Справа № 760/15053/21
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2022-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Бужак Н.П., Кобаля М.І.

при секретарі - Масловській К.І.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на прийняте у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 27 червня 2022 року, повний текст якого складено 27 червня 2022 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2021 року ОСОБА_1 (далі Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до Департаменту патрульної поліції (далі Відповідач, Департамент поліції) про скасування постанови серії 1АВ № 01530327 від 06.04.2021 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання і перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, винесеною т.в.о. інспектора ВУСАФППДР УБДР Департаменту патрульної поліції Полюгою Максимом Петровичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КпАП України та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 грн, а також закриття справи про адміністративне правопорушення.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 27.06.2022 позов задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що, по-перше, транспортним засобам дозволено заїжджати на смугу для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією розмітки, для повороту з цієї смуги та здійснення посадки та висадки пасажирів біля правого краю проїзної частини, по-друге, надані Відповідачем фотознімки події, на яких зафіксовано автомобіль Позивача, містять лише обмежений фрагмент проїзної частини, що позбавляє можливості суд перевірити доводи ОСОБА_1 , на яких ґрунтуються його позовні вимоги, по-третє, суд позбавлений можливості відслідкувати траєкторію руху автомобіля Позивача, місце перетину ним смуги для руху маршрутних транспортних засобів, місце виїзду автомобіля із вказаної смуги, а тому оскаржувана постанова винесена без достатніх правових підстав.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Свою позицію обґрунтовує тим, що суд прийшов до помилкового про відсутність належних і допустимих доказів, що підтверджують вчинення Позивачем правопорушення, позаяк факт вчинення останнього підтверджується необхідними для автоматичної фіксації документами. Підкреслює, що судом першої інстанції не враховано, що на фотознімках, виконаних в автоматичному режимі, зафіксовані дата та час, географічні координати, місце вчинення правопорушення, фіксація автомобіля із чітким зображенням його державного номерного знаку, рух автомобіля смугою громадського транспорту та напрямок руху автомобіля. Крім того наголошує, що відокремлена переривчаста лінія дорожньої розмітки знаходиться за камерою фіксації, що підтверджується відеозаписом, наданим до апеляційної скарги, а тому доводи ОСОБА_1 про те, що він заїжджав на смугу для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією розмітки, та здійснював висадку пасажира, не відповідають дійсності, а тому оскаржувана постанова є правомірною.

Після усунення визначених в ухвалі від 22.08.2022 про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.09.2022 відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, а також витребувано матеріали справи із суду першої інстанції, які надійшли до Шостого апеляційного адміністративного суду 22.09.2022.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.09.2022 справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 28.09.2022.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що в апеляційній скарзі відсутні мотиви та аргументи щодо того, у чому саме полягає порушення судом норм матеріального і процесуального права. Наголошує, що суд правильно вказав на те, що додані до матеріалів справи фотознімки зроблені протягом 2 секунд, що не є належним і допустимим доказом вчинення правопорушення. Підкреслює, що суд не вправі враховувати наданий Відповідачем до апеляційної скарги відеозапис, оскільки доказів неможливості його подання до суду першої інстанції Департаментом не надано.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули, а тому справа розглядалася у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати, виходячи з такого.

Як було встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, на адресу ОСОБА_1 надійшла складена 06.04.2021 т.в.о. ВУСАФППДР УБДР ДПП Полюгою М.П. постанова серії 1АВ №01530327 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України (а.с. 20; далі оскаржувана постанова), якою до Позивача за порушення п. 17.1 Правил дорожнього руху України застосовано передбачене ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680,00 грн.

При цьому судом першої інстанції було встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваної постанови стало те, що 26.03.2021 о 11:22 автомобіль Hyundai Tucson, днз « НОМЕР_1 », який належить Позивачу, рухався за адресою м. Київ, б-р. Дружби Народів, 36, смугою руху для маршрутних транспортних засобів, що позначена дорожнім знаком 5.11, чим порушив п. 17.1 Правил дорожнього руху. Із змісту вказаної постанови вбачається, що вказаний факт було зафіксовано в автоматичному режимі приладом Каскад, 016-0519 (свідоцтво про повірку № 22-01/18908, чинне до 10.08.2021). Зазначений технічний засіб має сертифікат відповідності UA.TR. 001 22 009-20 (а.с. 65-66).

На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. ст. 8, 19, 68 Конституції України, ст. ст. 8, 9, 14-2, 222, 247, 258, 279-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП України), ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на відсутність можливості відслідкувати траєкторію руху автомобіля Позивача, місце перетину ним смуги для руху маршрутних транспортних засобів, а також місце виїзду автомобіля із вказаної смуги.

Однак з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися з огляду на таке.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У статті 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КпАП України порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Відповідно до ст. 14 вказаного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 затверджено Правила дорожнього руху (далі ПДР України).

Відповідно до п. 1.1 ПДР України останні відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно п. 17.1. ПДР України на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11, забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Відповідно до п. 5.11 розд. 33 ПДР України дорожні знаки «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів» смуга призначена для руху транспортних засобів, що рухаються за встановленими маршрутами, та велосипедистів, якщо рух такою смугою здійснюється попутно загальному потоку транспортних засобів.

Дія знака поширюється на смугу руху, над якою він установлений. Якщо знак установлений праворуч від дороги, його дія поширюється на праву смугу руху.

Водію, який повертає праворуч на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, дозволено виконувати поворот із цієї смуги. У таких місцях дозволяється також заїжджати на неї під час виїзду на дорогу і для посадки чи висадки пасажирів біля правого краю проїзної частини.

Відповідно до п. 17.2 ПДР України, водій, який повертає праворуч на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, може виконувати поворот з цієї смуги. У таких місцях дозволяється також заїжджати на неї під час виїзду на дорогу і для посадки чи висадки пасажирів біля правого краю проїзної частини.

Судовою колегією враховується, що приписи ст. 251 КпАП України визначають, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 7 статті 258 КпАП України передбачено, що у разі виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Копії постанови у справі про адміністративне правопорушення та матеріалів, зафіксованих за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, надсилаються особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом трьох днів з дня винесення такої постанови.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана, по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КпАП України протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КпАП України).

Згідно ч. 1, абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За правилами ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, перевiрка документiв особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технiчних приладiв i технiчних засобiв, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобiв фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.

Як було встановлено раніше, в оскаржуваній постанові зазначено, 26.03.2021 об 11 год. 22 хв., за адресою м. Київ, б-р. Дружби Народів, 36, зафіксовано транспортний засіб HYUNDAI TUCSON, номерний знак НОМЕР_1 . Особа, яка керувала транспортним засобом, здійснила рух смугою для маршрутних транспортних засобів, що позначена дорожнім знаком 5.11, чим порушила пункт 17.1 Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 122 КпАП України.

Правопорушення зафіксовано технічним засобом Каскад 016-0519, який відповідає вимогам ДСТУ 8809:2018 та має сертифікат відповідності.

Матеріали справи свідчать, що факт порушення водієм транспортного засобу HYUNDAI TUCSON, номерний знак НОМЕР_1 , ПДР України підтверджується електронними доказами, а саме: DVD-R диском на якому знаходяться три фотознімки фіксації події правопорушення (а.с. 63).

Судова колегія погоджується із доводами Апелянта про те, що на фотознімках міститься інформація, необхідна для встановлення факту вчинення правопорушення: дата та час вчинення правопорушення; місце вчинення правопорушення; географічні координати вчинення правопорушення; фото фіксація автомобіля з чітким зображенням державного номерного знаку; фіксація факту руху автомобіля по смузі громадського руху, яка позначена суцільною лінією дорожньої розмітки; напрямок руху автомобіля.

Крім того, судовою колегією досліджено наданий Апелянтом відеозапис розмітки по бульв. Дружби Народів, 36 у м. Києві, з якого вбачається, що відокремлена переривчаста лінія дорожньої розмітки знаходиться за камерою фіксації, що свідчить про те, що на момент фіксації порушення автомобіль засобу HYUNDAI TUCSON, номерний знак НОМЕР_1 , вже перетнув суцільну лінію розмітки смуги для руху маршрутних транспортних засобів і здійснював рух нею.

Посилання Позивача на те, що суд апеляційної інстанції не може брати до уваги доданий Відповідачем до апеляційної скарги відеозапис, судовою колегією оцінюється критично, позаяк вид розмітки за адресою правопорушення досліджувався лише судом під час прийняття рішення у цій справі, однак розташування переривчастої лінії не було визначено в якості підстав позову, що з урахуванням положень ч. 3 ст. 308 КАС України дає підстави суду апеляційної інстанції досліджувати такі докази.

Аргументи ОСОБА_1 про те, що зроблені з інтервалом 2 секунди фотознімки фіксації порушення не є доказами порушення ним ПДР України, судовою колегією оцінюються критично, позаяк такий проміжок часу надає навпаки надає змогу встановити факт руху (переміщення) транспортного засобу відповідною смугою.

Крім того, на переконання суду апеляційної інстанції, безпідставними є доводи Позивача про те, що останній згідно вимог п. 17.2 ПДР України рухався смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, заїхавши на неї з метою висадки пасажира, оскільки у спірному випадку смуга для руху маршрутних транспортних засобів була не відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, а суцільною, а відтак ОСОБА_1 порушено пункт 17.1 ПДР України, що свідчить про правомірність оскаржуваної постанови та відсутність правових підстав для її скасування.

Щодо вимог Позивача про закриття апеляційного провадження, оскільки, на його думку, довіреність особи, яка підписала апеляційну скаргу, не засвідчена в установленому порядку, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи, зокрема, довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами (ч. 3 ст. 59 КАС України).

Апеляційна скарга не приймається до розгляду та повертається заявнику в разі, якщо апеляційна скарга подана особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено (п. 1 ч. 4 ст. 298 КАС України).

Колегією суддів при відкритті апеляційного провадження було встановлено, що довіреність від 21.01.2022 №15/79/41/11/01-2022 представнику Апелянта була видана начальником Департаменту патрульної поліції Жуковим Є.О., який відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є керівником вказаної юридичної особи. Довіреність є чинною до 31.12.2022.

Копія доданої до апеляційної скарги довіреності засвідчена підписом представника Відповідача Щур І.В. із зазначенням її посади юрисконсульт відділу правового забезпечення УПП в місті Києві ДПП, старший лейтенант поліції, дати засвідчення 19.08.2022, а також засвідчена відбитком печатки Відповідача «для довідок №1».

Судова колегія, наголошує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.12.2019 у справі № 826/5500/18 сформулювала правову позицію про те, що під час вирішення питання відповідності копії документа, що підтверджує повноваження представника юридичної особи, вимогам статті 59 КАС України, зокрема при визнанні копії довіреності такою, що є засвідченою у визначеному законом порядку, слід уникати зайвого формалізму, як-от констатація відсутності в матеріалах заяви (скарги) копії посадової інструкції особи, яка засвідчила копію відповідного документа, відсутність у довіреності вказівки на повноваження представника на засвідчення копії довіреності тощо. Крім того, повернення заяв (скарг) за наявності процесуальної можливості пересвідчитись у наявності в особи повноважень на представництво під час розгляду справи (скарги) ставить під загрозу дотримання завдань адміністративного судочинства, закріплених у ч. 1 ст. 2 КАС України, а також дотримання учасниками справи строків звернення до суду та оскарження судових рішень.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для закриття апеляційного провадження у справі у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 305 КАС України, оскільки відсутність слів «Згідно з оригіналом» та відмітки «Копія» на копії доданої до апеляційної скарги довіреності не перешкоджає встановлення можливості встановлення повноважень Щур І.В. діяти від імені Департаменту, оскільки всі інші необхідні реквізити її засвідчення (у тому числі особистий підпис особи, що її засвідчує) на ній присутні.

З приводу заявленого ОСОБА_1 клопотання про залишення апеляційної скарги без руху судова колегія зауважує, що положення КАС України такими процесуальними повноваженнями суд апеляційної інстанції щодо апеляційних скарг, за якими відкрито апеляційне провадження, не наділяють. Крім того, перевірка відповідності апеляційної скарги Департаменту вимогам ст. ст. 295, 296 КАС України здійснювалася Шостим апеляційним адміністративним судом під час залишення апеляційної скарги без руху та подальшого відкриття апеляційного провадження.

Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 271, 272, 286, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 27 червня 2022 року скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Н.П. Бужак

М.І. Кобаль

Повний текст постанови складено та підписано 28 вересня 2022 року.