Справа № 320/7426/21
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2022-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2022 року 320/7426/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Балаклицького А.І., розглянувши у м. Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тексіка" до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тексіка" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Київської митниці Держмитcлужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 22.12.2020 №UА100080/2020/200034/2.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що при митному оформленні товарів за митною декларацією ІМ40ДЕ №UA100080/2020/530326 від 15.12.2020, які ввозилися на митну територію України, ним було визначено їх митну вартість за основним методом - за ціною договору (контракту). Позивач зазначає, що на підтвердження заявленої митної вартості оцінюваних товарів надав митному органу документи, які відповідають переліку, визначеному в частині другій статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України), підтверджують митну вартість товарів та містять об`єктивні відомості про складові митної вартості товарів, подані документи не містять розбіжностей.

Позивач стверджує, що митний орган зазначених документів не врахував, у зв`язку з чим дійшов необґрунтованих висновків про наявність підстав для коригування митної вартості із застосуванням резервного методу.

Позивач не погодився з рішенням митного органу, але з метою випуску задекларованих товарів у вільний обіг подав до митного органу нову митну декларацію, в якій скоригував митну вартість товарів із урахуванням рішення митного органу, сплатив митні платежі та перерахував на депозитний рахунок державного казначейства різницю між сумою митних платежів (гарантійне зобов`язання), обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, і сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що ним детально розглянуті подані позивачем до митного оформлення разом із митною декларацією документи та встановлено, що декларантом до митного оформлення не надано всіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товарів, та що надані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а відтак приймаючи оскаржуване рішення відповідач діяв відповідно до вимог частини шостої статті 54 Митного кодексу України щодо права митного органу відмовити в митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю за наявності обґрунтованих підстав.

При цьому, відповідач також зазначив, що метод визначення митної вартості за ціною контракту (основний метод) не міг бути застосований у зв`язку із неможливістю обчислення заявлених позивачем даних та відсутністю підтверджуючих документів. У зв`язку з цим був застосований резервний метод.

Позивач надав відповідь на відзив, в якій підтримав свою позицію, викладену в позовній заяві.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.06.2021 (суддя Терлецька О.О.) відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовку справи до судового розгляду та призначено підготовче засідання.

Протокольною ухвалою суду від 28.10.2021 (суддя Терлецька О.О.) закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Протокольною ухвалою суду від 12.01.2022 (суддя Терлецька О.О.) вирішено здійснити подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

13.06.2022 на підставі розпорядження Київського окружного адміністративного суду від 13.06.2022 №77-р/ка у зв`язку з перебуванням судді Терлецької О.О. у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею шестимісячного віку, було проведено повторний автоматизований розподіл справи №320/7426/21, за результатами якого справа була передана для розгляду судді Балаклицькому А.І.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.06.2022 прийнято адміністративну справу №320/7426/21 до провадження та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.08.2022 зупинено провадження у справі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.10.2022 поновлено провадження у справі та вирішено продовжити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.10.2022 замінено відповідача у даній справі Київську митницю Держмитслужби на його правонаступника - Київську митницю як відокремлений підрозділ Державної митної служби України (код 43997555, за місцезнаходженням: 03124, м. Київ, бульв. Вацлава Гавела, 8А).

Статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини другої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи суд вважає за можливим розглянути та вирішити справу по суті у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи й матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тексіка" (місцезнаходження: 08138, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Джерельна, буд. 12-А, ідентифікаційний код 32252472) зареєстровано в якості юридичної особи 16.12.2002, номер запису 0005053 від 31.10.2005 за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Судом встановлено, що 19.01.2016 між Shaoxing Han Joyfront Textile Co., Ltd. (Китайська Народна Республіка) (далі - продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Тексіка" був укладений контракт №RT 19/01-16 (далі - контракт), відповідно до якого продавець бере на себе зобов`язання щодо поставки та продажу в порядку та строки, встановлені контрактом, текстильної продукції, яка іменується як товар.

Відповідно до пунктів 1.2, 1.4, 1.5, 2.1, 3.2, 3.4 та 4.1 контракту продавець і позивач погодили, зокрема, що номенклатура, кількість, ціна та загальна вартість товару вказуються окремо в додатках (специфікаціях) до контракту, які є його невід`ємною частиною.

Поставка товару здійснюється продавцем партіями. На кожну партію товару сторони контракту узгоджують та затверджують додаток (специфікацію) до контракту.

Загальний об`єм та умови поставок визначаються відповідно до додатків (специфікацій) до контракту, які є його невід`ємною частиною.

Базис поставки товару встановлений контрактом на умовах FOB (будь-який порт Китайської Народної Республіки) відповідно до правил Incoterms 2010, якщо інші умови поставки товару не вказані у відповідному додатку (специфікації) до контракту.

Ціна товару, що постачається за контрактом, узгоджена сторонами на умовах FOB (будь-який порт Китайської Народної Республіки) відповідно до правил Incoterms 2010, якщо інші умови поставки товару не вказані у відповідному додатку (специфікації) до контракту.

У вартість товару включається вартість упаковки, маркування, вартість тари, сертифікат про походження. Усі витрати, пов`язані з виконанням контракту в країні продавця, несе продавець, на території інших країн - позивач.

Оплата товару за контрактом здійснюється позивачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок продавця у розмірі 100% передоплати, а також можливе відтермінування платежу протягом 180 (ста вісімдесяти) календарних днів із дня підписання специфікації.

07.08.2020 продавець та позивач уклали специфікацію №RT2012_13_14_15_16 до контракту (далі - специфікація), відповідно до якої продавець передав у власність позивача, а позивач прийняв та зобов`язався оплатити наступний товар, а саме:

тканина Адванта 240, пофарбована, саржевого переплетення, завширшки 150±5 см, 40±10% поліефір та 60±10% бавовна, товарна позиція відповідно до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі - УКТ ЗЕД), в кількості 7098,7 погонних метрів за ціною 1,62 долар США за 1 погонний метр (далі - товар 1);

тканина сумішева, Гарда 200, пофарбована, саржевого переплетення, завширшки 150±5 см, 80±5% поліефір та 20±5% бавовна, товарна позиція відповідно до УКТ ЗЕД, в кількості 10260,00 погонних метрів за ціною 1,00 долар США за 1 погонний метр (далі - товар 2);

тканина сумішева, Гарда 235, пофарбована, саржевого переплетення, завширшки 150±5 см, 80±5% поліефір та 20±5% бавовна, товарна позиція відповідно до УКТ ЗЕД, в кількості 5040 погонних метрів за ціною 1,23 долар США за 1 погонний метр (далі - товар 3);

тканина сумішева, Гарда Преміум 235, пофарбована, саржевого переплетення, завширшки 150±5 см, 60±10% поліефір та 35±10% бавовна, товарна позиція відповідно до УКТ ЗЕД, в кількості 7200 погонних метрів за ціною 1,35 долар США за 1 погонний метр та 4433 погонних метрів за ціною 1,31 долар США за 1 погонний метр (далі - товар 4);

тканина Джинс 340, виготовлена з ниток різних кольорів, чотирьохниткового саржевого переплетення, завширшки 170±5 см, 30±10% поліефір та 70±10% бавовна, товарна позиція відповідно до УКТ ЗЕД, в кількості 11188,50 погонних метрів за ціною 1,62 долар США за 1 погонний метр (далі - товар 5);

тканина сорочкова Преміум, сумішева, вибілена, полотняного переплетення, завширшки 150±5 см, 65±10% поліефір та 35±10% бавовна, товарна позиція відповідно до УКТ ЗЕД, в кількості 7235 погонних метрів за ціною 0,74 доларів США за 1 погонний метр (далі - товар 6);

тканина Профіт 240, пофарбована, чотирьохниткового саржевого переплетення, завширшки 150±5 см, 100% бавовна, товарна позиція відповідно до УКТ ЗЕД, в кількості 13939 погонних метрів за ціною 1,74 долар США за 1 погонний метр (далі - товар 7).

Загальна вартість товару згідно зі специфікацією склала 91219,45 доларів США, а його поставка відбувалася на умовах FOB м. Нінбо, Китайська Народна Республіка (Incoterms 2010).

07.08.2020 позивач перерахував на користь продавця грошові кошти в рамках контракту в розмірі 25578,15 доларів США відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті №1, виданого позивачем, з яких 6467,43 доларів США були сплачені за товар за специфікацією.

20.08.2020 позивач перерахував на користь продавця грошові кошти в рамках контракту в розмірі 15300,00 доларів США відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті №10, виданого позивачем, з яких 8832,57 доларів США були сплачені за товар за специфікацією.

22.10.2020 продавець відповідно до контракту та специфікації виставив позивачу до сплати інвойс №RT2012/13/14/15/16 на загальну суму 91219,45 доларів США.

03.12.2020 позивач перерахував на користь продавця грошові кошти в рамках контракту в розмірі 75919,45 долар США відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті №103, виданого позивачем, з яких 75919,45 доларів США були сплачені за товар за специфікацією.

15.12.2020 позивач подав до Київської митниці Держмитслужби митну декларацію ІМ40ДЕ №UA100080/2020/530326, у графах 31 якої позивачем був зазначений товар, придбаний у продавця за специфікацією.

Відповідно до граф 20, 22 та 42 митної декларації ІМ40ДЕ №UA100080/2020/530326 від 15.12.2020 загальна вартість товару складає 91219,45 доларів США, а його поставка відбувалася на умовах FOB м. Нінбо, Китайська Народна Республіка.

З матеріалів справи слідує, що позивач здійснив перевезення товару (оплатив фрахт, навантажувально-розвантажувальні роботи та експедиторську винагороду) з порту м. Нінбо, Китайська Народна Республіка, до місця ввезення на митну територію України. Розмір таких витрат склав 2900,00 доларів США.

Таким чином, загальна митна вартість товарів, визначена позивачем за основним методом визначення митної вартості товарів - за ціною договору (контракту) склала 94119,45 долар США (91219,45 доларів США + 2900,00 доларів США).

Крім митної декларації ІМ40ДЕ №UA100080/2020/530326 від 15.12.2020 позивач надав відповідачу, зокрема такі документи на підтвердження заявленої митної вартості товару: 1) контракт; 2) специфікацію; 3) комерційний інвойс №RT2012/13/14/15/16 від 22.10.2020; 4) договір транспортної експедиції №HW-001 від 07.03.2018, укладений між Hong Win International Logistics (Ningbo) Limited та позивачем (далі - договір транспортної експедиції та експедитор; 5) довідку експедитора про транспортно-експедиційні витрати №HS-210/2020 від 30.10.2020; 6) пакувальний лист (packing list) продавця б/н від 22.10.2020; 7) коносамент (bill of lading) №ZIMUNGB9594345 від 31.10.2020; 8) сертифікат про походження товару №20C3306А4396/00038 від 22.10.2020; 9) прайс-лист продавця б/н від 07.08.2020.

Митний орган 21.12.2020 надіслав позивачу запит (повідомлення), в якому, зокрема, зазначалося, що за результатами розгляду поданих до митного оформлення разом із митною декларацією ІМ40ДЕ №UA100080/2020/530326 від 15.12.2020 документів встановлено, що надані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Посилаючись на положення частин другої та третьої статті 53, статті 54 МК України, митний орган витребував від позивача наступні додаткові документи для підтвердження митної вартості імпортованих товарів:

виписку з бухгалтерської документації; інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; інші наявні в підприємства документи, що усувають виявлені розбіжності та підтверджують заявлену митну вартість товарів.

21.12.2020 позивачем надано додаткові документи разом із супровідним листом №1137 (далі - лист).

Так, позивач надав відповідачу наступні документи та інформацію:

1) щодо банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару та підтверджують здійснення 100% попередньої оплати, виписки з бухгалтерської документації, а також інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідних для ідентифікації ввезеного товару, - позивач повідомив відповідачу, що позивач: 07.08.2020 перерахував на користь продавця грошові кошти в рамках контракту в розмірі 25578,15 доларів США, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті №1 від 07.08.2020, виданим позивачем, з яких 6467,43 доларів США були сплачені за товар; 20.08.2020 перерахував на користь продавця грошові кошти в рамках контракту в розмірі 15300,00 доларів США, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті №10 від 20.08.2020, виданим позивачем, з яких 8832,57 доларів США були сплачені за товар; 03.12.2020 перерахував на користь продавця грошові кошти в рамках контракту в розмірі 75919,45 доларів США, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті №103 від 03.12.2020, виданим позивачем, з яких 75919,45 доларів США були сплачені за товар.

Позивач також зазначив, що зазначене підтверджується і карткою рахунку бухгалтерського обліку позивача 3712 у розрізі перерахованих авансів на користь продавця за специфікацією.

Позивач з метою підтвердження понесених ним витрат щодо перевезення товару з території Китайської Народної Республіки до місця ввезення на митну територію України, щодо навантаження і розвантаження товару, а також щодо сплати винагороди експедитору, розмір яких склав 2900,00 доларів США, також надав відповідачу фотокопії наступних документів: інвойса №210 від 30.10.2020, виставленого Hong Win International Logistics (Ningbo) Limited; акта прийому-передачі наданих послуг №210 від 10.12.2020, складеного між Hong Win International Logistics (Ningbo) Limited та позивачем; платіжного доручення в іноземній валюті №110 від 07.12.2020, виданого позивачем, згідно якого позивач перерахував на користь Hong Win International Logistics (Ningbo) Limited 8000,00 доларів США, з яких 2900,00 доларів США зараховано за інвойсом №210 від 30.10.2020.

Позивач також зазначив, що зазначене підтверджується і карткою рахунку бухгалтерського обліку позивача 3712 у розрізі перерахованих коштів на користь Hong Win International Logistics (Ningbo) Limited згідно інвойсу №210 від 30.10.2020 та акту прийому-передачі наданих послуг №210 від 10.12.2020.

Позивач зазначив, що разом із митною декларацією ІМ40ДЕ №UA100080/2020/530326 від 15.12.2020 ним були надані митному органу договір транспортної експедиції №HW-001 від 07.03.2018, укладеного між Hong Win International Logistics (Ningbo) Limited та позивачем, та довідка Hong Win International Logistics (Ningbo) Limited про транспортно-експедиційні витрати №HS-210/2020 від 30.10.2020.

2) щодо страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування, - позивач звернув увагу відповідача, що в нього відсутні будь-які страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, оскільки відповідно до специфікації та інвойса №RT2012/13/14/15/16 від 22.10.2020 поставка спірного товару відбувалась на умовах FOB м. Нінбо, Китайська Народна Республіка (Incoterms 2010), які не передбачають зобов`язань ані продавця, ані позивача щодо укладення договору (контракту) страхування товару.

Позивач також зазначив, що він на добровільних засадах не укладав будь-яких договорів страхування, пов`язаних зі спірним товаром. Таким чином, у позивача відсутні будь-які зобов`язання щодо підтвердження витрат на страхування товару, адже воно не здійснювалося.

3) щодо каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару - позивач звернув увагу відповідача, що в нього були відсутні станом на день підписання листа будь-які каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) продавця щодо товару, крім того, який уже надавався позивачем відповідачу разом із митною декларацією ІМ40ДЕ №UA100080/2020/530326 від 15.12.2020.

При цьому, позивач вказав, що чинне законодавство не містить обов`язкової форми прайс-листа та кожен виробник та/або продавець товару формує свій прайс-лист відповідно до власної комерційної політики, зазначаючи в ньому ту інформацію, яку він вважає доцільною.

У той же час, відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України надання прайс-листа позивачем у відповідь на запит відповідача щодо надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів ставиться законодавцем у пряму залежність від його наявності в позивача, тобто обов`язок щодо надання прайс-листа виникає в позивача лише за умови його наявності в позивача.

Більше того, прайс-лист носить виключно інформаційний характер та не є документом, який підтверджує митну вартість товарів, адже він не міститься в переліку документів, визначеному в ч. 2 ст. 53 МК України;

4) щодо копії митної декларації країни відправлення та висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини - позивач звернув увагу відповідача, що в нього були відсутні станом на день підписання листа копія митної декларації країни відправлення та будь-який висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією. Окрему увагу відповідача позивач звернув на те, що приписи ч. 3 ст. 53 МК України покладають на позивача обов`язок щодо надання копії митної декларації країни відправлення та експертного висновку лише за умови їх наявності в позивача.

Київською митницею Держмитслужби було відмовлено позивачу в митному оформленні (випуску) задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100080/2020/00270 від 22.12.2020.

Підставою для відмови в митному оформленні було прийняте митним органом рішення про коригування митної вартості товарів №UA100080/2020/200034/2 від 22.12.2020, яким відповідач застосував резервний метод для визначення митної вартості товару.

Київською митницею Держмитслужби у графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів №UA100080/2020/200034/2 від 22.12.2020 зазначено, що за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості за митною декларацією ІМ40ДЕ №UA100080/2020/530326 від 15.12.2020, встановлено, що документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, зокрема, відповідно до п.4.1 контракту передбачено, що оплата товару за контрактом здійснюється позивачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок продавця у розмірі 100% передоплати, а також можливе відтермінування платежу протягом 180 (ста вісімдесяти) календарних днів із дня підписання специфікації. Специфікація та інвойс №RT2012/13/14/15/16 від 22.10.2020 не містять відомостей щодо умов оплати за товар. Декларантом до митного оформлення не подано відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 53 МК України банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару та підтверджують здійснення попередньої оплати.

Відповідно до митної декларації ІМ40ДЕ №UA100080/2020/530326 від 15.12.2020 та інвойса №RT2012/13/14/15/16 від 22.10.2020 поставка товару здійснюється на умовах FOB Нінбо. Міжнародний торговий термін (умова) FOB (назва порту відвантаження) означає, що продавець зобов`язаний нести всі ризики втрати чи пошкодження товару до моменту переходу товару через поручні судна в названому порту відвантаження, покупець зобов`язаний нести всі ризики втрати чи пошкодження товару з моменту переходу товару через поручні судна в названому порту відвантаження. Декларантом до митного оформлення не подано відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 53 МК України страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Митний орган зазначив, що декларантом до митного оформлення не подано відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 53 МК України та договору транспортної експедиції №HW-001 від 07.03.2018 заявку на транспортно-експедиційні послуги.

Прайс-лист від 07.08.2020 містить інформацію на конкретних умовах поставки FOB Нінбо, що суперечить суті прайс-листа. Тому відповідно до ч. 2 ст. 58 МК України з поданих документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів.

З метою підтвердження числових складових митної вартості від декларанта було витребувано відповідно до вимогам ч. ч. 2 та 3 ст. 53, ст. 57 МК України додаткові документи згідно з переліком, викладеним у електронному повідомленні. Листом №1137 від 21.12.2020 (приєднано до бази даних митниці 22.12.2020), підписаним директором ТОВ "Тексіка", надано додатково картку рахунок №3712 про рух коштів, акт №210 від 10.12.2020 прийому-передавання наданих послуг, інвойс №210 від 30.10.2020 до іншого контракту №HW-001 від 07.03.2018, платіжні доручення в іноземній валюті №1 від 07.08.2020, №10 від 20.08.2020, №103 від 03.12.2020, №110 від 07.12.2020.

Разом із тим, надані частково позивачем документи не підтвердили заявлену митну вартість, оскільки не містять всіх відомостей про всі складові митної вартості, розмір яких підлягає підтвердженню.

Відповідач вказав, що надані платіжні доручення в іноземній валюті 1 від 07.08.2020, №10 від 20.08.2020, №103 від 03.12.2020, №110 від 07.12.2020 неможливо ідентифікувати з даною поставкою, оскільки в графі 70 "Призначення платежу" зазначено лише номер та дату контракту, відповідно до якого здійснено оплату за товар. Платіжні доручення не містять посилання на інвойс, тому ідентифікувати вищезазначену оплату з даною партією товарів неможливо. Митниця зазначила, що п. 2.2 Порядку оформлення платіжного доручення в іноземній валюті або банківських металах, затвердженого Постановою Правління Національного банку України №216 від 28.07.2008 (зі змінами) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.10.2008 за №910/15601, зазначено, що платник заповнює реквізит "Призначення платежу" таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування бенефіціару коштів в іноземній валюті або банківських металів.

Картка рахунку №3712 про рух коштів не дає можливості митному органу впевнитися та перевірити надходження коштів за поставку товарів по даній митній декларації.

Декларантом до митного оформлення не подано відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 53 МК України та договору транспортної експедиції №HW-001 від 07.03.2018 заявку на транспортно-експедиційні послуги. Наданий додатково акт №210 від 10.12.2020 прийому-передавання наданих послуг не спростовує сумнів митного органу.

Декларантом до митного оформлення відповідно до заявлених умов поставки не подано відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 53 МК України страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У зв`язку із вищевикладеним, посадовою особою митниці проведено з декларантом процедуру консультації відповідно до ч. 4 ст. 57 МК України.

За результатами проведених консультацій, в тому числі письмових, встановлено, що вищевикладені розбіжності, неточності та сумніви в достовірності відомостей, що містяться в наданих документах, не дають можливості визнати заявлену митну вартість товарів за першим методом. Щодо застосування другорядних методів визначення митної вартості: Метод 2а за ціною договору щодо ідентичних товарів неможливо застосувати тому, що в митниці відсутня інформація для застосування даного методу, оскільки наявна в митниці інформація не відповідає всім критеріям, що зазначені в ст. 59 МК України. Метод 2б за ціною договору щодо подібних товарів до даного товару неможливо застосувати тому, що в митниці відсутня інформація для застосування даного методу. Методи визначення митної вартості 2в та 2г - на основі віднімання та додавання вартостей - не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю у митниці відомостей про всі складові вартості виробництва товару та його доставки на митну територію України, що є необхідною умовою для використання таких методів. При цьому, за умовами ст. ст. 62, 63 МК України така інформація надається декларантом або уповноваженою ним особою. До митного оформлення такої інформації надано не було. У митниці така інформація також відсутня. Під час проведення з декларантом консультацій такої інформації не надано, а тому методи на основі віднімання чи додавання вартостей у даному випадку не можуть бути застосовані. Натомість, у митного органу наявна інформація, що відповідає ч. 2 ст. 64 МК України та є підставою для застосування другорядного методу 2ґ - резервного методу.

Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару та рівень митної вартості товару згідно з джерелом інформації: товар №2 - митна декларація №UA100430/2020/13257 від 28.11.2020 (вартість товару згідно з джерелом інформації - 1,121 долари США за 1 кв.м.); товар №3 - митна декларація №UA100430/2020/12957 від 23.11.2020 (вартість товару згідно з джерелом інформації - 1,387 долари США за 1 кв.м.); товар №4 - митна декларація №UA100430/2020/13257 від 28.11.2020 (вартість товару згідно з джерелом інформації - 1,387 долари США за 1 кв.м.); товар №5 - митна декларація №UA100080/2020/526345 від 20.10.2020 (вартість товару згідно з джерелом інформації - 1,545 долари США за 1 кв.м.); товар №6 - митна декларація №UA100430/2020/11442 від 19.10.2020 (вартість товару згідно з джерелом інформації - 0,6786 долари США за 1 кв.м.); товар №7 - митна декларація №UA100070/2020/434291 від 03.11.2020 (вартість товару згідно з джерелом інформації - 1,2459 долари США за 1 кв.м.).

Вважаючи протиправним рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA100080/2020/200034/2 від 22.12.2020, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

МК України від 13.03.2012 №4495-VІ (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлює порядок визначення митної вартості імпортованих товарів та правила її декларування, а також регулює правовідносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно частини третьої статті 318 МК України митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (частина перша статті 248 МК України).

У силу приписів частини першої статті 257 цього Кодексу декларування товарів здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Частинами сьомою та восьмою статті 257 МК України передбачено, що перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться відомості, передбачені частиною восьмою вказаної статті, у тому числі відомості про найменування товару, код товару згідно з УКТ ЗЕД, фактурну вартість товарів, митну вартість товарів та метод її визначення.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України в силу приписів статті 49 МК України є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно із частиною другою статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами четвертою та п`ятою статті 58 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціною, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, вважається загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, за переліком, що визначений частиною десятою статті 58 МК України, серед яких, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Згідно із статтею 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів. При цьому, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та за другорядними методами: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

При цьому, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частини четвертої статті 57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначено статтею 53 МК України.

Згідно з частиною першою статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Так, в силу частини другої цієї статті, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частина шоста статті 53 МК України).

Цією ж статтею передбачено, що вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті, забороняється.

Дана норма кореспондується з приписами статті 318 МК України, якими визначено, що митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Це також відповідає положенням пунктів 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур" від 15.02.2011 №3018-VI, якими запроваджено наступні стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Так, згідно з частиною першою статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Частиною другою цієї статті передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (пункт 1 частини п`ятої статті 54 МК України).

Цією ж статтею визначено, що у випадках, встановлених цим Кодексом, митний орган наділений правом письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Такими додатковими документами, відповідно до частини третьої статті 53 МК України є: договір (угода, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписка з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копія митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

При цьому, право митного органу на витребування у декларанта або уповноваженої ним особи додаткових документів за наведеним вище переліком виникає виключно у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті (тобто основні документи), містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Декларант або уповноваженої ним особи зобов`язані протягом 10 календарних днів надати за наявності такі додаткові документи.

Частиною шостою статті 54 МК України передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз положень частини третьої статті 53, частин другої, четвертої-шостої статті 54, статті 58 МК України надає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.

Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

За стандартним правилом, визначеним пунктом 3.17 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур, у випадках, коли окремі підтверджуючі документи не можуть бути представлені разом з декларацією на товари з причин, які визнані митною службою обґрунтованими, вона дозволяє подачу таких документів протягом визначеного періоду часу.

Як зазначалося вище, частиною третьою статті 53 МК України визначено, що додаткові документи (за наявності) подаються декларантом протягом 10 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги органу доходів і зборів.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Суд зазначає, що законодавцем встановлений вичерпний перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, який міститься, як зазначалося вище, в частині другій статті 53 МК України.

Судом після дослідження оскаржуваного рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA100080/2020/200034/2 від 22.12.2020 встановлено, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів було винесене відповідачем, так як позивач, зокрема, документально не підтвердив витрати на транспортування оцінюваних товарів та витрати на страхування цих товарів.

Суд не погоджується з таким висновком відповідача з огляду на наступне.

Судом досліджено надані позивачем відповідачу та до суду контракт, специфікацію, інвойс №RT2012/13/14/15/16 від 22.10.2020, в якому є посилання на контракт та специфікацію, платіжні доручення позивача в іноземній валюті №1 від 07.08.2020, №10 від 20.08.2020 та №103 від 03.12.2020, картку рахунку бухгалтерського обліку позивача 3712 у розрізі перерахованих авансів на користь продавця за специфікацією, договір транспортної експедиції №HW-001 від 07.03.2018, укладений між Hong Win International Logistics (Ningbo) Limited та позивачем, інвойс №210 від 30.10.2020, виставлений Hong Win International Logistics (Ningbo) Limited, акт прийому-передачі наданих послуг №210 від 10.12.2020, складений між Hong Win International Logistics (Ningbo) Limited та позивачем, довідку Hong Win International Logistics (Ningbo) Limited про транспортно-експедиційні витрати №HS-210/2020 від 30.10.2020, зі змісту яких слідує, що товар постачався продавцем позивачу на умовах FOB м. Нінбо, Китайська Народна Республіка, а сама вартість товару в розмірі 91219,45 доларів США з урахуванням розміру фрахту, навантажувально-розвантажувальних робіт та експедиторської винагороди в розмірі 2900,00 доларів США, які сплачені позивачем згідно платіжного доручення позивача в іноземній валюті №110 від 07.12.2020 за перевезення товару в контейнері №TCLU8873914 з порту м. Нінбо, Китайська Народна Республіка до митної території України, відповідає заявленій позивачем митній вартості товару в митній декларації IM40ДЕ №UA100080/2020/530326 від 15.12.2020 в розмірі 94119,45 доларів США (91219,45 доларів США + 2900,00 доларів США).

З матеріалів справи слідує, що позивач здійснив перевезення товару (оплатив фрахт, навантажувально-розвантажувальні роботи та експедиторську винагороду) з порту м. Нінбо, Китайська Народна Республіка до місця ввезення на митну територію України. Розмір таких витрат склав 2900,00 доларів США, що підтверджується інвойсом №210 від 30.10.2020, виставленим Hong Win International Logistics (Ningbo) Limited, актом прийому-передачі наданих послуг №210 від 10.12.2020, складеним між Hong Win International Logistics (Ningbo) Limited та позивачем, та довідкою Hong Win International Logistics (Ningbo) Limited про транспортно-експедиційні витрати №HS-210/2020 від 30.10.2020.

Судом встановлено, що загальна митна вартість товару, визначена позивачем за основним методом визначення митної вартості товарів - за ціною договору (контракту) в митній декларації IM40ДЕ №UA100080/2020/530326 від 15.12.2020, склала 94119,45 доларів США, тобто позивач збільшив вартість спірного товару в сумі 91219,45 доларів США на розмір понесених ним витрат на транспортування оцінюваного товару до місця ввезення на митну територію України в 2900,00 доларів США.

Відтак, суд вважає необґрунтованими висновки митного органу про те, що позивач не підтвердив витрати на транспортування товару до митної території України.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що позивач повинен був надати йому заявку на транспортно-експедиційні послуги, адже відповідач при направленні свого запиту про надання додаткових документів для підтвердження заявленого позивачем рівня митної вартості спірного товару не витребовував у позивача такого документа.

Також суд звертає увагу, що законодавець у ч. 2 ст. 53 МК України навів невичерпний перелік транспортних (перевізних) документів, які може надати декларант для підтвердження витрат на транспортування товару до митного кордону України.

Суд вважає, що наданих позивачем транспортних (перевізних) документів було достатньо для підтвердження такої складової митної вартості спірного товару як його транспортування до митної території України.

При цьому, суд відхиляє доводи відповідача, що позивач не підтвердив витрати на страхування товару, адже відповідно до умов поставки FOB ані продавець, ані позивач не мали жодних зобов`язань щодо страхування спірного товару, а відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження своєї позиції.

Судом також встановлено, що позивач повідомив у своєму листі відповідачу, що він додатково не страхував спірний товар. Аналогічне підтвердження міститься у довідці Hong Win International Logistics (Ningbo) Limited про транспортно-експедиційні витрати №HS-210/2020 від 30.10.2020.

Суд критично ставиться до твердження відповідача про те, що позивач не надав йому платіжні доручення, які підтверджують 100% оплати вартості спірного товару.

Судом встановлено, що позивач 07.08.2020, 20.08.2020 та 03.12.2020 перерахував на користь продавця грошові кошти в рамках контракту в розмірі 6467,43 доларів США, 8832,57 доларів США та 75919,45 доларів США відповідно, що підтверджується платіжними дорученнями позивача в іноземній валюті №1 від 07.08.2020, №10 від 20.08.2020 та №103 від 03.12.2020, які містяться в матеріалах справи.

Суд вважає безпідставним неврахування відповідачем наданих позивачем платіжних доручень, адже відповідно до них та картки рахунку бухгалтерського обліку позивача 3712 у розрізі перерахованих авансів на користь продавця за специфікацією позивач 07.08.2020, 20.08.2020 та 03.12.2020 перерахував 6467,43 доларів США відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті №1 від 07.08.2020, 8832,57 доларів США відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті №10 від 20.08.2020 та 75919,45 доларів США відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті №103 від 03.12.2020 саме в рахунок оплати спірного товару, придбаного позивачем за специфікацією у продавця.

Суд також вважає необґрунтованим відхилення митним органом наданого позивачем прайс-листа продавця від 07.08.2020, оскільки приписами чинного законодавства України не передбачені вимоги до змісту такого документа як прайс-лист, а тому виробник (продавець) може його формувати відповідно до власної комерційної політики.

Суд відхиляє твердження відповідача про те, що підставою для проведеного коригування стало те, що позивач у відповідь на запит відповідача не надав витребовувані ним копію митної декларації країни відправлення й висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини, адже ці документи носять виключно інформаційний характер, а обов`язок щодо їх надання в декларанта на обґрунтований запит митниці в силу ч. 3 ст. 53 МК України виникає лише за умови наявності таких документів у декларанта.

Суд зазначає, що в листі №1137 від 21.12.2020 позивач повідомив відповідачу про відсутність у нього копії митної декларації країни відправлення й висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відтак, ненадання документів, які відсутні в декларанта, не свідчить про неналежне виконання вимог митниці надати додаткові документи та в цілому не може свідчити про наявність розбіжностей у наданих документах.

Суд зазначає, що витребування відповідачем у його запиті щодо надання додаткових документів для підтвердження митної вартості спірного товару позивача виписки з бухгалтерської документації було передчасним, адже станом на день направлення запиту відповідача спірний товар знаходився в зоні митного контролю Київської митниці Держмитслужби та не був випущений у вільний обіг на митну територію України, що зумовлювало об`єктивну відсутність витребуваних документів у позивача.

Суд критично ставиться до інших виявлених відповідачем недоліків у документах, наданих позивачем та які не належать до документів, які підтверджують митну вартість товару, адже виявлені недоліки не спростовують заявлений позивачем рівень митної вартості товару, який підтверджується наданими належними та допустимими доказами, а саме: контрактом, специфікацією, інвойсом №RT2012/13/14/15/16 від 22.10.2020, платіжними дорученнями позивача в іноземній валюті №1 від 07.08.2020, №10 від 20.08.2020 та №103 від 03.12.2020, карткою рахунку бухгалтерського обліку позивача 3712 у розрізі перерахованих авансів на користь продавця за специфікацією, договором транспортної експедиції №HW-001 від 07.03.2018, укладеним між Hong Win International Logistics (Ningbo) Limited та позивачем, інвойсом №210 від 30.10.2020, виставленим Hong Win International Logistics (Ningbo) Limited, актом прийому-передачі наданих послуг №210 від 10.12.2020, складеним між Hong Win International Logistics (Ningbo) Limited та позивачем, довідкою Hong Win International Logistics (Ningbo) Limited про транспортно-експедиційні витрати №HS-210/2020 від 30.10.2020 та не викликають у суду сумнівів у достовірності визначеної позивачем митної вартості товару.

Проаналізувавши доводи митного органу, що слугували підставою для відмови у визнанні митної вартості, заявленої позивачем, суд дійшов висновку, що відповідач не довів, що позивачем було заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість імпортованого товару, та що в документах, поданих позивачем до митного оформлення, були відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.

Зі змісту спірного рішення відповідача №UA100080/2020/200034/2 від 22.12.2020 слідує, що митний орган не надав належної оцінки поданим документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню товару за основним методом визначення митної вартості.

Водночас, матеріалами справи підтверджується, що визначена позивачем у відповідній митній декларації митна вартість товару базується на об`єктивних, документально підтверджених даних і піддається обчисленню.

Суд також дослідив правомірність застосування відповідачем шостого (резервного) методу визначення митної вартості товарів при прийнятті оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару та зазначає наступне.

Суд зазначає, що відповідно до п. п. 2, 4 ч. 2 ст. 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

У разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (п. 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598).

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у своїх постановах від 19.06.2018 в справі №826/6346/16 (№К/9901/36092/18), від 31.01.2018 в справі №813/7272/13-а (К/9901/3036/18), від 02.03.2018 по справі №804/2997/17 (К/9901/4472/17).

Між тим, як вбачається з графи 33 оскаржуваного рішення, у ньому зазначено лише дати та номери митних декларацій, на підставі яких здійснено коригування митної вартості, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті положень п. п. 2, 4 ч. 2 ст. 55 МК України.

Отже, висновки відповідача щодо документального непідтвердження позивачем митної вартості імпортованого товару є необґрунтованими, а подальше коригування його вартості на підставі митних декларацій №UA100430/2020/13257 від 28.11.2020, №UA100430/2020/12957 від 23.11.2020, №UA100430/2020/13257 від 28.11.2020, №UA100080/2020/526345 від 20.10.2020, №UA100430/2020/11442 від 19.10.2020 та №UA100070/2020/434291 від 03.11.2020 є протиправним.

Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої позивачем митної вартості товару судом не встановлено.

З оскаржуваного рішення вбачається, що відповідач не надав належної оцінки поданим документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню товару за ціною договору.

Отже, у відповідача під час прийняття вказаного рішення не було підстав для незастосування основного методу визначення митної вартості товару за ціною договору.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за другорядним методом та прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів.

Статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено принцип законності, який вимагає, щоб органи державної влади та їх посадові особи діяли тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не надано доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, у зв`язку із чим спірне рішення про коригування митної вартості товарів є протиправним та підлягає скасуванню.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 3045,46 грн., що підтверджується платіжним дорученням №2323 від 16.06.2021.

Таким чином, судові витрати щодо сплати судового збору підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Київської митниці.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів 22.12.2020 №UА100080/2020/200034/2.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тексіка" () за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Київської митниці () судовий збір у розмірі 3045,46 грн. (три тисячі сорок п`ять грн. 46 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Балаклицький А. І.