Справа № 522/11646/17
Суддя: Чернявська Л. М.
Дата ухвалення: 2022-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/219/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2022 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Чернявської Л.М.

За участі секретаря судового засідання Тофан Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України про визнання висновку невмотивованим, спростування відомостей,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись 27.06.2017 року до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОНДІСЕ, в якому просять: визнати невмотивованою відповідь відповідача від 17.05.2017 року №А-10/3,4 вих. на звернення позивачів від 18.04.2017 року, подане в порядку Закону України «Про звернення громадян», а також спростовувати відомості, зазначені у листі від 17.05.2017 року №А-10/3,4 вих.

Позов обґрунтовували тим, що на звернення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 18.04.2017 року, подане в порядку Закону України «Про звернення громадян», щодо проведення перевірки та притягнення до дисциплінарної відповідальності експертів ОНДІСЕ за неналежне проведення експертизи щодо автомобіля ВАЗ-2108 р/н НОМЕР_1 , відповідач надав відповідь від 17.05.2017 року №А-10/3,4 вих., відомості якої не відповідають дійсності.

29.06.2017 року ухвалою суду відмовлено у відкритті провадження у справі з тих підстав, що спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2018 року ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 29.06.2017 року скасована, а справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Провадження по справі відкрито ухвалою суду від 06.03.2018 року.

Ухвалою суду від 03.09.2018 року позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без розгляду через повторну неявку позивачів у судове засідання.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2018 року ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 09.09.2018 року скасована, а справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою від 19.12.2018 року справу прийнято в провадження суддею Чернявською Л.М. зі стадії судового розгляду.

31.09.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на те, що відповідь відповідача від 17.05.2017 №А-10/3,4вих є вмотивованою, оскільки проведення експертизи в рамках кримінального провадження № 0008947 щодо огляду автомобіля ВАЗ-2108 р/н НОМЕР_1 було проведене у відповідності до норм чинного законодавства. Крім того, відповідь відповідача не є актом суб`єкта владних повноважень, а отже вимоги позивачів не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалою суду від 24.12.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивачів в судове засідання.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.06.2022 року ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 24.12.2021 року скасована, а справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою суду від 24.06.2022 року справа прийнята в провадження та призначена до розгляду в судовому засіданні 19.07.2022 року.

19.07.2022 року в судове засідання сторони не з`явилися, викликані, розгляд справи відкладено на 27.09.2022 року.

В судове засідання 27.09.2022 року сторони не з`явилися, викликані належним чином. Від позивачів надійшла заява про зупинення усіх судових справ по їх позовам до закінчення війни у зв`язку з їх виїздом за межі міста Одеси та неможливістю приймати участь у судових засіданнях.

Відповідач раніше просив закінчити розгляд справи за його відсутності.

Підстави обов`язкового зупинення судом провадження у справі та підстави, які надають суду право зупинити провадження у справі, передбачені ст.236 КАС України.

Однак, така обставина як виїзд сторони за межі міста в якому слухається судова справа, взагалі не передбачене як підстава зупинення провадження у справі.

Крім того, необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що може призвести до порушення положень частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05.03.2019 року у справі №910/5425/18 та від 20.06.2019 року у справі №910/12694/18.

Варто зауважити, що провадження у справі було відкрите ще 06.03.2018 року.

Щодо оголошення воєнного стану в Україні, то відповідно до ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

Отже, запровадження воєнного стану не є абсолютною підставою для відкладення чи зупинення розгляду справи, тим більше суду не надано належного обгрунтування того, яким саме чином, наразі, воєнний стан унеможливлює участь позивачів у судовому засіданні, оскільки КАС України передбачає як можливість сторони у справі скористатися послугами представника (адвоката) чи особисто приймати участь у справі в режимі відеоконференції, в чому позивачам не відмовлялося.

В зв`язку з цим, суд закінчує розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявним в матеріалах справи доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що листом про надання відповіді від 17.05.2017 року №А-10/3,4вих (далі - Лист), директором Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (ОНДІСЕ) Ріпенко А.І. надано відповідь на звернення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (вх. № А-10/4 від 18.04.2017) щодо неналежного на їх думку проведення огляду судовим експертом автомобіля ВАЗ 2108 р/н НОМЕР_1 , який перебував на спецмайданчику №1.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять визнати Лист не вмотивованим та спростувати відомості, які містяться в цьому Листі, в зв`язку з чим звернулися 27.06.2017 року до Приморського районного суду м. Одеси з позовом в порядку норм КАС України.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Даним законом були внесені зміни, зокрема, до Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно п.п. 10, 12 ч. 1 р. VII Перехідних положень вказаної редакції КАС України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу

Відповідно до положень ст. 2 КАС України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Зазначені норми адміністративного процесуального законодавства кореспондуються із правилами, наведеними у ч. 3 ст. 17 КАС України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), згідно яких юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи:

1) що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України;

2) що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства;

3) про накладення адміністративних стягнень;

4) щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) об`єднання громадян віднесені до його внутрішньої діяльності або виключної компетенції.

Суд вбачає, що вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо спростування відомостей, які містяться в листі про надання відповіді від 17.05.2017 року №А-10/3,4вих директора Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (ОНДІСЕ) Ріпенко А.І. зводяться до зауважень і незгоди позивачів з порядком проведення експертом ОСОБА_3 судових експертиз, призначених в рамках кримінального провадження.

Так, згідно до Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, а також у випадках і на умовах, визначених цим Законом, судові експерти, які не є працівниками зазначених установ.

Відповідно до положень ст. 10 Закону України «Про судову експертизу» до проведення судових експертиз, крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих установ, за умови, що вони мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому цим Законом.

Згідно ст. 12 Закону України «Про судову експертизу» незалежно від виду судочинства судовий експерт зобов`язаний: 1) провести повне дослідження і дати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок; 2) на вимогу особи або органу, які залучили експерта, судді, суду дати роз`яснення щодо даного ним висновку; 3) заявляти самовідвід за наявності передбачених законодавством підстав, які виключають його участь у справі. Інші обов`язки судового експерта передбачаються процесуальним законодавством, а відповідно до ст.. 14 даного Закону судовий експерт на підставах і в порядку, передбачених законодавством, може бути притягнутий до дисциплінарної, матеріальної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що 08.12.2016 року до ОНДІСЕ надійшли постанови від 25.11.2016 року старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Одеській області майора поліції Омельченка З.В. про призначенням транспортно-трасологічної та транспортно-технічної експертиз в рамках кримінального провадження №0008947.

В цих постановах зазначено, що 24 листопада 2016 року близько 19.00 год. в м. Одеса, напроти буд. №10/12 по вул. Посмітного, відбувся наїзд автомобіля ВАЗ 2108 р/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , яка рухалась по вул. Посмітного з боку вул. Тенистої в напрямку вул. Фонтанська дорога, на пішохода ОСОБА_4 , яка перебувала на проїзній частині. У результаті ДТП пішохід ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження.

Згідно до п.1.8 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (далі - Інструкція №53/5), «підставою для проведення експертиз відповідно до чинного законодавства є процесуальний документ (постанова, ухвала) про призначення експертизи, складений уповноваженою на те собою (органом), або письмове звернення потерпілого чи сторони захисту кримінального провадження (далі - документ про призначення експертизи залучення експерта)), у якому обов`язково зазначаються реквізити, перелік питань, поставлених експерту, а також об`єкти, що підлягають /дослідженню». Також, згідно ч. 1 ст. 243 КПК України (в редакції від 08.10.2016 року) «сторона обвинувачення залучає експерта за наявності підстав для проведення експертизи, в тому числі за клопотанням сторони захисту чи потерпілого».?

Отже, слідчим в рамках кримінального провадження №0008947, на підставі постанови слідчого, було залучено експерта для проведення транспортно-трасологічної та транспортно-технічної експертиз.

Згідно п. 2.1 Інструкції №53/5 та п.2 ч.3 ст. 69 КПК України експерт має право заявляти клопотання про надання додаткових матеріалів і зразків та вчинення інших дій, пов`язаних із проведенням експертизи.

14.12.2016 року експертом було складено клопотання про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення судових інженерно-технічних експертиз №5709, 5710, на яке старшим слідчим Омельченком З.В. було надано допуск від 14.12.2016 року для огляду транспортного засобу ВАЗ-2108 р/н НОМЕР_1 .

Отже, експертом згідно чинного законодавства було заявлено клопотання про надання додаткових матеріалів та отримано дозвіл на огляд транспортного засобу від ініціатора проведення експертизи, а саме слідчого Омельченка З.В.

Відповідно до п. 1.13 Інструкції №53/5 «строк проведення експертизи встановлюється залежно від складності дослідження з урахуванням експертного навантаження фахівців керівником експертної установи (або заступником керівника чи керівником структурного підрозділу) у межах: 10 календарних днів, 30 к.д.; 60 к.д.; понад 60 к.д. та понад 90 к.д.».

Також, «більш розумний строк установлюється за письмовою домовленістю з органом (особою), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), після попереднього вивчення експертом наданих матеріалів. У разі значного завантаження експерта та знаходження в нього на виконанні одночасно понад десяти експертиз, у тому числі комісійних та комплексних, вказані терміни можуть бути переглянуті або встановлені додатково з урахуванням необхідного реального часу на їх виконання».

В супровідному листі від 15.12.2016 року до клопотання від 14.12.2016 року судовий експерт просив погодити строки виконання експертизи не раніше III кварталу 2017 року, у зв`язку з великим навантаженням експерта.

10.01.2017 року ОНДІСЕ отримано листа від слідчого Омельченка З.В., в якому слідчий не заперечував про виконання експертизи не раніше III кварталу 2017 року.

16.02.2017 року експертом К.В. Тихолаз було складно висновок №5709 судової автотехнічної експертизи та 17.02.2018 року висновок №5710 судової транспортно-трасологічної експертизи.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи - на момент ДТП гальмова система, рульове керування, ходова частина і система головного освітлення автомобіля ВАЗ 2108 р/н НОМЕР_2 перебували в працездатному стані, дозволяли водієві здійснювати рух по наміченій траєкторії, ефективно знижувати швидкість аж до зупинки й не мали несправностей, які б раптово для водія могли обумовити відмову систем, втрату керованості, або відведення автомобіля від заданого водієм напрямку руху.

Згідно висновку судової транспортно-трасологічної експертизи - на автомобілі ВАЗ 2108 р/н НОМЕР_2 в передній лівій кутовій частині та по лівому борту попереду визначається наявність наступних ушкоджень і слідів, які можливо віднести до утворення їх в результаті контактування з пішоходом: пологі увігнутості в лівій частині панелі передка, встановлюваної між декоративної решіткою радіатора і капотом, в лівій частині капоту та на лівій стійці вітрового скла; руйнування вітрового скла; зчоси і подряпини лакофарбового покриття та потертості брудопилового шару, в т.ч. й потертості, схожі за текстурою з тканиною, на передньому бампері в лівій частині, на корпусі лівої головної фари і покажчика повороту, на панелі передка ліворуч, на капоті в лівій частині та на лівій стійці вітрового скла. Розподіл вказаних ушкоджень і міра їх виразності відображають наступний механізм контакту: первинне контактування з передньою лівою кутовою частиною автомобіля ВАЗ 2108 р/н НОМЕР_2 , приблизно на відстані біля 70 см ліворуч від поздовжньої осі автомобіля, з послідуючим контактом з капотом, вітровим склом і його лівою стійкою.

До даного висновку експерта № 5710 додано таблицю на якій викладено фотофіксацію зовнішнього вигляду та зовнішніх пошкоджень вказаного автомобіля.

Отже, дії судового експерта Тихолаза К.В. при проведенні експертиз ґрунтуються на Законі України «Про судову експертизу», Кримінально-процесуальному кодексі, Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5, Інструкції про особливості здійснення судово-експертної діяльності атестованими судовими експертами, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 року № 3505/5, іншими нормативними актами.

Відповідно до ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

Якщо висновок експерта буде визначено неповним або не ясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам).

Якщо висновок експерта буде визначено необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Комплексна експертиза - це експертиза матеріальних об`єктів, явищ, процесів, дослідження яких вимагає залучення експертів - представників різних галузей знань або різних напрямів у межах однієї галузі знань. Тобто якщо для з`ясування кола питань, що виносяться на експертизу, потрібні спеціальні знання різних фахівців, то така експертиза є комплексною.

Відповідно до ч. 1 ст. 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам за наявності підстав, передбачених ст. 242 цього Кодексу, тобто, для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до частин 2, 3, 7, 10 ст. 101 КПК України, кожна сторона кримінального провадження має право надати суду висновок експерта, який ґрунтується на його наукових, технічних або інших спеціальних знаннях. Висновок повинен ґрунтуватися на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо або вони стали йому відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження. Експерт дає висновок від свого імені і несе за нього особисту відповідальність. Кожна сторона має право звернутися до суду з клопотанням про виклик експерта для допиту під час судового розгляду для роз`яснення чи доповнення його висновку. Незгода з висновком експерта повинна бути вмотивована. Необхідною умовою допустимості висновку експерта є дотримання процесуального порядку призначення і проведення експертизи, в.т.ч. має бути перевірена компетентність експерта. Експертну дослідженню можуть піддаватися лише об`єкти, котрі належним чином процесуально оформлені.

Згідно ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ст. 94 КПК України суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Пленум Верховного Суду України в постанові № 8 від 30.05.97 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» роз`яснив, що у випадках, коли в справі щодо одного й того ж предмета проведено декілька експертиз, у тому числі комплексну, комісійну, додаткову чи повторну, суд повинен дати оцінку кожному висновку з точки зору всебічності, повноти й об`єктивності експертного дослідження. Такій оцінці підлягають також окремі висновки експертів - членів комісійної чи комплексної експертизи, які не підписали спільний висновок. Не повинна віддаватись перевага висновку експертизи лише тому, що вона проведена комісійно, повторно, експертом авторитетної установи або таким, який має більший досвід експертної роботи, тощо. При дослідженні висновку експерта суди повинні виходити з того, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності.

Отже, на переконання суду, висновок експерта не є правочином, не є актом юридичної особи, який має обов`язкову силу для фізичної особи, а є одним із видів доказів, які враховуються судом при прийнятті рішення по кримінальній справі.

Відповідно до положень Закону України «Про судову експертизу» незалежність судового експерта та правильність його висновку забезпечуються процесуальним порядком призначення судового експерта, кримінальною відповідальністю судового експерта за дачу свідомо неправдивого висновку та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків, можливістю призначення додаткової та повторної судової експертизи.

Сама по собі незгода сторони з висновком експертизи, неповні відповіді є підставою для пропозиції експертам дати усні пояснення до свого висновку, або для призначення додаткової експертизи чи повторної у межах справи, по якій призначалася судова експертиза, відповідно до вимог КПК України.

Отже, незгода ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з висновками судового експерта Тихолаз К.В. чи зауваження щодо порядку проведення експертизи, яка призначена в рамках кримінальної справи, є підставою для реалізації їх прав, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України, а тому суд доходить висновку, що розгляд позовних вимог в частині спростовування відомостей, які зазначені у листі від 17.05.2017 року №А-10/3,4 вих, належить вирішувати в порядку кримінального судочинства, а юрисдикція адміністративних судів не поширюється на ці вимоги.

Згідно п.1 ч.1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Оскільки розгляд справи за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОНДІСЕ в частині вимог про спростування інформації належить вирішувати в порядку кримінального судочинства, то провадження у справі в цій частині належить закрити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 238, 239 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України в частині вимог про спростування відомостей закрити.

Враховуючи те, що провадження у справі закрито з підстави, встановлених пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, роз`яснити позивачам, що розгляд цих вимог віднесено до сфери кримінального судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду Одеської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Повний текст ухвали складено 30.09.2022.

Суддя Л.М. Чернявська