Справа № 696/356/22
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2022-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 696/356/22 Суддя (судді) першої інстанції: Ніколенко О.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року м. Київ

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Єгорової Н.М., Коротких А.Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Черкаській області на рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 08 липня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Кам`янського районного суду Черкаської області з позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправною та скасування постанови серія БАВ №594979 від 22.03.2022 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі.

Кам`янський районний суд Черкаської області від 08 липня 2022 року своїм рішенням від 08 липня 2022 року позов задовольнив. Визнав причини пропущення позивачем строку на подання позову поважними та поновив позивачу пропущений строк. Скасував постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 22.03.2022 серія БАВ №594979, провадження у справі закрив. Стягнув на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Черкаській області судовий збір у сумі 496,20 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову. В апеляційній скарзі апелянт зазначив, що рішення суду винесено з порушенням норм процесуального та матеріального права.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Крім того, представником позивача було подано клопотання про розгляд справи за участі сторін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання представника позивача щодо розгляду справи за участю сторін та визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дана справа належить до категорії термінових справ, передбачених ст. 286 КАС України та підлягає розгляду з урахуванням особливостей, передбачених параграфом 2 глави 11 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів дійшла наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 22.03.2022 інспектором з РПП СПД №2 ВП №2 ЧРУП ГУНП в Черкаській області Шевченком А.В. винесено постанову серії БАВ №594979 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Підставою для винесення оскаржуваної постанови стало те, що 22.03.2022 о 22 год. 30 хв. в с.Коханівка по вул. Героїв Холодного Яру ОСОБА_1 , керуючи тз FIAT д.н.з. НОМЕР_1 , не мав при собі посвідчення водія категорії «В» та реєстраційних документів на тз, чим порушив ПДР України.

Вважаючи постанову про притягнення до адміністративної відповідальності протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП, статтею 7 якого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесені до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3, 5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1-126,) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127,статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

У оскаржуваній постанові зазначено, що 22.03.2022 о 22 год. 30 хв. в с.Коханівка по вул. Героїв Холодного Яру ОСОБА_1 , керуючи тз FIAT д.н.з. НОМЕР_1 , не мав при собі посвідчення водія категорії «В» та реєстраційних документів на тз, чим порушив ПДР України.

Відповідно до ст. 32 Закону України "Про національну поліцію" поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).

Відповідно до статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Пункт 2.4. На вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до пункту 2.1. Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон).

Статтею 9 КУпАП зазначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За приписами частини 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що відповідальність за вчинення вказаних адміністративних правопорушень, настає в разі керування транспортним засобом водієм. Однак, у разі відсутності події такого керування, або його не доведенні належними доказами, вказаному стягненню позивач не може бути підданий.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В даному випадку на підтвердження винуватості позивача у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, відповідачем надано відеозапис, який долучений до відзиву на позовну заяву.

У оскаржуваній постанові суд першої інстанції зазначив, що надані стороною відповідача докази, не завірені належним чином, відтак є такими, що не беруться судом до уваги.

Враховуючи вказані обставини суд дійшов висновку, що відповідачем на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення не надано до матеріалів справи належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт керування позивачем транспортним засобом зазначеним в постанові, тобто що останній був водієм. Також стороною відповідача не спростовано, що позивач не був зупинений працівниками поліції. Відсутні докази про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП здійснювався за участі позивача з дотриманням прав останнього.

Колегією суддів встановлено, що ухвалою суду від 24 червня 2022 року було зокрема приєднано до справи матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності, складені щодо ОСОБА_1 , які витребувані судом згідно ухвали суду від 20.06.2022. До вказаних матеріалів входив відеозапис долучений Шевченком А.В.

24.06.2022 на адресу суду відповідачем було подано копії матеріалів адміністративної справи, зокрема відеозапис, які ухвалою суду від 07.07.2022 вирішено не брати до уваги.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що відеозапис (а.с. 67) був долучений судом до матеріалів справи, а тому повинен бути врахований судом.

Колегія суддів переглянула відеозапис та встановила, що зафіксовані на відео події стосуються розгляду справи, оформлення оскаржуваної постанови та пропозиції позивачу пройти освідування на предмет алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

Насправді, позивач на відеозаписі знаходиться не за кермом транспортного засобу, а поруч з ним, із нього не можливо зробити висновок про керування автомобілем саме позивачем, який про це заперечує. На відео зафіксовано, як позивач пояснює, що його привіз на блокпост син. Крім того, з відео вбачається, що поліцейські приїхали на виклик, а не у зв`язку із зупинкою транспортного засобу.

Інших доказів суду відповідачем надано не було, а сама по собі оскаржувана постанова не є доказом у розумінні ч. 1 ст. 251 КУпАП, так як у відповідності до ст. 283 КУпАП приймається уже за наслідками розгляду справи як рішення уповноваженого органу.

Враховуючи те, що у матеріалах справи відсутні докази керування позивачем транспортним засобом, а отже відсутні докази наявності події і складу правопорушення, передбаченого ч. ч. 1, 2 ст. 126 КУпАП, оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів вважає, що відповідачем в ході судового розгляду справи не доведено наявності підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. ч. 1, 2 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з чим приходить до висновку, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення серії БАВ №594979 від 22.03.2022 є неправомірною та підлягає скасуванню.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на встановлені у справі обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Щодо доводів апелянта про пропуск позивачем строку на оскарження постанови, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 02.06.2022 адвокатом Волковим П.О. було надіслано до СПД №2 (м.Кам`янка) ВП №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області адвокатський запит про надання доказів направлення ОСОБА_1 постанови серії БАВ №594979 від 22.03.2022 рекомендованим листом вих.№1160 від 23.03.2022; доказів отримання позивачем вказаної постанови; доказів фіксації (відеозапис) розгляду адміністративної справи, за результатами якого складена вищевказана постанова та копії всіх документів (матеріалів справи), зазначених у п.7 постанови.

У відповіді на запит адвоката повідомлено, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 відмовився отримувати копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ 594979 від 22.03.2022 за ч.1 ст.126 КУпАП на місці розгляду справи про адміністративне правопорушення, копію постанови за вихідним №1150 від 23.03.2022 направлено за місцем проживання правопорушника.

До відповіді долучено список №20 від 28.03.2022 Укрпошти, вид відправлень просте, лист, відправник СПД №2 ВП №2 ЧРУП ГУНП в Черкаській області.

Судом встановлено, що 12.05.2022 старшим державним виконацем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, відповідно до якої розглянуто постанову №БАВ 594979 видану 22.03.2022 та відкрито виконавче провадження з виконання штрафу у розмірі 850 грн.

13.05.2022 позивачем було отримане рекомендоване повідомлення із вказаними документами від Кам`янського відділу ДВС, що підтверджується трекінгом від 12.06.2022 зі сайту Укрпошти.

01.06.2022 позивач звернувся до Кам`янського відділу ДВС із заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та надання копії постанови про накладення адміністративного стягнення серія БАВ №594979 від 22.03.2022, на підставі якого винесена постанова від 12.05.2022 про відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи те, що відповідачем не надано до суду доказів отримання позивачем постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАВ №594979 від 22.03.2022, беручи до уваги те, що фактично копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП позивач отримав 01.06.2022 року в Кам`янському відділі ДВС, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду з поважних причин, а тому підстави для залишення позовної заяви без розгляду відсутні.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч.3 ст.252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно зі статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частинами першою-п`ятою статті 134 КАС України обумовлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частини третя, п`ята статті 143 КАС України передбачають, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

На підтвердження понесених позивачем витрат, до матеріалів справи долучено: Договір про надання правової допомоги від 10 травня 2022 року, укладений між позивачем (замовник) та адвокатом Волковим П.О.; Додаткову угоду до Договору №70 від 08 червня 2022 року; Акт приймання-передачі наданої правової допомоги від 08.06.2022 до Договору №70 про надання правової допомоги від 10.05.2022 року; дублікат квитанції від 08.06.2022,

Відповідно до п.п. 3-1 Додаткової угоди №70, вартість правової допомоги (гонорару) в Кам`янському районному суді Черкаської області становить 7500 грн.

Проаналізувавши надані документи, враховуючи предмет позову, час, витрачений адвокатом для надання послуг та обсяг таких, суд першої інстанції дійшов висновку, що сума 3000,00 грн. є співмірною та підлягає відшкодуванню. В іншій частині суд першої інстанціх відмовив.

Апелянт у апеляційній скарзі зазначив, що адвокатом та позивачем документально не доведено факт понесення витрат на професійну правову допомогу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони.

Це означає, що відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат керуючись критеріями, закріпленими у статті 139 КАС України.

Аналогічні висновки викладені також у постанові Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі №640/15803/19.

В даному випадку у апеляційній скарзі відповідачем жодним чином не обґрунтовано невідповідність присуджених судом витрат критеріям реальності, дійсності, необхідності та розумності.

Адміністративне судочинство спрямоване на зміцнення законності, правопорядку та попередження правопорушень, а також сприяє активному та ініціативному виявленню порушень прав, свобод та інтересів осіб з боку влади та поновлення цих прав чи запобігання їх порушенню, а тому суди адміністративної юрисдикції повинні захищати такі права фізичних і юридичних осіб (зокрема й право на відшкодування витрат на правову допомогу) усіма передбаченими й дозволеними законодавством України способами.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо наявності підстав для відшкодування витрат на правничу допомогу у сумі 3000 грн.

В даному випадку доводи апеляційної скарги не дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо заяви представника позивача про стягнення на користь позивача судових витрат на правову допомогу адвоката Волкова Павла Олександровича в Шостому апеляційному адміністративному суді в розмірі 7500 грн., колегія суддів зазначає наступне.

На підтвердження понесених позивачем витрат, до заяви долучено: Договір про надання правової допомоги від 10 травня 2022 року, укладений між позивачем (замовник) та адвокатом Волковим П.О.; Додаткову угоду до Договору №70 від 08 червня 2022 року; Акт приймання-передачі наданої правової допомоги від 23.09.2022 до Договору №70 про надання правової допомоги від 10.05.2022 року; квитанція від 23.09.2022.

Відповідно до п.п. 3-1 Додаткової угоди №70, вартість правової допомоги (гонорару) в Шостому апеляційному адміністративному суді становить 7500 грн.

Колегія суддів зазначає, що розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає розподілу в суді апеляційної інстанції не є обґрунтованим (7500 грн.) та підлягає зменшенню, виходячи з такого.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява №34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У п. 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Колегія суддів вважає завищеною оплату наданих послуг представником позивача в суді апеляційної інстанції, оскільки у наданих документах не конкретизовано які саме послуги надав адвокат.

Фактично підтвердженими документально є лише складання та подання відзиву на апеляційну скаргу.

При цьому колегія суддів зазначає, що об`єктивно відзив на апеляційну скаргу дублює пояснення, які надавалися у позовній заяві, а послуга складання відзиву на апеляційну скаргу, на думку суду, здійснюється на власний розсуд особи, яка надає правничу допомогу.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає завищеною оплату наданих послуг представником позивача в суді апеляційної інстанції, та вважає достатнім стягненню суми у розмірі 3000 грн., що є співрозмірним з наданими адвокатом послугами.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Черкаській області

залишити без задоволення.

Рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 08 липня 2022 року залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Черкаській області () на користь ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_2 ) витрати на оплату правничої допомоги в суді апеляційної інстанції в розмірі 3000 (три тисячі ) гривень.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: Н.М. Єгорова

А.Ю. Коротких