщо власник ТЗ передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження ТЗ іншій фізичній або юридичній особі (особам), то їм за письмовою заявою (додатки 1 і 2), поданою ними особисто або уповноваженим представником (за винятком випадків, коли в Центрі наявна інформація про анулювання таких повноважень), працівниками Центру оформляється і видається тимчасовий реєстраційний талон на період дії документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження ТЗ. При цьому, в графі "Особливі відмітки" тимчасового реєстраційного талона робиться запис "Дійсний до _____ 20__ року за наявності свідоцтва про реєстрацію ТЗ (технічного паспорта) серії ___ N ___________".

Копія документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження ТЗ, долучається працівниками Центру до матеріалів видачі тимчасового реєстраційного талона.

Тобто вказаним підзаконним нормативно-правовим актом на виконання вимог Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що для транспортних засобів, що перебувають, зокрема, у користуванні у фізичних чи юридичних осіб, реєстраційним документом, наявність яких є обов`язковою згідно з вимогами статей 39, 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", є тимчасовий реєстраційний талон на транспортний засіб.

Однак водій транспортного засобу під час проведення рейдової перевірки не повідомив посадових осіб територіального органу Укртрансбезпеки про передачу транспортного засобу у користування іншій особі, тимчасовий реєстраційний талон не пред`явив, що свідчить про відсутність таких документів у водія на момент перевезення вантажу та проведення рейдової перевірки.

Колегія суддів також ураховує, що матеріали справи не містять доказів передачі транспортних засобів ОСОБА_1 ТОВ "Експрес Логістік" на підставі договору оренди транспортного засобу від 22.07.2019 (зокрема, акта приймання-передачі транспортних засобів у строкове платне користування ТОВ "Експрес Логістік"), надання послуг з перевезення вантажів 23.06.2021 саме ТОВ "Експрес Логістік".

Щодо посилання позивача на товарно-транспортну накладну від 23.06.2021 за № 005938, надану відповідачем до матеріалів справи, то колегія суддів зазначає, що така оформлена ТОВ «Кернел-Трейд» та у графі «автомобільний перевізник» містить відповідну назву юридичної особи ТОВ «Торес Авто».

Статтею 774 Цивільного кодексу України визначено, що передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

На цій підставі колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що матеріали справи не містять відомостей про передачу транспортних засобів у піднайм (суборенду) та погодження цих дій орендарем (ТОВ "Експрес Логістік") з орендодавцем ( ОСОБА_1 ).

А тому долучена до матеріалів справи копія товарно-транспортної накладної від 23.06.2021 за № 005938 не приймається судом у якості належного доказу у справі /а.с. 47/.

За наведених обставин колегія суддів також ураховує, що за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець /а.с. 69/. Основним видом діяльності позивача є вантажний автомобільний транспорт (код КВЕД 49.41).

У цій справі колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позивач фактично не спростовував допущення порушень, документально встановлених інспекторами Укртрансбезпеки, а лише посилався на передачу транспортного засобу у користування іншій особі.

Таке посилання позивача є безпідставним, оскільки матеріалами справи у їх сукупності у достатній мірі не підтверджено факт дійсної передачі позивачем транспортного засобу у користування ТОВ "Експрес Логістік" та вчинення адміністративно-господарського правопорушення саме цією юридичною особою.

Натомість матеріали проведеного габаритно-вагового контролю не дають підстав для сумнів, що належний позивачу на праві приватної власності транспортний засіб вантажний спеціалізований сідловий тягач DAF FT XF 105.460 д.н.з. НОМЕР_1 разом з напівпричепом KRONE SDP 27 д.н.з. НОМЕР_2 мав перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.

Колегія суддів зауважує, що наведеними вище положеннями чинного законодавства встановлено обмеження гранично допустимих нормативних вагових параметрів транспортного засобу як в частині визначення повної маси транспортного засобу, так і щодо навантаження на окремі осі.

У цій справі фактичне перевищення вагових параметрів повної маси транспортного засобу та навантаження на одиничну і строєну осі підтверджено талоном зважування та зафіксовано в акті від 23.06.2021 за № 042990 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, довідці від 23.06.2021 за № 050040 про результати здійснення габаритно-вагового контролю /а.с. 41, 42, 44/.

Щодо аргументів позивача про неповідомлення про розгляд справи 09.08.2021, то колегія суддів зазначає, що таке спростовується матеріалами справи.

06.08.2021 на розгляд справи прибув представник позивача, розгляд справи було перенесено на 09.08.2021. Повідомлення про розгляд справи вручено представнику позивача особисто, про що адвокатом Жолонкою О. В. зроблено відповідний напис на повідомленні /а.с. 34/.

Відповідно до п. 27 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 за № 1567, яким передбачено, що у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі, Слобожанським міжрегіональним управління Укртрансбезпеки розглянуто справу та прийнято рішення без участі представника позивача.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач належним чином повідомив позивача про час і місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, а у зв`язку із неявкою уповноваженої особи суб`єкта господарювання, правомірно розглянув справу без її участі.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, сформованою у постанові від 11 лютого 2020 року у справі № 820/4624/17.

Суд апеляційної інстанції враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 01.03.2018 у справі № 820/4810/17, у пункті 31 якої зазначено, що відсутність особи під час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу не позбавляє особу права спростовувати вину у суді, та, у зв`язку з цим, не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

На підставі викладеного, враховуючи встановлений під час перевірки факт перевищення транспортним засобом позивача нормативних габаритних (вагових) параметрів та відсутність дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України або документу про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що постанова Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (Полтавська область) № 189216 від 09.08.2021 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу є правомірною.

Інші доводи апеляційної скарги щодо зазначених обставин не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні.

Аргументи позивача стосовно неврахування судом першої інстанції інших обставин здійснення перевірки, колегія відхиляє, оскільки зазначені аргументи не були предметом судового розгляду в суді першої інстанцій, а з огляду на приписи ч. 5 ст. 307 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

З урахуванням приписів статті 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.12.2021 по справі № 440/11664/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін