Справа № 160/11263/22
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2022-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
28 липня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо виплати ОСОБА_1 за рахунок коштів Пенсійного фонду України компенсації втрати частини доходів за період з 22.05.2018 по 01.06.2022;
- зобов`язати відповідача з урахуванням висновків суду у справі обрахувати та сплатити позивачу ОСОБА_1 за рахунок коштів Пенсійного фонду України суму компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою призначених сум пенсії за період з 22.05.2018 по 01.06.2022;
- зобов`язати відповідача подати до суду звіт про виконання судового рішення, у встановлений судом строк.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.07.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
08.09.2022 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти задоволення адміністративного позову та зазначає, що відповідно до ст. 6 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою виплачують за рахунок: власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднання громадян; коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету. Згідно з пунктом 2 статті 72 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України. Згідно із пунктами 20 та 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства. На підставі вищевикладеного, відповідач просить відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.
09.09.2022 року до суду від представника позивача надійшла правова позиція, в якій останній зазначає, що вказаний відзив не містить жодних доказів на користь заперечень відповідача які б могли підставити під сумнів правомірність позовних вимог ОСОБА_1 . Вважає, що викладені у відзиві від 07.09.2022 фрази жодним чином не спростовують доводів викладених в позовній заяві ОСОБА_2 , а носять лише загальний декларативний характер. Також зазначає, що право позивача на отримання суми компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою призначених сум пенсії за період з 22.05.2018 по 01.06.2022 не може бути поставлено у залежність від джерел фінансування, можливості або бажання органів Пенсійного фонду України виконувати імперативні приписи ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 .
22.05.2018 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1 відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
За результатом розгляду заяви від 22.05.2018 року, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийнято рішення від 22.08.2018 року № 1146/08-18 про відмову в призначенні пенсії.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2020 року у справі № 160/10153/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання неправомірним рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано неправомірним та скасовано рішення головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №1146/08-18 від 22.08.2018 року, оформлене листом, про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального (пільгового) страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 п.п. 1 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" такі періоди його роботи: період проходження строкової військової служби в лавах збройних сил Радянської Армії з 27.06.1987 року по 22.05.1989 року; період роботи на підприємстві шахта "Ленінка" виробничого об`єднання "Ворошиловградвугілля" з 04.08.1989 року по 07.10.1991 року; періоди роботи (відряджень) на Федеральному державному унітарному підприємстві "Державний трест "Артиквугілля" з 22.08.1992 року по 16.05.1994 року, з 28.04.1994 року по 31.03.1995 року, з 01.04.1995 року по 12.12.1995 року, з 15.12.1995 року по 09.11.1998 року; періоди роботи на підприємстві ВАТ "Шахта "Нагірна" з 21.01.2005 року по 22.11.2005 року, з 03.01.2006 року по 31.07.2006 року; періоди роботи на підприємстві ТОВ "Сахалінвугілля - 6" з 23.02.2007 року по 25.09.2007 року, з 19.05.2008 року по 17.12.2008 року, з 13.04.2009 року по 04.05.2009 року; період роботи на державному підприємстві "Ровенькиантрацит" відокремлений підрозділ "Шахта ім. В.В. Вахрушева" з 21.08.2010 року по 16.09.2010 року, з урахуванням висновків суду. Зобов`язано головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.05.2018 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.05.2021 року у справі № 160/2999/21 позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язати вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи періодів: з 21.05.1986 по 30.07.1986, з 04.09.1986 по 12.11.1986, 17.03.1987 по 22.04.1987, 02.10.2006 по 26.12.2006, до загального (страхового) та пільгового стажу роботи періодів: з 06.07.2009 по 15.04.2010, з 24.12.2010 по 11.08.2011, з 23.12.2011 по 30.10.2013, з 28.02.2014 по 11.10.2014, з 31.10.2014 по 01.02.2018. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи періодів: з 21.05.1986 по 30.07.1986, з 04.09.1986 по 12.11.1986, 17.03.1987 по 22.04.1987, 02.10.2006 по 26.12.2006, до загального (страхового) та пільгового стажу роботи періодів: з 06.07.2009 по 15.04.2010, з 24.12.2010 по 11.08.2011, з 23.12.2011 по 30.10.2013, з 28.02.2014 по 11.10.2014, з 31.10.2014 по 01.02.2018. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з дати її призначення враховуючи зараховані до пільгового стажу роботи періоди: з 21.05.1986 по 30.07.1986, з 04.09.1986 по 12.11.1986, 17.03.1987 по 22.04.1987, 02.10.2006 по 26.12.2006, до загального (страхового) та пільгового стажу роботи періоди: з 06.07.2009 по 15.04.2010, з 24.12.2010 по 11.08.2011, з 23.12.2011 по 30.10.2013, з 28.02.2014 по 11.10.2014, з 31.10.2014 по 01.02.2018. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 908, 00грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.01.2022 року у справі № 160/23812/21 позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправними дії головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не врахування заробітної плати позивача ОСОБА_1 за періоди з 22.10.1991 року по 09.11.1998 року, з 21.01.2005 року по 22.11.2005 року, з 03.01.2006 року по 31.07.2006 року, з 23.02.2007 по 25.09.2007 року, з 19.05.2008 року по 17.12.2008 року, з 13.04.2009 року по 04.05.2009 року, з 06.07.2009 року по 15.04.2010 року, з 24.12.2010 року по 11.08.2011 року, з 23.12.2011 року по 30.10.2013 року, з 28.02.2014 року по 11.10.2014 року, з 31.10.2014 року по 03.12.2017 року, з 04.12.2017 року по 01.02.2018 року під час перерахунку пенсії 27.09.2021 року. Зобов`язано головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, з урахуванням висновків суду у справі, зробити позивачу ОСОБА_1 перерахунок пенсії з моменту її призначення - 22.05.2018 року з урахуванням його заробітної плати (доходу) за періоди з 22.10.1991 року по 09.11.1998 року, з 21.01.2005 року по 22.11.2005 року, з 03.01.2006 року по 31.07.2006 року, з 23.02.2007 року по 25.09.2007 року, з 19.05.2008 року по 17.12.2008 року, з 13.04.2009 року по 04.05.2009 року, з 06.07.2009 року по 15.04.2010 року, з 24.12.2010 року по 11.08.2011 року, з 23.12.2011 року по 30.10.2013 року, з 28.02.2014 року по 11.10.2014 року, з 31.10.2014 року по 03.12.2017 року, з 04.12.2017 року по 01.02.2018 року згідно з п. 3 ст.6 Міжнародної Угоди від 13.03.1992 року Соглашение о гарантиях прав граждан государств - участников Содружества Независимых Государств в области пенсионного обеспечения. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за рахунок бюджетних асигнувань головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49123, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) у розмірі 908,00 грн.

20.06.2022 року на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 січня 2022 року у справі № 160/23812/21 відповідач сплатив позивачу нову (перераховану) суму пенсії та сплатив усю заборгованість з невиплачених сум пенсії за період з 22.05.2018 по 01.06.2022, в загальній сумі 222714,13 грн.

Проте, в порушення приписів частини 2 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідач не розрахував та не сплатив ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів за період з 22.05.2018 по 01.06.2022 рік.

Позивач, не погоджуючись з такою бездіяльністю відповідача, звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Так, частиною 3 статті 4 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Положеннями статті 5 вказаного Закону встановлено, що виключно цим Законом, визначаються, зокрема порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до частини 1 статті 47 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 2 статті 46 цього Закону нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Згідно частини другої статті 46 Закону України від 09 липня 2000 року № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. При цьому компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі - Порядок компенсації).

Відповідно до статей 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців; виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 46 Закону № 1058-IV, статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі органом ПФ України) добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 18.11.2014 року у справі № 21-518а14, від 11.07.2017 року у справі № 21-2003а16, Верховним Судом у постановах від 06.02.2018 року у справі № 681/423/15-а, від 20.02.2018 року у справі № 522/5664/17, від 21.06.2018 року по справі № 523/1124/17, від 24.01.2019 року по справі №159/1651/17, від 08.11.2021 року по справі 460/8138/20 висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

Таким чином, враховуючи те, що пенсія не була виплачена позивачу з вини відповідача, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в цій частині та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію у зв`язку з втратою частини доходів.

Щодо вимоги позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, суд зазначає наступне.

Згідно із ч.2 статті 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу змісту вказаної норми права судом встановлено, що застосування даного виду судового контролю є правом суду, яким він може скористатися після ухвалення судового рішення. Враховуючи зміст спірних правовідносин та стадію судового розгляду, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для застосування даного заходу судового контролю за виконанням судового рішення у адміністративній справі.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом ст. 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні

На підставі вищевикладеного, розглянувши справу в межах позовних вимог на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням встановлених обставин, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн.

З огляду на ухвалення судом у цій справі рішення про часткове задоволення позовних вимог фізичної особи, понесені позивачем судові витрати сплаченого судового збору у розмірі 496,20 грн. належить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів за період з 22.05.2018 по 01.06.2022 рік.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з урахуванням висновків суду у справі здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 суму компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою призначених сум пенсії за період з 22.05.2018 по 01.06.2022 року.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 496,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник