Справа № 160/11742/22
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2022-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Голобутовського Р.З. розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання дій протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,
04.08.2022 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - відповідач), в якій просить:
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо застосування грудня 2015 як місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 17.08.2018 включно у фіксованому розмірі 4463,15 грн в місяць відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078;
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.08.2022 позовну заяву залишено без руху.
17.08.2022 позивачем подано заяву про усунення недоліків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.08.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.09.2022 витребувано у військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України довідку про розмір виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01.12.2015 по 17.08.2018 із зазначенням базових місяців проведення індексації.
09.09.2022 представником військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України подано до суду довідку-розрахунок індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, а також довідку про нараховану та виплачену індексацію грошового забезпечення капітану ОСОБА_1 за період служби у військовій частині НОМЕР_1 з 01.01.2017 по 17.08.2018 та з 05.06.2019 по 19.07.2021.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.09.2022 закрито провадження у справі в частині позовних вимог про:
- визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 17.08.2018 включно у фіксованому розмірі 4463,15 грн в місяць відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078;
Згідно з частинами 5, 8 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 проходив військову службу в наступні періоди:
- з 18.09.2013 по 14.08.2015: командир навчально-спортивного взводу ВЧ НОМЕР_1 ЦТКВВ МВС України, наказ НУ №45 о/с від 18.09.2013;
- з 14.08.2015 по 12.07.2018: начальник фізичної підготовки і спорту ВЧ НОМЕР_1 ЦОТО НГУ, наказ КНГУ №44 о/с від 03.08.2015;
- з 12.07.2018 по 01.11.2018: командир патрульного взводу спеціального призначення 4-ї патрульної роти 2-го патрульного батальйону 16 полку охорони громадського порядку ЦОТО НГУ, наказ НЦТУ №44 о/с від 12.07.2018;
- з 01.11.2018 по 30.05.2019: командир 3-го патрульного взводу спеціального призначення 2-ї патрульної роти 1-го патрульного батальйону 16 полку охорони громадського порядку ЦОТО НГУ, наказ НЦТУ №70 о/с від 01.11.2018;
- з 30.05.2019 по 19.07.2021: начальник фізичної підготовки і спорту родів військ і служби ВЧ НОМЕР_1 ЦОТО НГУ, наказ НЦТУ НГУ №38 о/с від 30.05.2019.
Пунктом 4 наказу командира військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 05.06.2019 №124 зараховано в списки особового складу частини та на всі види забезпечення капітана ОСОБА_1 , який прибув для подальшого проходження служби із військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) у розпорядження командира частини, 05.06.2019.
Згідно з пунктом 5 наказу командира військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 06.06.2019 №125 вирішено уважати таким, що приступив до виконання обов`язків капітана ОСОБА_1 , з 06.06.2019 за посадою начальника фізичної підготовки і спорту.
Пунктом 4 наказу командира військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 19.07.2021 №145 начальника фізичної підготовки та спорту родів військ і служб капітана ОСОБА_1 , звільненого відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із закінченням строку контракту) з військової служби наказом командувача Національної гвардії України від 09.07.2021 №128 о/с у запас, виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення 19.07.2021.
Згідно з довідкою про розміри основних та додаткових щомісячних видів грошового забезпечення капітана ОСОБА_1 за період з 01.01.2017 по 17.08.2018 та з 05.06.2019 по 19.07.2021, зокрема: індексація грошового забезпечення з 01.01.2017 по 28.02.2018, за період з 01.03.2018 по 01.09.2018 не нарахована та не виплачена.
23.11.2021 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , підписана та направлена до суду представником за довіреністю ОСОБА_2 , до Військової частини НОМЕР_1 про:
- визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо застосування грудня 2015 року як місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно;
- визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 17.08.2018 включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4463,15 гривень відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078;
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.01.2022 у справі 160/23074/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправними дій, бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період проходження служби з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно;

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суми індексації грошового забезпечення за період проходження служби з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця підвищення окладу (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року;

- в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 05.05.2022 у справі 160/23074/21 апеляційні скарги ОСОБА_1 та Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.01.2022 у справі №160/23074/21 задоволено частково:

- рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.01.2022 у справі №160/23074/21 скасовано в частині визначення базового місяця для проведення індексації грошового забезпечення та прийнято в цій частині нову постанову про відмову в задоволенні позову;

- в іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.01.2022 у справі №160/23074/21 - залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19.07.2022 у справі №160/23074/21 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.01.2022 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 05.05.2022 у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправними дій, бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

На виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 05.05.2022 у справі 160/23074/21 військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України проведено індексацію грошового забезпечення позивача з січня 2016 року по лютий 2018 року.

Відповідно до поданої відповідачем довідки-розрахунку №41 від 09.09.2022 індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, судом встановлено, що при нарахуванні індексації позивачу відповідачем використано базовий місяць січень 2016 року.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо визначення базового місяця - січень 2016 року при нарахуванні індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд керується наступним.

Згідно зі статтю 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон від 20.12.1991 №2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Згідно з частинами 1-4 статті 9 Закону від 20.12.1991 №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Згідно з Преамбулою до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-XII (далі - Закон від 03.07.1991 №1282-XII) цей Закон визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Відповідно до статті 1 Закону від 03.07.1991 №1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 Закону від 03.07.1991 №1282-XII передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Таким чином, основною метою індексації грошових доходів населення є забезпечення достатнього життєвого рівня населення України за рахунок відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг.

Положеннями статті 4 Закону від 03.07.1991 №1282-XII визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Відповідно до статті 6 Закону від 03.07.1991 №1282-XII у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Водночас в силу вимог статей 18, 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 №2017-III індексація доходів населення відноситься до державних соціальних гарантій, які є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Згідно з пунктом 4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Відповідно до абзацу 8 пункту 4 Порядку №1078 у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Отже, індексація доходів громадян, зокрема, грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних соціальних гарантій, а проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Оцінюючи підстави не нарахування та невиплати індексації позивачу суд зазначає, що реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням бюджетних коштів, що базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (справа «Кечко проти України», №63134/00, рішення Європейського суду з прав людини від 07.11.2005).

У пункті 23 рішення в справі «Сук проти України» (№10972/05, від 10.06.2011) Суд зазначив, що держава на власний розсуд визначає, які доплати надавати своїм працівникам із державного бюджету. Держава може ввести, призупинити або припинити їх виплату, вносячи відповідні законодавчі зміни. Однак, якщо законодавча норма, яка передбачає певні доплати, є чинною, а передбачені умови - дотриманими, державні органи не можуть відмовляти у їх наданні, доки законодавче положення залишається чинним.

У рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013 у справі №9-рп/2013 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Тому системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже, підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.07.2019 у справі №240/4911/18, від 07.08.2019 у справі №825/694/17 та від 23.10.2019 у справі №825/1832/17.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», яка набрала чинності 01.01.2008 та втратила чинність 01.03.2018 (далі - Постанова №1294), встановлено підвищені посадові оклади військовослужбовців, які визначені Додатком №1 до Постанови №1294.

Підвищення тарифних ставок (окладів) після 01.01.2008, в тому числі в період перебування позивача на службі (зокрема, до 01.03.2018), що є підставою для встановлення іншого базового місяця при проведенні індексації, не відбувалося.

Обставини справи дають змогу зробити висновок, що січень 2008 року є місяцем підвищенням тарифних ставок (посадових окладів), а тому, відповідно до Порядку №1078 січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців, в якому Постановою №1294 встановлені підвищені розміри посадових окладів військовослужбовців.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України №1294 від 07.11.2007 затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців (тарифних сіток), яка набрала чинності 01.01.2008.

Звідси, січень 2008 року є місяцем підвищенням тарифних ставок (посадових окладів), а тому відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців.

Згідно довідки-розрахунку №41 від 09.09.2022, судом встановлено, що в період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно індексація грошового забезпечення позивачу нарахована та виплачена в певному розмірі із застосуванням базового місяця - січень 2016 року.

При визначенні «базового» місяця для початку обчислення індексації за спірний період застосуванню підлягають приписи саме пункту 10-2 Порядку №1078 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013.

Відповідно до вказаного пункту для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку працівник займає.

Суд звертає увагу, що застосування цього пункту до певної категорії осіб, зокрема, новоприйнятих працівників визначено самою нормою. Підставою зміни «базового» місяця є не набуття нормою чинності, а настання тих обставин, які цією нормою визначені.

Позивач набув статус новоприйнятого працівника до дати набуття чинності внесених змін до Порядку №1078, а саме, до 01.12.2015, що підтверджується витягом з послужного списку капітана ОСОБА_1 .

До 01.12.2015 року правила індексації оплати праці (грошового забезпечення) для новоприйнятих працівників були іншими і здійснювалися індивідуально для кожного працівника залежно від дати його прийняття на роботу, а саме, до 01.12.2015 будь-яке зростання доходів громадян, в тому числі військовослужбовців, мало наслідком зміну базового місяця для нарахування індексації. Таким чином, базовий місяць для обрахунку індексації не був прив`язаний до події зростання тарифних окладів працівника.

Враховуючи, що позивача прийнято на військову службу 17.06.2010 та зараховано до особового складу військової частини НОМЕР_1 з 18.09.2013, то при визначенні «базового» місяця для початку обчислення індексації за спірний період застосуванню підлягає пункт 10-2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 до 01.12.2015, а за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 застосуванню підлягає як базовий місяць - січень 2008 року.

Враховуючи зазначене, суд робить висновок, що позовна вимога про нарахування індексації грошового забезпечення із застосуванням базового місяця підлягає задоволенню судом.

При цьому суд вказує на те, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.01.2022 у справі 160/23074/21 зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суми індексації грошового забезпечення за період проходження служби з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно.

Доказів нарахування індексації за грудень 2015 року суду не надано.

Відтак, з огляду на наявність порушеного права, позовна заява підлягає задоволенню в частині визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо застосування грудня 2015 як місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно.

Стосовно вимоги про стягнення суми індексації, суд зазначає, що розрахунок індексації з визначенням базового місяця січень 2008 року, відповідачем не проведено, відтак, позовна вимога про стягнення конкретної суми є передчасною.

Щодо проведеного розрахунку сум індексації позивачем відповідно до долученого до позовної заяви розрахунку індексації, суд зазначає, що вказаний розрахунок проведено не відповідачем, як органом до дискреційних повноважень якого віднесено проведення відповідних нарахувань, а здійснено позивачем та підписано останнім, суд не приймає до уваги проведений розрахунок.

Суд в межах наданих процесуальним законодавством повноважень перевіряє правомірність прийнятого рішення, дій чи бездіяльності відповідача щодо проведення нарахування та виплати відповідних сум, проте, позбавлений права проводити нарахування, які законодавством віднесені до повноважень відповідача.

Відтак, з метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суми індексації грошового забезпечення за період проходження служби з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця підвищення окладу (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.

Щодо строків звернення до суду, необхідно зазначити, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців.

Верховний Суд у постанові від 15.10.2020 по справі №240/11439/19 зробив висновок, що індексація є складовою заробітної плати.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене, з урахуванням частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, у спірних правовідносинах строк звернення до суду не є обмеженим.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд робить висновок, що викладені в адміністративному позові доводи позивача є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат у відповідності до вимог статті 139 Кодекс у адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду даної справи не здійснюється, оскільки позивач у відповідності пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 139, 242-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце перебування: АДРЕСА_2 ; місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання дій протиправним та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо застосування грудня 2015 як місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суми індексації грошового забезпечення за період проходження служби з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця підвищення окладу (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський