Справа № 540/979/22
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2022-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 540/979/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко O.A., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ШАЙН ХАУЗХОЛД» до Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

До Херсонського окружного адміністративного суду 07.02.2022 надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "ШАЙН ХАУЗХОЛД" до Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, в якій позивач просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення Митниці в Херсонській області, Автономній республіці Крим і м. Севастополі про коригування митної вартості товарів від 20 жовтня 2021 року за №UА508040/2021/000242/2 щодо збільшення митної вартості товарів, імпортованих Товариством з обмеженою відповідальністю «ШАЙН ХАУЗХОЛД» (код за ЄДР 40636431);

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Митниці в Херсонській області, Автономній республіці Крим і м. Севастополі про коригування митної вартості товарів від 21 жовтня 2021 року за №UА508040/2021/000243/2 щодо збільшення митної вартості товарів, імпортованих Товариством з обмеженою відповідальністю «ШАЙН ХАУЗХОЛД» (код за ЄДР 40636431).

11.02.2022 ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Згідно з розпорядженням Верховного Суду №11/0/9-22 від 18.03.2022, відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ Херсонського окружного адміністративного суду та визначено її Одеському окружному адміністративному суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справі між суддями від 28.07.2022 року справу №540/979/22 передано для розгляду головуючому судді Вовченко О.А.

Суд зазначає, що матеріалів справи №540/979/22 у паперовому вигляді головуючому по справі не передано.

Ухвалою від 02.08.2022 прийнято до провадження адміністративну справу №540/979/22 та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що разом з митними деклараціями позивачем через свого представника було надано весь перелік документів, перелічений в ст. 53 Митного кодексу України, які підтверджують заявлену митну вартість, а саме: зовнішньоекономічний контракт №KD190103 від 03 січня 2019 року із додатковою угодою №1 від 20.11.2019 року, додатковою угодою №2 від 01.09.2020 року, додатковою угодою №3 від 01.03.2021 року до контракту, інвойси, офіційні прайси (прайс-листа) до інвойсів, специфікації, пакувальні листи, коносаменти тощо. Вказує, що товариством з обмеженою відповідальністю «ШАЙН ХАУЗХОЛД» правомірно розраховано та задекларовано митну вартість імпортованих товарів, а тому прийняті відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів є протиправними та такими, що підлягають скасуванню на підставі нижчезазначеного. Зазначено, що заявлена позивачем митна вартість імпортованих товарів додатково підтверджується платіжним дорученнями в іноземній валюті про оплату імпортованих товарів у розмірі вартостей, зазначених у відповідних комерційних інвойсах, а саме: імпортовані товари за комерційним інвойсом від 17 серпня 2021 року ВН210817 на суму 20538,33 дол. США та за комерційним інвойсом від 30 серпня 2021 року ВН210830 на суму 21068,12 дол. США сплачено згідно платіжного доручення в іноземній валюті №63 від 12.10.2021 року. Вказує, що незважаючи на подані позивачем, ТОВ «ШАЙН ХАУЗХОЛД», додаткові документи на запит відповідача та неодноразові письмові роз`яснення щодо не здійснення страхування імпортованих товарів позивачем, Митниця в Херсонській області, Автономній республіці Крим і м. Севастополі, відмовила у визнанні заявлених позивачем, ТОВ «ШАЙН ХАУЗХОЛД», вартостей імпортованих товарів за зазначеними вантажними митними деклараціями за основним методом визначення митної вартості товарів (за ціною договору). Зазначає, що ТОВ «ШАЙН ХАУЗХОЛД» не здійснювало страхування товарів, імпортованих за вищезазначеними вантажними митними деклараціями на період доставки з Китаю до митної території України та кожний раз при митному оформленні товарів надавало відповідні пояснення за підписом уповноважених осіб ТОВ «ШАЙН ХАУЗХОЛД» про відсутність витрат на страхування товарів. На умовах CFR порт Одеса або CFR порт Чорноморськ продавець зобов`язаний сплатити витрати та фрахт, необхідні для поставки товару в зазначений порт, однак ризик втрати чи ушкодження товару, а також ризик будь-якого збільшення витрат, що виникають після переходу товаром борту судна, переходить з продавця на покупця в момент переходу товару крізь поручні судна у порту відвантаження.

Ухвалу від 02.08.2022 відповідачу доставлено в електронному вигляді в його електронний кабінет в систему «Електронний суд» 02.08.2022.

Однак, відзив на позов до суду від відповідача станом на дату прийняття даного рішення не надійшов.

На підставі ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 03.01.2019 між фірмою «Yongkang Toot Industry and Trade Co., Limited» (Китай) (продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «ШАЙН ХАУЗХОЛД» (покупець) укладено контракт №KD190103 (а.с.6-8), за умовами якого продавець зобов`язується продати, а покупець прийняти та оплатити товар, асортимент якого описаний та узгоджений сторонами у специфікації до кожної окремої поставки, в асортименті, кількості та за цінами згідно супровідних документів (п.1.1). Поставка товару здійснюється га умовах CFR порт Одеса згідно Міжнародних правил тлумачення торгових термінів Інкотермс 2010 (п.3.1). Умови оплати: оплата по факту отримання товару покупцем; повна або часткова передплата та доплата по факту отримання товару покупцем (п.5.2).

20.11.2019 фірмою «Yongkang Toot Industry and Trade Co., Limited» (продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «ШАЙН ХАУЗХОЛД» (покупець) укладено додаткові угоди №1 (а.с.8 зворот) та №2 (а.с.9) до контракту.

Також 01.03.2021 фірмою «Yongkang Toot Industry and Trade Co., Limited» (продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «ШАЙН ХАУЗХОЛД» (покупець) укладено додаткову угоду №3 до контракту (а.с.9 зворот -10), відповідно до якої сторони узгодили, що Поставка товару здійснюється га умовах CFR - порт Одеса, CFR порт Чорноморськ згідно Міжнародних правил тлумачення торгових термінів Інкотермс 2010

З метою митного оформлення товару позивачем для підтвердження його митної вартості до митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі були подані електронні митні декларації:

1) № UA508040/2021/008150 від 20.10.2021 (а.с.10 зворот -12), у якій було визначено митну вартість товарів, що імпортуються, за основним методом - за ціною контракту № KD190103 від 15.12.2021;

2) № UA508040/2021/008197 від 21.10.2021 (а.с.22 зворот -23), у якій було визначено митну вартість товарів, що імпортуються, за основним методом - за ціною контракту № KD190103 від 15.12.2021

Для підтвердження митної вартості товару за митною декларацією № UA508040/2021/008150 декларант надав наступні документи:

- пакувальний лист від 17.08.2021;

- рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) від 17.08.2021 № ВН210817;

- коносамент (Bill of lading) від 31.08.2021 №NBXB220465;

- автотранспортну накладну (Road consignment note) від 19.10.2021 №59;

- сертифікати про походження товару (Certificate of origin) від 11.10.2021 №ССРІТ651 та 21С3307Y1648/079;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) №KD190103 від 03 січня 2019 року із додатковою угодою №2 від 01.09.2020;

- специфікацію від 17.08.2021 №64/KD190103;

- договір про надання послуг митного брокера від 29.08.2016 №4

- лист про помилку від 15.10.2021;

- акт зважування РК-35866003 від 13.10.2021;

- відповідь митниці від 20.10.2021.

Для підтвердження митної вартості товару за митною декларацією № UA508040/2021/008197 декларант надав наступні документи:

- пакувальний лист від 30.08.2021;

- рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) від 30.08.2021 № ВН210830;

- коносамент (Bill of lading) від 02.09.2021 №MEDUNJ467731;

- автотранспортну накладну (Road consignment note) від 20.10.2021 №2940;

- акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу UA508040/2021/4595 від 20.10.2021;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) №KD190103 від 03 січня 2019 року із додатковою угодою №2 від 01.09.2020;

- специфікацію від 30.08.2021 №65/KD190103;

- договір про надання послуг митного брокера від 29.08.2016 №4

- лист про помилку від 15.10.2021;

- акт зважування №401102 від 20.10.2021;

- відповідь митниці від 21.10.2021.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 257 Митного кодексу України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи. Електронне декларування здійснюється з використанням електронної митної декларації, засвідченої електронним цифровим підписом, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках, а також електронних (сканованих) копій паперових документів, засвідчених електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Судом встановлено, що під час здійснення митницею в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з вищевказаними митними деклараціями було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності.

Митницею в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі Держмитслужби було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UА508040/2021/000242/2 від 20.10.2021 (а.с.10 зворот-11) та №UА508040/2021/000243/2 від 21.10.2021 (а.с.21-22), у зв`язку з чим митна вартість оцінюваних товарів була визначена за резервним методом.

Так, у вказаних рішеннях про коригування митної вартості товарів зазначено, що декларантом подано не всі документи для підтвердження митної вартості, а документи надані для підтвердження митної вартості містять розбіжності.

1) Відповідно до пункту 4.2 контракту №KD190103, витрати на страхування не включаються відправником до вартості товару. Інформація щодо проведення страхування товару покупцем декларантом не надається, як окрема складова митної вартості не заявляється. Серед документів наданих митниці для підтвердження заявленого рівня митної вартості відсутня інформація про те, що товар не страхувався покупцем.

2) Згідно з п.5.2 контракту №KD190103 умовами оплати є або по факту отримання товару покупцем або передплатою. Згідно митної декларації та поданих документів поставка товару здійснюється на умовах CFR Одеса. За правилами Incoterms 2010 покупець зобов`язаний прийняти поставку товару та отримати товар від перевізника у названому порту призначення. П. 6.2 контракту №KD190103 також визначено, що місце фактичної передачі товару порт Одеса. При цьому, декларантом не надано платіжні документи.

Також у рішеннях зазначено, що на вимогу митного органу декларантом не подано наступні документи, а саме платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; додатки до зовнішньоекономічного договору (контракту) у разі їх наявності; виписку з бухгалтерської документації.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням про коригування митної вартості товару, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіряючи правомірність оскаржуваного рішення Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі про коригування митної вартості товарів та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно ст. 49 Митного кодексу України (далі - МК України) встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 статті 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається митні органи.

До митної справи відповідно до ст.7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Згідно з п. 23, п. 24 ст.4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Згідно положень Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст.49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до статті 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно з частиною 1 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 1, 2, 3 статті 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких митний орган вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Відповідно до ч.1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно із ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Тобто, вимоги вказаних норм дають змогу відокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов`язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості:

1) наявність розбіжностей між окремими документами;

2) наявність ознак підробки певних документів;

3) відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованим та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Відповідно до ч.3 ст.54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Частиною 1 статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частин 2, 3 статті 57 МК України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 9 статті 58 МК України передбачено, що розрахунки при застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Частиною 8 статті 57 МК України встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.

Частинами 1, 2 ст. 59 МК України, які встановлюють порядок визначення митної вартості з використанням методу за ціною договору щодо ідентичних товарів, передбачено, що у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник.

Так, судом встановлено, що оскільки митну вартість товарів не можна було визначити шляхом використання методу, зазначеного у ст.58 МК України (метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та за результатом проведеної консультації між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості, було обрано метод визначення митної вартості другорядний: резервний метод.

Оцінивши усі докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що декларантом були надані усі необхідні документи, які давали митному органу змогу визначити митну вартість товару.

Щодо посилань відповідача в оскаржуваному рішенні на те, що cеред документів наданих митниці для підтвердження заявленого рівня митної вартості відсутня інформація про те, що товар не страхувався покупцем. суд зазначає.

Відповідно до умов контракту та як вбачається з інвойсів, поставка товару здійснювалась на умовах CFR - Одеса.

Термін CFR (cost and freight/вартість і фрахт) (Інкотермс 2020) означає, що продавець здійснив поставку товару на борт судна або забезпечив надання товару, що вже поставлений таким чином. Ризик втрати чи пошкодження товару переходить, коли товар вже знаходиться на борту судна. Продавець зобов`язаний укласти контракт (договір) перевезення та оплатити витрати та фрахт, необхідні для доставки товару у названий порт призначення.

За приписами пункту 7 частини 10 статті 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються також і витрати на страхування цих товарів, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Згідно з пунктом 8 частини 2 статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Суд зазначає, що оскільки умови поставки за базисом «СFR» не зобов`язують продавця або покупця здійснити страхування товару, відтак підстав стверджувати, що витрати щодо страхування є складовою митної вартості товару, який поставляється на умовах цього базису поставки, немає.

Аналогічні правові висновки викладно у постанові Верховного Суду від 22.12.2020 у справі №420/2850/19.

Щодо доводів відповідача про те, що декларантом не надано платіжні документи суд вважає їх необґрунтованими, оскільки як зазначено позивачем у позовній заяві та вбачається з наданих позивачем до відповідача заяв №3 від 26.01.2022 (а.с.20) та №4 від 26.01.2022 (а.с.28 зворот 29) позивачем надав до митного оформлення платіжне доручення в іноземній валюті №63 від 12.10.2021 (а.с.16 зворот), на суму 60721,38 доларів США, у графі «призначення платежу» якого зазначено: «PREPMT FOR GOODS CONTRACT KD190103 DD 03.01.19, INVOICE BH210817 17.08.21-20538.33 $, BH210817A 17.08.21-19114.93$, BH210830 30.08.21-21068.12$».

Тобто, позивачем було здійснено передплату товару по інвойсах №BH210817 від 17.08.2021 та №BH210830 від 30.08.2021 та докази такої передплати надавались відповідачу, що відповідачем не спростовано.

Судом також встановлено, що у оскаржуваних рішеннях про коригування заявленої митної вартості, крім номерів та дат митних декларацій, які були взяті для визначення митної вартості оцінюваних товарів, та їх вартості за одиницю товару митний орган не навів жодних пояснень щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, характеристик таких товарів, умов поставки, комерційних умов тощо всупереч положенням пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України.

Копій таких митних декларацій відповідачем до суду також не надано.

Таким чином суд дійшов до висновку, що митний орган не навів доказів того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів.

Будь-яких інших доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведених позивачем розрахунків митної вартості товару за ціною договору, митним органом під час судового розгляду не надано. Крім того, відповідач не надав доказів неможливості застосування кожного з попередніх методів при визначенні митної вартості ввезеного позивачем товару.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що оскаржувані рішення, прийняті митницею в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, є необґрунтованим, а відтак позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «ШАЙН ХАУЗХОЛД» є такими, що підлягають задоволенню.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання до суду даного позову сплачено 4962,00 грн. судового збору.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про стягнення з Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі за рахунок бюджетних асигнувань Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ШАЙН ХАУЗХОЛД» судового збору у розмірі 4962,00 грн.

Керуючись ст.ст. 9, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «ШАЙН ХАУЗХОЛД» - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі про коригування митної вартості товарів від від 20 жовтня 2021 року за №UА508040/2021/000242/2 та від 21 жовтня 2021 року за №UА508040/2021/000243/2.

Стягнути з митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі за рахунок бюджетних асигнувань Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ШАЙН ХАУЗХОЛД» судовий збір у розмірі 4962,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «ШАЙН ХАУЗХОЛД» (вул.Перекопська, 169, м. Херсон, 73036, ).

Відповідач - митниця в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі (вул. Гоголя, 13, м. Херсон, 73000, код ЄДРПОУ ВП 43946385).

Суддя О.А. Вовченко