Справа № 932/5466/22
Суддя: Овчиннікова О. С.
Дата ухвалення: 2022-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 932/5466/22
Провадження № 2-а/932/186/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2022 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Овчиннікової О.С.,

при секретарі судового засідання Коваленка А.Д.,

за участю представника позивача Булаха Є.Ю.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Косовської А.С., перекладача Зейнал-заде Надір Фезі огли,

розглянув в судовому засіданні в залі суду м. Дніпро за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін адміністративну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина Азербайджану ОСОБА_1 про примусове видворення за межі території України,

ВСТАНОВИВ:

21.09.2022 до суду надійшов адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровської області до громадянина Азербайджану ОСОБА_1 . Позивач просить суд примусово видворити громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі території України.

Позовна заява обґрунтована тим, що 09.08.2022 року УДМС в Запорізькій області було виявлено громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 . Під час перевірки встановлено, що він прибув в Україну легально 14.11.2021 року через пункт пропуску «Запоріжжя» на підставі паспорту громадянина Азербайджану НОМЕР_1 з метою воз`єднання сім`ї з громадянкою України ОСОБА_3 , 1972 року народження. 26.03.2021 року отримав посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_2 , видану ГУДМС у Дніпропетровській області, терміном дії до 28.02.2022 року, підстава видачі шлюб. На даний час відповідач з 08.03.2022 року порушує правила перебування іноземців в Україні, а саме ухилився від виїзду після закінчення відповідного терміну перебування в Україні, на території України знаходиться незаконно, постійного офіційно зареєстрованого місця проживання та законного джерела існування не має. Рішенням № 31 від 09.08.2022 року відповідача зобов`язано самостійно покинути територію України у термін до 07.09.2022 року. Сукупність зазначених обставин дає обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_1 буде ухилятися від виконання рішення повернення в країну походження та існує ризик його втечі. Тому просить суд ухвалити рішення про примусове видворення за межі України громадянина Азербайджану ОСОБА_1 .

В судовому засіданні представник позивача Булах Є.Ю. позов підтримав, на його задоволенні в повному обсязі наполягав.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Косовська А.О. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували. Зазначили, що ОСОБА_1 , дійсно, прибув в Україну легально в листопаді 2021 року на підставі паспорту громадянина Азербайжану, до того моменту він вже проживав деякий час в Україні на легальній підставі, бо отримував посвідку. Мав намір легалізувати своє становище, але у зв`язку з військовим станом не зміг подати своєчасно документи. Він одружений на громадянці України, має малолітнього сина , 2010 року народження, від іншої жінки, яка позбавлена батьківських прав. Сина з дружиною він відправив до м. Баку через війну. Тому просять суд відмовити в задоволенні позову.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

09.08.2022 року посадовими особами УДМС в Запорізькій області виявлено громадянина Азербайджанської Республіки Магеррамова ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У процесі перевірки документів за обліками Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами інформації встановлено, що відповідач прибув в Україну 14.11.2021 року через КПП «Запоріжжя» по паспортному документу НОМЕР_1 , виданому МВС Азербайджану 15.01.2019 року з терміном дії до 14.01.2029 року, підстава возз`єднання сім`ї з громадянкою України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 26.03.2021 року відповідач ОСОБА_1 отримав посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_2 , видану ГУДМС у Дніпропетровській області з терміном дії до 28.02.2022 року, підстава видачі шлюб, інші відомості про отримання документів на право проживання на території України чи звернення за захистом в Україні відсутні.

Відповідач із заявою щодо обміну посвідки на тимчасове проживання в Україні у зв`язку з закінченням терміну дії до органів ДМС не звертався та в семиденний строк після закінчення строку дії посвідки територію України не покинув, посвідку на тимчасове проживання не здав та з 08.03.2022 року перебуває на території України незаконно, ухиляється від виїзду , чим порушує Постанову КМУ від 25.04.2018 року № 322 пункт 67.

09.08.2022 року за порушення правил перебування на території України та з метою забезпечення положень статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» відносно ОСОБА_1 ГУ ДМС у Запорізькій області прийнято рішення № 31 про примусове повернення до країни походження, яким відповідача було зобов`язано залишити територію України у термін до 07.09.2022 року, з яким ОСОБА_1 ознайомлений, рішення отримав, однак в строк не виконав, рішення № 31 відповідачем не оскаржувалося.

Частиною 5 статті 26 Закону №3773-VI визначено, що іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Відповідач від самостійного виконання рішення про примусове повернення ухилився, залишився нелегально перебувати на території України, правом на оскарження рішення про примусове повернення №31 від 09.08.2022 року не скористався.

Вирішуючи спір суд виходить з таких мотивів.

Згідно з п. 14 ст. 1 Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Стаття 25 зазначеного Закону регламентує порядок добровільного повернення іноземців та осіб без громадянства, а стаття 26 - примусове повернення іноземців та осіб без громадянства.

Пунктом 2 статті 25 Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа, можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

Відповідно до частини 3статті 9 Закону строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Згідно з частиною 1статті 26 цього ж Закону іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення.

У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до частини 2 статті 26 Закону, рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в`їзду в Україну строком на три роки.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч. 5ст. 26 Закону №3773-VI).

Статтею 30 Закону № 3773-VI визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

З аналізу статей 26 і 30 Закону № 3773-VI висновується, що примусове видворення з України іноземця на підставі винесеної постанови адміністративного суду застосовується, (1) якщо рішення компетентного органу про примусове повернення не виконано іноземцем в установлений строк без поважних причин або (2) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що останній ухилятиметься від виконання такого рішення.

Таким чином, примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обставини:

перша - прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення;

друга - ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

У визначений термін до 07.09.2022 року громадянин Азербайджану ОСОБА_1 з території України не виїхав, має чинний паспорт громадянина Азербайджану.

Сукупність встановлених судом обставин, а саме: ухилення ОСОБА_1 від виконання рішення про повернення в країну походження дає суду обґрунтовані підстави вважати, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення про повернення в країну походження і надалі, а також існує ризик його втечі.

Щодо заперечень відповідача ОСОБА_1 та його представника Косовської А.О. проти позову з огляду перебування ОСОБА_1 в зареєстрованому шлюбі з громадянкою України та наявність неповнолітнього сина суд зазначає, що чинним законодавством не передбачено виключень із загальних для всіх іноземців правил перебування на території України і наявність сім`ї не звільняє особу від необхідності дотримання міграційного законодавства України. До того ж, як вбачається з наданої представником позивача роздруківки системи Аркан, син відповідача ОСОБА_5 виїхав з України 08 вересня 2021 року через КПП «Бориспіль» за пів року до повномасштабного вторгнення Росії в Україну. Жодних доказів про проживання спільно родиною з громадянкою України ОСОБА_3 , 1972 року народження, та сином ОСОБА_5 відповідачем суду не надано.

При цьому даний факт не спростовує встановлені порушення в діях відповідача. Аналогічна правова позиція знаходить своє відображення в постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі 343/2242/16, від 10.10.2019 у справі № 2340/2910/18, від 12.08.2020 у справі №755/14023/17, справі № 522/14416/18.

Відповідно до частини 1 статті 30 Закону № 3773, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухиляється від виконання такого рішення, та існує ризик його втечі…».

Отже, у зв`язку з тим, що рішення про примусове повернення відповідачем не виконано, є чинним, у ОСОБА_1 відсутні підстави, що дають право перебування на території України, є підстави вважати, що він ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення та є ризик його втечі. Відповідач офіційно ніде не працює, власного житла не має.

При цьому, оскільки ОСОБА_1 не належить до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту, а відтак, підстави вважати, що відповідач підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» відсутні, то суд дійшов висновку про задоволення позову щодо примусового видворення громадянина Азербайжану ОСОБА_1 за межі території України.

Керуючись ст.ст. 243, 288, 289, 293, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровської області до громадянина Азербайджанської Республіки Магеррамова ОСОБА_4 про примусове видворення за межі території України задовольнити.

Примусово видворити громадянина Азербайджану ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі території України.

Допустити негайне виконання рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська впродовж 10 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення складений 04 жовтня 2022 року.

Суддя О.С. Овчиннікова