Справа № 640/23670/19
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2022-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2022 року м. Київ № 640/23670/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Келеберди В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошик та партнери» до Державної фіскальної служби України, Державної податкової служби України, Головного управління ДФС у м. Києві, Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кошик та партнери» звернулось до суду з позовом до Державної фіскальної служби України, Державної податкової служби України, Головного управління ДФС у м. Києві, Головного управління ДПС у м. Києві, у якому просить суд:

- визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо зупинення реєстрації податкової накладної позивача № 113 від 31.10.2018 р. на суму 8386,36 грн., в т.ч. ПДВ 1397,73 грн. та податкової накладної позивача № 114 від 19.11.2018 р. на суму 142178,02 грн., в т.ч. ПДВ 23696,34 грн.; та визнати протиправними дії Головного управління ДФС у м. Києві, оформлені рішенням № 1035140/36412966 від 26.12.2018 про відмову в реєстрації податкової накладної № 113 від 31.10.2018 та рішенням № 1037598/36412966 від 28.12.2018 про відмову в реєстрації податкової накладної № 114 від 19.11.2018 р.;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну позивача № 113 від 31.10.2018 р. на суму 8386,36 грн., в т.ч. ПДВ 1397,73 грн. та податкову накладну № 114 від 19.11.2018 на суму 142178,02 грн., в т.ч. ПДВ 23696,34 грн., датою та часом їх подання на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач посилається на те, що дії податкового органу та оскаржувані рішення податкового органу про відмову в реєстрації податкових накладних № 113 та № 114 є протиправними, оскільки контролюючим органом необґрунтовано зупинено їх реєстрацію, а самі рішення про відмову в реєстрації поданих позивачем податкових накладних не містить будь-яких мотивів його ухвалення та в них не зазначено чітких підстав неврахування наданих позивачем документів та пояснень.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.01.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

15.04.2020 до суду від ГУ ДПС у м. Києві надійшов відзив на позовну заяву, в якому, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідача вказує на те, що комісією ГУ ДФС у м. Києві були прийняті рішення про відмову в реєстрації податкових накладних позивача, з урахуванням Порядку № 117, а письмові пояснення товариства не давали підстав для їх прийняття та врахування. (а.с. 131-132)

18.05.2020 до суду від сторони позивача надійшла відповідь на відзив, у якій наголошено, що податковий орган, при прийняття оскаржуваних рішень, не вказав конкретного критерію ризиковості та не вказав конкретних документів, які не було надано позивачем.

Вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається із матеріалів даної справи, позивач є юридичною особою, є платником податку на додану вартість, що підтверджується витягом з реєстру платників ПДВ та свідоцтвом.

01 серпня 2018 року між позивачем та ТОВ «Євротранстелеком» () було укладено договір суборенди № Д01/08-18суб від 01.08.2018 р. у відповідності до якого, позивачем передано в суборенду нежилі приміщення, що розташовані за адресою м. Київ, вул. Дегтярівська, 48 строком по 30 вересня 2019 р. За даним договором, суборендар (ТОВ «Євротранстелеком») мав сплачувати на користь позивача щомісячну суборендну плату та компенсувати (відшкодовувати) вартість фактично використаної суборендарем електричної енергії, витрат на опалення тощо. Дані суми включали ПДВ. Сторонами на виконання даного договору було підписано акт приймання-передачі приміщення та приміщення було передано суборендареві.

31.10.2018 р. позивачем було виставлено ТОВ «Євротранстелеком» рахунок- фактуру № СФ-0000100 на відшкодування витрат на електроенергію на суму 8386,36 грн., в т.ч. ПДВ 1397,73 грн., та 31.10.2018 р. підписано акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) на дану суму.

09.11.2018 р. позивачем було виставлено ТОВ «Євротранстелеком» рахунок- фактуру № СФ-0000101 на сплату суборендної плати на суму 142178,02 грн., в т.ч. ПДВ 23696,34 грн., та, в подальшому, 30.11.2018 р. підписано акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) на дану суму. Сплата була проведена суборендарем 19.11.2018 р. (перша подія для цілей оподаткування - отримання коштів).

12.11.2018 позивачем було направлено на реєстрацію до ЄРПН податкову накладну № 113 від 31.10.2018 р. на загальну суму 8386,36 грн., у т.ч. ПДВ 1397,73 грн. (компенсація відшкодування витрат на електроенергію).

Згідно з Квитанцією про реєстрацію ПН/РК кількісних і вартісних показників ПН в ЄРПН, дана накладна прийнята за № 16.11.2018 р., однак її реєстрацію зупинено «у відповідності до п.201.16 ст. 201 ПКУ, реєстрація ПН/РК від 31.10.2018 №113 в ЄРПН зупинена ПН/РК відповідає вимогам пп.1.6. п.1. «Критеріїв ризиковості платника податку». Платнику (позивачу) було запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН.

У грудні 2018 року відповідні пояснення та копії документів позивачем було надано до податкових органів. Зокрема, позивач подав повідомлення, письмові пояснення на 2 арк., копію договору суборенди № Д01/08-18суб від 01.08.2018 р. з додатком та актом приймання-передачі приміщення., на 8 арк., рахунок-фактуру № СФ -0000100 від 31.10.2018 р. (1 арк.), акт №ОУ-0000104 здачі-приймання робіт (надання послуг) від 31.10.2018 р. на 1 арк., документи, які підтверджували правомірність володіння позивачем даним приміщенням та можливість його передачі в подальшу суборенду (на 10 арк.).

26.12.2018 рішенням про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних за № 1035140/36412966 в реєстрації ПН № 113 від 31.10.2018 р. було відмовлено з посиланням на «ненадання платником податків копії документів, а саме: первинні документи щодо постачання /придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні».

При цьому з наведеного у даному пункті переліку документів, які нібито не надані платником, податковий орган мав підкреслити той, який не надано, що здійснено не було, та унеможливило для платника встановити, який саме документ податковий орган вважає не поданим.

Крім того, 19.11.2018 позивачем було направлено на реєстрацію до ЄРПН податкову накладну № 114 від 19.11.2018 р. на загальну суму 142178,02 грн., у т.ч. ПДВ 23696,34 грн.

Згідно з Квитанцією про реєстрацію ПН/РК кількісних і вартісних показників ПН в ЄРПН, дана накладна прийнята за № 12.12.2018 р., однак її реєстрацію зупинено «у відповідності до п.201.16 ст. 201 ПКУ, реєстрація ПН/РК від 18.11.2018 №114 в ЄРПН зупинена ПН/РК відповідає вимогам пп.1.6. п.1. «Критеріїв ризиковості платника податку». Платнику (позивачу) було запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН.

26.12.2018 відповідні пояснення та копії документів позивачем було надано. Зокрема, позивач подав повідомлення (додається до цієї позовної заяви), письмові пояснення на 1 арк., копію договору суборенди № Д01/08-18 суб від 01.08.2018 р. з додатком та актом приймання-передачі приміщення на 8 арк., рахунок-фактуру №СФ-0000101 від 09.11.2018 р. (1 арк.), акт № ОУ-0000105 здачі-приймання робіт (надання послуг) від 30.11.2018 р. на 1 арк., звіт про дебетові і кредитові операції по рахунку позивача за 21.11.2018 р. на 1 арк., звіт про дебетові і кредитові операції по рахунку за 19.11.2018.

28.12.2018 р. рішенням про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних за № 1037598/36412966 в реєстрації ПН № 114 від 19.11.2018 р. було відмовлено з посиланням на ненадання платником податків копії документів, а саме: первинні документи щодо постачання /придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні.

При цьому, з наведеного у даному пункті переліку документів, які не надані платником, податковий орган мав підкреслити той, який не надано, що здійснено не було, та унеможливило для платника встановити, який саме документ податковий орган вважає не поданим.

Позивач вважає такі дії податкових органів необґрунтованими та незаконними, та у зв`язку з цим, звернувся до суду з даним позовом. Позивач повідомляє про те, що додатковим підтвердженням неправомірності рішень податкових органів є той факт, що в подальшому ПН за даним правочином з цим контрагентом (щодо сплати ним суборендної плати до складу якої включався ПДВ та компенсації витрат на електроенергію, до складу якої включено ПДВ) приймались та реєструвались податковими органами, докази чого додано до позову.

При вирішенні спору, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Пунктом 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, визначено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з нормами п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України, реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

За змістом пункту 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 (далі по тексту - Порядок № 1246), податкова накладна - це електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі платник податку) відповідно до вимог ПК України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Відповідно до п. 12 Порядку № 1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених п.192.1 ст.192 та п.201.10 ст.201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до п.201.1 ст.201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до п.201.3 і 201.9 ст.2001 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 01.07.2015); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «;Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Згідно норм п. 13 Порядку № 1246, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Аналогічні норми містяться у п. 201.16 ст. 201 ПК України, згідно яким реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 117 «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; Порядок роботи комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації; Порядок розгляду скарг на рішення комісій регіонального рівня, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації.

Відповідно до змісту п. п. 5-6 Порядку, зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, Податкова накладна/розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку. У разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється.

У пункті 14 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 117 від 21.02.2018, зазначено, що перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Разом з тим, перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію таткової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, не означає, що платник податку повинен подати всі, зазначені у ньому документи, при тому, що зміст цього переліку свідчить на користь того, що враховується специфіка певних господарських операцій. Даний перелік є загальним і повинен оцінюватись та виконуватись в залежності від того, яка господарська операція покладена в основу виникнення податкових зобов`язань з ПДВ.

Тобто, контролюючий орган має конкретизувати перелік документів, необхідних виконання покладених на нього функцій, для того, щоб платник податку чітко розумів адресовану йому вимогу.

Пред`явлення контролюючим органом до платника податків загальної вимоги про надання документів без їх конкретизації та без посилання на відповідну норму права є неконкретизованою та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, а не будь-яких на власний розсуд.

У свою чергу, критерії ризиковості платника податку оформлені у вигляді листа ДФС не є нормативно-правовим актом.

Водночас, фіскальний орган був зобов`язаний у квитанціях чітко вказати на конкретний вид критерію, який встановлений підпунктом пунктом Критеріїв. Крім того, не зазначено чіткого переліку документів, які слід подати до контролюючого органу.

Відповідно до положень п. п. 12-14 Порядку № 117, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом, операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації. У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складання податкової накладної/розрахунку коригування; 2) порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД / послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, за значені у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена; 3) критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 4) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.

Перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, завантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків: документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у податковій накладній/розрахунку коригування.

Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних/розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні/ розрахунки коригування складені на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних/розрахунках коригування відображені однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з УКТЗЕД або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг).

Письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку подає до ДФС в електронній формі засобами електронного зв`язку, визначеними ДФС, з урахуванням вимог Законів України Про електронний цифровий підпис, Про електронні документи та електронний документообіг та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Водночас, матеріалами даної справи підтверджується, що позивачем засобами електронного зв`язку було направлено в електронній формі пояснення із відповідними документальними підтвердженнями, сканкопіями документів, які підтверджують реальність здійснення операцій по зазначеним вище податковим накладним. Зокрема, позивач подав повідомлення, письмові пояснення, копію договору суборенди № Д01/08-18 суб від 01.08.2018 р. з додатком та актом приймання-передачі приміщення, рахунок-фактуру, акт здачі-приймання робіт (надання послуг), звіт про дебетові і кредитові операції по рахунку позивача.

Однак, не дивлячись на те, що саме рішення містить графу «документи , які не надано підкреслити», жодних підкреслень немає, що унеможливлює встановити, які саме документи на думку відповідача надано не було, що свідчить про нечіткість рішення. Графа додаткова інформація (вказати конкретні документи) також не заповнена.

Відповідно до норм абз. б п. п. 201.16.4. ст. 201 Податкового кодексу України, податкова накладна, реєстрацію якої в Єдиному реєстрі податкових накладних було зупинено, реєструється у день набрання законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття. Крім того, акти, що затверджують критерії ризиковості здійснення операцій мають на меті встановити норми права, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян, а відтак підлягають обов`язковій реєстрації у порядку, визначеному діючим законодавством.

Суд наголошує на тому, що саме рішення Комісії контролюючого органу повинно містити, як чітку підставу для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, так і чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної.

З оскаржуваних рішень про відмову в реєстрації податкових накладних позивача № 113 та № 114, вбачається, що в них не конкретизовано яких саме документів не вистачає для реєстрації податкових накладних, а лише процитовано ненадання більш ніж як 8 позицій, проте, не виконано навіть вимоги форми вказаного рішення - документи, які не надано підкреслити.

Комісія контролюючого органу, приймаючи рішення з посиланням на обставини, наявними в контролюючих органах, має обґрунтувати суду на підставі якої інформації комісія дійшла такого висновку та надати належні, допустимі докази в підтвердження цієї інформації, чого, у даному випадку, здійснено не було.

Суд констатує, що оскаржувані рішення комісії не відповідають критеріям чіткості та зрозумілості акта індивідуальної дії, та породжують неоднозначне трактування, що, в свою чергу, впливає на можливість реалізації права або виконання обов`язку позивача виконати юридичне волевиявлення суб`єкта владних повноважень.

Також, зі змісту квитанцій видно, що фіскальним органом запропоновано платнику податків надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних відповідно до п. п. 201.16.1 п. 201.16 ст. 201 ПК України.

Позивачем було виконано вимоги фіскального органу, надано первинні документи по господарській операції, по якій було складено податкові накладні, водночас, контролюючий орган під час розгляду справи не зміг пояснити обставини, на підставі яких дійшов висновку про відповідність податкових накладних № 113 та № 114 критеріям ризиковості платника податку і не довів правомірність зупинення їх реєстрації. Позиція відповідача містить лише загальні твердження про ненадання документів, без конкретизації (підкреслення) конкретного переліку документів, які, на думку Комісії, не надані.

Суд зазначає, що факт зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування у ЄРПН не спростовує ані факту здійснення платником податків господарської операції, ані факту наявності дати виникнення саме першої події (постачання товарів/послуг, або отримання коштів), що підтверджується первинними документами, на підставі яких складається податкова накладна/розрахунок коригування.

Крім того, в даній справі суд, не має надавати оцінку реальності здійснення господарської операції між позивачем та контрагентом, на підставі якої складена податкова накладна, оскільки дане питання повинно досліджуватись під час здійснення податкового контролю, що відповідно до п. 61.1 ст. 61 ПК України включає в себе систему заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, зокрема, шляхом здійснення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Прозорість адміністративних процедур є ефективним запобіжником державному свавіллю. Вмотивоване рішення демонструє особі, що вона була почута, дає стороні можливість апелювати проти нього. Лише за умови прийняття обґрунтованого рішення може забезпечуватися належний публічний та, зокрема, судовий контроль за адміністративними актами суб`єкта владних повноважень.

Слід врахувати, що матеріали справи підтверджують, що позивач виконав всі необхідні, встановлені законодавством, достатні та можливі дії, надав органам ДПС пакет документів для реєстрації податкових накладних № 113 та № 114, в порядку, визначеному чинним законодавством України. Таким чином, оскаржувані рішення про відмову в реєстрації податкових накладних, є протиправними та підлягають скасуванню.

Також, підлягає додатково до врахування й посилання позивача на те, що, в подальшому, ПН за даним правочином з цим контрагентом (щодо сплати ним суборендної плати до складу якої включався ПДВ та компенсації витрат на електроенергію, до складу якої включено ПДВ) приймались та реєструвались податковими органами, докази чого додано до позову.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання ДПС України зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладених, суд зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 19, 20 Порядку № 1246, податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій: прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення); неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для зобов`язання ДПС України здійснити реєстрацію податкових накладних № 113 та № 114 позивача днем її фактичного подання, адже, у даному випадку, задоволення позовної вимоги про зобов`язання зареєструвати в ЄРПН податкові накладні товариства датою її фактичного подання, є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не було проаналізовано та розглянуто наданих товариством документів, не вчинено дій по реєстрації податкових накладних, з огляду на що, позовні вимоги про зобов`язання ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні, є обґрунтованими та є належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача.

Тож, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги, у даному випадку, підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, під час звернення позивача з даним позовом до суду останнім сплачено судовий збір за заявлені позовні вимоги у розмірі 7684 грн., які підлягають стягненню з відповідачів солідарно, на користь останнього у повному обсязі.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 139, 242 - 246, 255 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошик та партнери» до Державної фіскальної служби України, Державної податкової служби України, Головного управління ДФС у м. Києві, Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації Головного управління ДПС у м. Києві № 1035140/36412966 від 26.12.2018 про відмову в реєстрації податкової накладної № 113 від 31.10.2018 та рішення № 1037598/36412966 від 28.12.2018 про відмову в реєстрації податкової накладної № 114 від 19.11.2018 р.

Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошик та партнери» № 113 від 31.10.2018 р. на суму 8386,36 грн., в т.ч. ПДВ 1397,73 грн. та № 114 від 19.11.2018 на суму 142178,02 грн., в т.ч. ПДВ 23696,34 грн. днем їх фактичного подання.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошик та партнери» понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3842 грн. (три тисячі вісімсот сорок дві гривні) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у м. Києві.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошик та партнери» понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3842 грн. (три тисячі вісімсот сорок дві гривні) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України.

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне найменування сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кошик та партнери» (, м. Київ, вул. Дегтярівська, 48);

Відповідачі: Державна податкова служба України (, 04053, м.Київ, Львівська площа, 8);

Головне управління ДПС у м. Києві (ЄДРПОУ ВП 44116011, 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19).

Суддя В.І. Келеберда