Справа № 308/10743/22
Суддя: Крегул М. М.
Дата ухвалення: 2022-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2022 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Крегул М.М., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції інспектора майора поліції Думнич Андрія Михайловича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції інспектора майора поліції Думнич Андрія Михайловича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою судді від 19.08.2022 року позовну заяву залишено без руху, в тому числі у зв`язку із несплатою позивачем судового збору та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

08.09.2022 року від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла заява з додатками на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 15.09.2022 року у задоволенні заяви позивача про звільнення від сплати судового збору відмовлено та повторно залишено позовну заяву без руху, надано позивачеві дводенний строк на усунення недоліків вказаних в ухвалі.

На виконання вказаної ухвали позивачем подано до суду заяву, в якій просить суд відкрити провадження у справі; звільнити його від сплати судового збору. Заяву про звільнення від сплати судового збору обґрунтовує тим, що у позивача нерухоме майно відсутнє, на підтвердження чого долучив витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також вказав, що підтвердження відсутності рахунків у банку займе значного часу і двох днів наданих судом не достатньо.

Дослідивши матеріали справи, суддя дійшов наступних висновків.

Згідно ч. 2 ст. 132 КАС України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» визначено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Аналізуючи вищевказані правові норм вбачається, що відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, або звільнення від його сплати може мати місце за наявності виключних обставин.

У відповідності із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини «Креуз проти Польщі» (CASEOFKREUZv.POLAND) (Заява N 28249/95) від 19.06.2001 року, суд констатував, що він ніколи не виключав можливості того, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Проте у цьому ж рішенні суд також наголошує, що положення пункту 1 статті 6 про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження. Відповідно Суд постановляє, що вимога сплати зборів судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (п. 60).

Також, зокрема, у п.п. 50, 52 рішення Європейського суду з прав людини «Станков проти Болгарії» («STANKOVv. BULGARIA») від 12.07.2007 (заява №68490/01), вказано про те, що цілі, які переслідуються при стягненні судових витрат, зокрема судового збору слід вважати прийнятними враховуючи загалом питання відправлення правосуддя, зокрема, що стосується фінансування судової системи, крім цього, такі діють стримуючим фактором для легковажних претензій, однак такі не повинні бути надмірним тягарем, тобто значне фінансове навантаження може виступати як фактор, що обмежує доступ до правосуддя, право на суд.

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (Рішення ЄСПЛ «Kniat v.Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; Рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v.Poland» від 26 липня 2005 року.

Враховуючи наведене вище, зокрема те, що позивачем не надано суду достатньо доказів про відсутність рахунків у банках, а також те, що законодавством визначено право суду, а не обов`язок щодо відстрочки, розстрочки, зменшення розміру судового збору або звільнення заявника від сплати судового збору, у кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням, суддя приходить до переконання про необхідність відмовити у задоволенні заяви позивача про звільнення його від сплати судового збору.

Крім того, суддя звертає увагу позивача, що відповідно до ч.1 ст.118 КАС України, процесуальні строки це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Згідно з ч.2 ст.121 КАС України встановлений судом процесуальний строк, може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Разом з тим, обґрунтовуючи доводи заяви про звільнення від сплати судового збору, неможливістю надати докази у встановлені судом строки, через їх недостатність, позивач не скористався правом щодо продовження процесуальних справі та не подав до суду відповідну заяву.

Відповідно до п.1 ч. 4 ст.169 КАС України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, позовна заява повертається позивачеві.

Враховуючи, що позивачем ухвала суду про залишення позовної заяви без руху виконана не у повному обсязі, виходячи з вимог п.1 ч.4 ст.169 КАС України вважаю, що позовну заяву слід повернути.

Керуючись ст. ст. 160, 161, 169 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції інспектора майора поліції Думнич Андрія Михайловича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення - вважати неподаною і повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в загальному порядку шляхом подання протягом п`ятнадцяти днів до Восьмого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги з дня її проголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду М.М. Крегул