Справа № 523/9789/22
Суддя: Кремер І. О.
Дата ухвалення: 2022-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 523/9789/22
Провадження №2-а/523/109/22

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2022 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси

у складі: головуючої судді Кремер І.О.,

з участю секретаря судового засідання Орлової В.Я.,

з участю позивача Кучеренко А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі, в залі судових засідань № 24, адміністративну справу № 523/9789/22 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що 14.08.2022 року інспектором УПП в Одеській області відділу організації несення служби у м. Ізмаїл капралом поліції Федоровим В.В. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № № 5751688 від 14.08.2022 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КпАП України, а саме, що керування транспортним засобом без використання засобів пасивної безпеки, а саме ремнем безпеки, чим порушив п.п. 2.3в) ПДР України.

Однак, позивач вважає вказану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки ОСОБА_1 не вчиняв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КпАП України, а капралом поліції ОСОБА_2 всупереч вимогам ст.ст. 245, 280 КпАП України при винесенні оскаржуваної постанови не було належним чином з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи наявна вина позивача у вчиненні такого правопорушення.

Так, у даному позові позивач вказує на те, що 14.08.2022 року ОСОБА_1 рухався у м. Одеса по вул. Катаєва повз блокпосту та зупинився, щоб запитати чи відкрита дорога та чи може він проїхати далі. Надавши відповідь, невідомий чоловік у військовій формі наказав прибрати його мобільний телефон з панелі під лобовим склом, обґрунтовуючи це забороною фіксувати на відео блокпости. Проте як, як вказує позивач, на його телефоні навіть не була увімкнена камера, про що він повідомив останнього. Пояснення позивача не переконали військовослужбовця, тому він продовжував наказувати йому прибрати телефон. ОСОБА_1 виконав вказану вимогу, проте, опісля до нього підійшов вже працівник поліції та почав переконувати у вчиненні неправомірних дій.

ОСОБА_1 вказує на те, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення оскаржуваної постанови працівником поліції було порушено його право на отримання правової допомоги. Зокрема, позивач заявив працівнику поліції про відкладення слухання справи у зв`язку із відсутністю його захисника, оскільки хоче отримати правову допомогу під час розгляду справи. Однак, працівником поліції необґрунтовано було відмовлено у задоволенні вказаного клопотання та винесено оскаржувану постанову. У зв`язку з цим, ОСОБА_1 неправомірно було позбавлено можливості скористуватися правовою допомогою.

Щодо доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, що позивач зазначає проте, що єдиним доказом у справі є лише пояснення свідка. Однак, позивач зазначає, що свідком у даній справі є військовослужбовець блокпосту, з яким у нього зав`язався діалог із самого початку та саме вказаний громадянин наказав йому зупинитися біля правого краю проїзної частини, після чого до позивача підійшов поліцейський. А тому, покази вказаного свідка не можна вважати неупередженими, оскільки, поліцейський, який виніс постанову та військовослужбовець, якого перший зазначив як свідка, перебували на одному блокпості протягом деякого проміжку часу та були знайомі. А тому покази даного свідка не можуть бути належним доказом.

На підставі вищенаведеного, просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 5751688 від 14.08.2022 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в розмірі 510,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП України, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, а також стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Департаменту патрульної поліції на рахунок ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 496,20 грн.

Суд констатує, що представником відповідача Некришевим Є.А. було надано до суду відзив на позову заяву, в якому представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні даного позову. Обґрунтовуючи вимоги даного відзиву, представник відповідача вказує на те, що 14.08.2022 року в ході виконання службових обов`язків у складі екіпажу патрульної поліції інспектором відділу організації несення служби в м. Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП капралом поліції Федоровим В.В. було виявлено транспортний засіб «Ford Focus C Max», р/н НОМЕР_1 , під керуванням, як пізніше стало відомо, гр. ОСОБА_1 , який за адресою: м. Одеса, вул. Катаєва, 2, керував вищезазначеним транспортним засобом без використання засобів пасивної безпеки, а саме ременів безпеки. Громадянина ОСОБА_1 було зупинено на підставі ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію». Згідно пояснень свідка ОСОБА_3 вбачається, що 14.08.2022 року він став свідком того, як гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Форд», р/н НОМЕР_1 без ременя безпеки.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення працівником поліції ОСОБА_2 було роз`яснено правопорушнику його права та обов`язки. ОСОБА_1 заявив клопотання про ознайомлення із матеріалами справи, на що інспектором поліції було надано можливість ознайомитися із доказами по справі. У подальшому, правопорушником було заявлено клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку із необхідністю отримання правової допомоги. Інспектором поліції було відмовлено у задоволенні вказаного клопотання у зв`язку із необґрунтованістю такого, однак, в той же час повідомлено ОСОБА_1 про те, що він надає йому достатньо часу для виклику адвоката на місце розгляду справи.

У подальшому, відповідно до ч. 1 ст. 283 та п. 1 ч. 1 ст. 284 КУпАП інспектором було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 5751688 від 4.08.2022 року, згідно якої на гр. ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Суд констатує, що позивачем ОСОБА_1 було надано до суду відповідь на відзив на позовну заяву, у якому позивач зазначає про те, що на прохання поліцейського аргументувати клопотання про перенесення розгляду справи позивач пояснив, що його адвокат прибути на місце зупинки не має змоги, адже знаходиться у миколаївській області, де велись бойові дії. Також позивач вказував на те, що його адвокат повідомив про неспроможність останнього належним чином ознайомитись з матеріалами справи, а також подавати клопотання в інтересах позивача у телефонному режимі. Саме з цієї підстави позивач заявив клопотання про перенесення розгляду справи з метою скористуватися правовою допомогою.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив на позову заяву. Просив суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 5751688 від 14.08.2022 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в розмірі 510,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП України, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, а також стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Департаменту патрульної поліції на рахунок ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 496,20 грн.

Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, а тому суд проводить розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд доходить наступного висновку.

Згідно ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою КМ України від 10.10.2001 року №1306 (далі ПДР). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень.

Судом встановлено, що 14.08.2022 року, близько 10 год. 49 хв. ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «Ford Focus C-Мax», н/з НОМЕР_1 , у м. Одеса по вул. Катаєва, 2, без використання засобів пасивної безпеки, а саме ремнем безпеки, чим порушив п. 2.3в Правил дорожнього руху.

Так, з наявної в матеріалах справи постанови Серії ЕАР № 5751688 від 14.08.2022 року вбачається, що 14.08.2022 року, близько 10 год. 49 хв. ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «Ford Focus C-Мax», н/з НОМЕР_1 , у м. Одеса по вул. Катаєва, 2, без використання засобів пасивної безпеки, а саме ремнем безпеки, чим порушив п. 2.3в Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КпАП України.

Суд констатує, що у вказаній постанові міститься посилання на докази, які підтверджують факт вчинення громадянином ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а саме пояснення свідка.

Відповідно до п. 2.3в Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Диспозиція ч. 5 ст. 121 КпАП України передбачає адміністративну відповідальність водія за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Згідно приписів п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху або якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення

Із матеріалів відзиву на позову заяву вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений екіпажем патрульної поліції на підставі ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» у зв`язку з порушенням останнім Правил дорожнього руху.

Окрім того, представником відповідача до відзиву на позовну заяву було додано пояснення свідка ОСОБА_3 , відповідно до яких 14.08.2022 року такий став свідком, як гр. ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Форд», р/н НОМЕР_1 , без ременя безпеки, чим порушив п.п. 2.3в ПДР.

Суд констатує, що позивачем ОСОБА_1 до матеріалів позовної заяви було долучено технічних запис (відеозапис), на якому зафіксована подія, що мала місце 14.08.2022 року. На вказаному відеозаписі не вбачається за можливим встановити учасників події, оскільки відображений тільки словесний діалог.

Так, із дослідженого відеозапису (файл: video_2022-08-22_10-39-24) встановлено, що між ОСОБА_1 та невідомою особою (зі слів позивача військовослужбовець) дійсно виник конфлікт з приводу мобільного телефону позивача. Зокрема, позивачу було надано вимогу забрати телефон зі сторони лобового скла, оскільки він знаходиться на військовому блок пості, який заборонено знімати. Позивач, повідомивши про те, що він не здійснює жодної зйомки відмовився забрати телефон, оскільки вимога військовослужбовця не передбачена жодним нормативним актом.

В той же час, на відеозаписі (файл: video_2022-08-22_10-39-09), вже зафіксований діалог позивача ОСОБА_1 із працівником поліції, якого позивач запитує, з якої причини його було зупинено, на що останнього повідомлено, що відповідно до ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію». На вказаному відеофайлі також відображено сперечання ОСОБА_1 із працівником поліції з приводу його незаконної зупинки зі слів позивача та порушення його прав.

На відеозаписі (файл: VID_20220814_105955) відображена подія безпосереднього розгляду справи про адміністративне правопорушення. Зокрема, працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 268 КпАП України. Позивач заявив клопотання про ознайомлення із матеріалами справи, після чого, інспектором поліції йому було пред`явлено для ознайомлення пояснення свідка ОСОБА_3 .

Однак, після ознайомлення із поясненнями свідка ОСОБА_1 було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи через те, що його адвокат не може бути присутнім на місці розгляду справи, з тих підстав, що він перебуває у Миколаївській області, де йдуть бойові дії. Однак, працівником поліції було відмовлено у задоволенні вказаного клопотання у зв`язку із необґрунтованістю.

Частиною 1 статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, наданий позивачем ОСОБА_1 відеозапис є належним та допустимим доказом в справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм даного Кодексу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Щодо твердження позивача про неправомірність відмови інспектора поліції щодо перенесення розгляду справи суд констатує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КпАП України протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1, статтею 132-2 цього Кодексу, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

За змістом ст. 222 КпАП України розгляд справ за ч. 5 ст. 121 КпАП України віднесено до компетенції органів Національної поліції.

За приписами ч. 4 ст. 258 КпАП України у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Аналізуючи вищи викладене, суд доходить висновку, що розгляд справи про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху та притягнення особи до адміністративні відповідальності має відбуватися у скороченому провадженні, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення без складання відповідного протоколу.

Щодо твердження позивача про те, що працівником поліції під час розгляду даної справи було порушено його права, передбачені ст. 268 КпАП України, зокрема права на отримання правової допомоги, суд вважає таке є необґрунтованим з огляду на наступне.

Як було вище зазначено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було заявлено клопотання про те, що його адвокат не може бути присутнім на місці розгляду справи, з тих підстав, що він перебуває у Миколаївській області, де йдуть бойові дії.

У відповіді на відзив на позовну заяву позивач вказував на те, що його адвокат повідомив про неспроможність останнього належним чином ознайомитись з матеріалами справи, а також подавати клопотання в інтересах позивача у телефонному режимі. Саме з цієї підстави позивач заявив клопотання про перенесення розгляду справи з метою скористуватися правовою допомогою.

Згідно з частиною першою статті 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 32 справи "Максименко проти України" обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи.

Санкція ч. 5 ст. 121 КпАП України не передбачає застосування адміністративного арешту. Таким чином відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Окрім того, судом встановлені наступні обставини справи.

Із доданого позивачем технічного запису, а саме файлу video_2022-08-22_10-39-09 (00:58) вбачається, що позивач ОСОБА_1 , сперечаючись із працівником поліції ОСОБА_2 та доказуючи останньому незаконність його зупинки повідомляє інспектору поліції що він юрист.

На запитання головуючої судді під час дослідження в судовому засіданні вказаного технічного запису, чи позивач є юристом, він повідомив суд, що має юридичну освіту.

Окрім того, при дослідженні файлу video_2022-08-22_10-39-24 (03:52) відображено, що позивач сам зазначає, про обставину, що з його родом діяльності у нього є шість адвокатів.

В той же час суд констатує, що відсутність захисника не завадила позивачу самостійно оскаржити постанову серії ЕАР № 5751688 від 14.08.2022 року без отримання правової допомоги. Окрім того, ОСОБА_1 з`являючись на розгляд справи жодного разу не скористувався своїм правом на правову допомогу, що свідчить про непослідовність дій позивача та обґрунтувань підстав його порушеного права.

Щодо оцінки письмових пояснень свідка ОСОБА_3 , суд констатує наступне.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як було вище зазначено, представником відповідача до відзиву на позовну заяву було додано пояснення свідка ОСОБА_3 , відповідно до яких 14.08.2022 року такий став свідком, як гр. ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Форд», р/н НОМЕР_1 , без ременя безпеки, чим порушив п.п. 2.3в ПДР.

Обґрунтовуючи свої заперечення щодо свого порушеного права та показів свідка, позивач вказує на те, що свідком у даній справі є військовослужбовець блокпосту, з яким у нього зав`язався діалог із самого початку та саме вказаний громадянин наказав йому зупинитися біля правого краю проїзної частини, після чого до позивача підійшов поліцейський. А тому, покази вказаного свідка не можна вважати неупередженими, оскільки, поліцейський, який виніс постанову та військовослужбовець, яка перший зазначив як свідка, перебували на одному блокпості протягом деякого проміжку часу та були знайомі. У своїх поясненнях позивач посилався на правову позицію, викладену КАС у постанові від 27.06.2019 року за результатами розгляду справи № 560/751/17.

Проте, суд зауважує, що а ні з письмових пояснень свідка гр. ОСОБА_3 , а ні з доданим позивачем технічного засобу також не встановлюється той факт, що гр. ОСОБА_3 є військовослужбовцем та перебуває на одному блок пості із інспектором поліції ОСОБА_2 тривалий час та є добре з ним знайомий.

Суд був позбавлений можливості викликати гр. ОСОБА_3 в якості свідка в судове засідання з власної ініціативи з підстав ч. 2 ст. 65 КАС України, оскільки у таких поясненнях не вбачається за можливим встановити місце проживання вказаного свідка.

Суд зауважує, що у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, тоді як на позивача лягає тягар доведення тих обставин, за яких на його думку, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Однак, суд констатує, що вказуючи на неупередженість показів свідка ОСОБА_3 , позивач ОСОБА_1 , будучи обізнаним про місце проживання свідка ОСОБА_3 , не звернувся до суду із відповідним клопотанням про допит вказаної особи в якості свідка для встановлення судом обставин, що вказана особа не може бути таким свідком, оскільки існують сумніви у його упередженості.

Факт обізнаності позивача ОСОБА_1 про ідентифікуючі дані свідка підтверджується наданим позивачем технічним записом, а саме файлом VID_20220814_105955 (01:01 01:43), з якого вбачається, що ОСОБА_1 при ознайомленні під час розгляду справи із письмовими поясненнями свідка зачитував вказані пояснення в голос у повному обсязі, зазначаючи дату народження свідка, неодноразово уточнював у інспектора поліції місце народження свідка та частково зачитав у голос його адресу місця проживання.

З огляду на вищевикладене, у суду відсутні підстави вважати покази свідка ОСОБА_3 неналежним або недостовірним доказом у даній справі

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

Таким чином, суд констатує, що інспектором поліції ОСОБА_2 дії ОСОБА_1 кваліфіковано вірно за ч. 5 ст. 121 КпАП України та складено постанову Серії ЕАР № 5751688 від 14.08.2022 року, а тому його правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення інспектором патрульної поліції в межах санкції статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення, у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності (ст. 68 Конституції України).

Особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративне правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення (ст. 8 КУпАП).

Відповідно до ч. 5 ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно вічливими.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення, у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Отже, розглядаючи дану справу, інспектор діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, тому немає підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, доказів, які мали спростувати факт відсутності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає висновки відповідача по справі, про порушення позивачем ОСОБА_1 дорожнього руху такими, що підтверджені належними та допустимими доказами, які в своїй сукупності є достатніми для доказування винуватості особи, оскільки обставини, з якими закон пов`язує настання даних подій відповідачем доведені повністю, а тому вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 72-74, 77, 229, 242, 244-246, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення суду виготовлено 30 вересня 2022 року.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси І.О. Кремер