Справа № 640/32098/21
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2022-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2022 року м. Київ № 640/32098/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Добрівської Н.А.,

розглянувши у спрощеному провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до 1. Управління соціального захисту населення Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації;

2. Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат

про визнання протиправними та скасування розпоряджень, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Управління соціального захисту населення Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації (далі по тексту - відповідач 1, Управління), Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (далі по тексту - відповідач 2), у якому просив:

- визнати протиправними та скасувати видані Управлінням соціального захисту населення Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації: розпорядження № 1522/5120 від 07 травня 2021 року (п/в 04211, дата 07 травня 2021 року, № справи 475096) за квітень 2021 року; розпорядження № 1522/6196 від 02 червня 2021 року (п/в 04211, дата 02 червня 2021 року, № справи 475096) за травень 2021 року; розпорядження № 1522/7058 від 07 липня 2021 року (п/в 04211, дата 06 липня 2021 року, № справи 475096) за червень 2021 року; розпорядження № 1522/7910 від 03 серпня 2021 року (п/в 04211, дата 03 серпня 2021 року, № справи 475096) за липень 2021 року; розпорядження № 1522/8815 від 02 вересня 2021 року (п/в 04211, дата 02 вересня 2021 року, № справи 475096) за серпень 2021 року, якими позивачу відмовлено в призначенні компенсації послуги «муніципальна няня» за квітень 2021 року, за травень 2021 року, за червень 2021 року, за липень 2021 року, за серпень 2021 року;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації та Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат виплатити позивачу компенсацію послуги «муніципальна няня» за період квітень 2021 року - серпень 2021 року в сумі 9605,00 грн, з яких: за квітень 2021 року - 1921,00 грн, за травень 2021 року - 1921,00 грн, за червень 2021 року - 1921,00 грн, за липень 2021 року - 1921,00 грн, за серпень 2021 року - 1921,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що має право на виплату компенсацію послуги «муніципальна няня» за спірний період, проте, відповідачі протиправно відмовили оскаржуваними розпорядженнями у нарахуванні та виплаті компенсації послуги «муніципальна няня».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2021 року позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 19 квітня 2022 року відкрито провадження в адміністративній справі №640/32098/21 і призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (письмового провадження).

Відповідачем 2 подано відзив на позовну заяву, у якому Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат не погоджується із заявленими позовними вимогами, оскільки особова справа від Управління про призначення компенсації послуги «муніципальна няня» за квітень - серпень 2021 року відповідно до постанови КМУ від 30 січня 2019 року №68 щодо позивача не надходила; при надходженні справи та відповідного розпорядження від Управління про здійснення виплати компенсації послуги «муніципальна няня», Центром буде проведена відповідна виплата, а тому дії відповідача 2 в межах спірних відносин є правомірними. Зазначено, що зайнятість лише одного з батьків, а саме, позивача, та перебування другого із батьків - матері дитини (дружини позивача) у відпустці по догляду за дитиною віком до 3-х років не надає права на отримання компенсації.

Відповідач 1 відзиву на позовну заяву та відповідних доказів до суду не надав.

Ознайомившись із письмово викладеними доводами учасників справи, дослідивши подані документи і матеріали, суд встановив такі обставини справи.

Позивач та його дружина ОСОБА_2 є батьками малолітньої особи - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить наявна в матеріалах справи копія свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 24 жовтня 2019 року.

03 січня 2020 року між позивачем та ФОП ОСОБА_4 (няня) укладено договір №1 про здійснення догляду за дитиною до досягнення трьох років «муніципальна няня»; 23 жовтня 2020 року між тими ж сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору №1 від 03 січня 2020 року про здійснення догляду за дитиною до досягнення трьох років.

Рішенням Управління від 01 лютого 2020 року позивачу призначено компенсацію послуги «муніципальна няня» з 03 січня 2020 року до 21 жовтня 2022 року у розмірі 1779,00 грн щомісячно.

Проте, фактично компенсація послуги «муніципальна няня» здійснювалася з 03 січня 2020 року по жовтень 2020 року.

Листом від 26 жовтня 2020 року позивач направив до Управління документи на виконання постанови КМУ від 30 вересня 2020 року №897.

Відповідно до записів у трудовій книжці позивача, з 23 січня 2017 року він займає посаду юрисконсульта в порядку переведення з ТОВ «Іст Вест Групс» до ТОВ «Іст Вест Груп»; відповідно до довідки ТОВ «Іст Вест Групс» від 13 жовтня 2020 року №47 позивач по теперішній час працює на посаді юрисконсульт, а також за сумісництвом займає посаду директора підприємства.

Відповідно до записів у трудовій книжці ОСОБА_2 з 30 серпня 2007 року призначена на посаду вчителя української мови та літератури; відповідно до наказу Загальноосвітнього навчального закладу 1-111 ступенів «Спеціалізована школа №124 з поглибленим вивченням інформаційних технологій» Подільського району м. Києва від 04 грудня 2019 року №103-К ОСОБА_2 надано оплачувану відпустку по догляду за дитиною до 3-х річного віку з 05 грудня 2019 року по 22 жовтня 2022 року; відповідно до довідки Загальноосвітнього навчального закладу 1-111 ступенів «Спеціалізована школа №124 з поглибленим вивченням інформаційних технологій» Подільського району м. Києва від 08 жовтня 2020 року №132/01-03 ОСОБА_2 з 05 грудня 2019 року по теперішній час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-хрічного віку.

Листом Управління від 09 листопада 2020 року №1522/17023 позивача повідомлено, що компенсація за жовтень 2020 року буде призначена на підставі квитанції, що підтверджує витрати на оплату муніципальній няні вартості послуги «муніципальна няня», сплаченої позивачем 30 жовтня 2020 року. Роз`яснено, що відповідно до пункту 5 Порядку відшкодування вартості послуги за дитиною до трьох років «муніципальна няня», затверджений постановою КМУ від 30 січня 2019 року №68 із змінами і доповненнями, компенсація послуги «муніципальна няня» не призначається батькам, які є батьками-вихователями дитячих будинків сімейного типу, прийомними батьками, якщо вони отримують грошове забезпечення відповідно до законодавства, отримувачам послуги «муніципальна няня», які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Враховуючи викладене, для продовження виплати зазначеної компенсації позивачу необхідно надати до Управління довідку з місця роботи його дружини про те, що вона не перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Листом Управління від 12 січня 2021 року №1522-255 позивачу повідомлено про відсутність підстав для призначення компенсації послуги «муніципальна няня», оскільки не дотримано умови зайнятості кожного з батьків (абзац 2 пункту 5 Порядку) та враховуючи вимоги абзацу 4 пункту 5 Порядку.

Розпорядженням від 07 травня 2021 року №1522/5120 позивачу відмовлено у компенсації послуги «муніципальна няня» за квітень 2021 року; розпорядженням від 02 червня 2021 року №15-22/6196 позивачу відмовлено у компенсації послуги «муніципальна няня» за травень 2021 року; розпорядженням від 07 липня 2021 року №1522/7058 позивачу відмовлено у компенсації послуги «муніципальна няня» за червень 2021 року; розпорядженням від 03 серпня 2021 року №1522/7910 позивачу відмовлено у компенсації послуги «муніципальна няня» за липень 2021 року; розпорядженням від 02 вересня 2021 року №1522/8815 позивачу відмовлено у компенсації послуги «муніципальна няня» за серпень 2021 року.

Листом Управління від 18 січня 2022 року №1522/875 на запит представника позивача повідомлено, що 28 січня 2020 року позивач вперше звернувся до Управління із заявою та документами на призначення компенсації послуги «муніципальна няня» відповідно до Порядку №68. Зазначену компенсацію позивачу було призначено та виплачено за період з січня по жовтень 2020 року згідно документів, які надавав заявник до Управління. Постановою КМУ від 30 вересня 2020 року №897 внесено зміни до вищезазначеного Порядку, відповідно до яких компенсація послуги «муніципальна няня» надається отримувачам послуги «муніципальна няня» за умови зайнятості кожного з батьків дитини відповідно до Закону України «Про зайнятість населення»; відповідно до пункту 5 Порядку компенсація послуги «муніципальна няня» не призначається батькам, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Враховуючи те, що дружина позивача перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, у призначенні компенсації послуги «муніципальна няня» було відмовлено.

Вважаючи дії відповідачів щодо відмови у компенсації послуги «муніципальна няня» за період квітень 2021 року - серпень 2021 року протиправними, позивач звернувся до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Згідно з статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2019 року №68 затверджений Порядок відшкодування вартості послуги з догляду за дитиною до трьох років «муніципальна няня» (далі по тексту - Порядок №68).

Пунктом 3 Порядку №68 передбачено, що відшкодування вартості послуги «муніципальна няня» є щомісячною адресною компенсаційною виплатою одному з батьків, опікуну дитини до трьох років за здійснення догляду за дитиною протягом місяця.

Призначення та виплата грошової компенсації здійснюється структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад.

Пунктом 5 Порядку №68 визначено, що право на отримання компенсації послуги «муніципальна няня» мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які є батьками, опікунами дитини до трьох років і на законних підставах проживають на території України та уклали договір про здійснення догляду за дитиною до трьох років з муніципальною нянею.

Компенсація послуги «муніципальна няня» надається отримувачам послуги «муніципальна няня» за умови зайнятості кожного з батьків, опікунів дитини відповідно до Закону України «Про зайнятість населення», за винятком отримувачів послуги «муніципальна няня», які здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю, дитиною, хворою на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитиною, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, якій не встановлено інвалідність, а також отримувачів послуги «муніципальна няня», у яких одночасно народилося троє і більше дітей.

Компенсація послуги «муніципальна няня» не призначається батькам, які є батьками - вихователями дитячих будинків сімейного типу, прийомними батьками, якщо вони отримують грошове забезпечення відповідно до законодавства, отримувачам послуги «муніципальна няня», які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Відповідно до пункту 7 Порядку №68 для отримання компенсації послуги «муніципальна няня» отримувач послуги «муніципальна няня» подає заяву та документи/відомості у паперовій та електронній формі, зазначені в пунктах 8 і 9 цього Порядку.

Згідно пунктів 8, 11 Порядку №68, у паперовій формі отримувач послуги «муніципальна няня» подає такі документи: заяву про надання компенсації послуги «муніципальна няня»: заяву про перерахування коштів для компенсації послуги «муніципальна няня» із зазначенням рахунка в установі банку, вибраного отримувачем послуги «муніципальна няня» відповідно до Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року №1596; копію договору між отримувачем послуги «муніципальна няня» та муніципальною нянею; документи, що підтверджують витрати на оплату муніципальній няні вартості послуги «муніципальна няня», сплаченої отримувачем послуги «муніципальна няня» (виписка з банківського рахунка, касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, оформлені відповідно до Положення про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого наказом Мінфіну від 21 січня 2016 року №13, Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну від 24 травня 1995 року №88, за місяць, в якому подано заяву.

До заяви додаються копії: свідоцтва про народження дитини. У разі народження дитини за кордоном та відсутності свідоцтва про народження, виданого органами державної реєстрації актів цивільного стану України, - копія виданого компетентним органом країни перебування та легалізованого в установленому порядку документа про народження дитини, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, з перекладом на українську мову. Вірність перекладу або справжність підпису перекладача засвідчується нотаріально; паспорта отримувача компенсації послуги «муніципальна няня» з даними про прізвище, ім`я та по батькові, дату його видачі та місце реєстрації; документа, що посвідчує проживання на території України (для іноземця та особи без громадянства); документа про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу та мають про це відмітку в паспорті) отримувача компенсації послуги «муніципальна няня»; рішення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади або суду про встановлення опіки (у разі здійснення опіки над дитиною); довідки про захворювання дитини на тяжке перинатальне ураження нервової системи, тяжку вроджену ваду розвитку, рідкісне орфанне захворювання, онкологічне, онкогематологічне захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкий психічний розлад, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гостре або хронічне захворювання нирок ІV ступеня, про те, що дитина отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги (у разі потреби); трудової книжки отримувача послуги «муніципальна няня» та документа з місця роботи, що підтверджує надання відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку/довідки з Пенсійного фонду України про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (індивідуальні відомості про застраховану особу за формою ОК-7) (для фізичних осіб - підприємців); довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності (для осіб з інвалідністю).

Місцеві структурні підрозділи з питань соціального захисту населення: розглядають подані документи; перевіряють факт реєстрації фізичної особи - підприємця/юридичної особи, яка надає послугу з догляду за дітьми, з якою укладено договір на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; протягом десяти робочих днів з дати надходження документів приймають рішення про призначення/відмову в призначенні компенсації послуги «муніципальна няня»; протягом трьох робочих днів після прийняття рішення про призначення/відмову в призначенні компенсації послуги «муніципальна няня» письмово або в електронній формі інформують отримувача послуги «муніципальна няня» про прийняте рішення.

Отримувачу послуги «муніципальна няня» може бути відмовлено у призначенні компенсації послуги «муніципальна няня» у разі подання неповного пакета документів, передбаченого пунктами 8 і 9 цього Порядку, відсутності інформації про муніципальну няню в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та/або викладення недостовірної інформації в договорі.

Підставою для відмови в призначенні або для припинення виплати компенсації послуги «муніципальна няня» є також установлення факту порушення:

- муніципальною нянею - вимог, передбачених абзацами третім і четвертим пункту 4 цього Порядку;

- отримувачем послуги «муніципальна няня» - вимог, передбачених абзацами другим і третім пункту 5 цього Порядку.

Із системного аналізу наведених положень Порядку №68 слідує, що компенсація послуги «муніципальна няня» надається отримувачам послуги «муніципальна няня» за умови, по-перше, зайнятості кожного з батьків відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» та, по-друге, у разі відсутності обставин перебування одного з батьків у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

При цьому, Порядок №68 не конкретизує вид зайнятості батьків (повна, неповна), обставини перебування у відпустці для догляду за дитиною лише за основним місцем роботи чи додатково й за сумісництвом.

В розумінні статті 1 Закону України «Про зайнятість населення» зайнятість - це не заборонена законодавством діяльність осіб, пов`язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім`ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб`єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою.

Як встановлено судом, позивач перебуває у трудових відносинах з ТОВ «Іст Вест Групс», про що свідчать копії трудової книжки та довідки з місця роботи.

Відповідно до наказу Загальноосвітнього навчального закладу 1-111 ступенів «Спеціалізована школа №124 з поглибленим вивченням інформаційних технологій» Подільського району м. Києва від 04 грудня 2019 року №103-К ОСОБА_2 надано оплачувану відпустку по догляду за дитиною до 3-х річного віку з 05 грудня 2019 року по 22 жовтня 2022 року; відповідно до довідки Загальноосвітнього навчального закладу 1-111 ступенів «Спеціалізована школа №124 з поглибленим вивченням інформаційних технологій» Подільського району м. Києва від 08 жовтня 2020 року №132/01-03 ОСОБА_2 з 05 грудня 2019 року по теперішній час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-хрічного віку.

За змістом статті 21 Закону України «Про відпустки» працівникам, які мають право на соціальні відпустки, передбачені статтями 17 і 18 цього Закону, виплачується державна допомога на умовах, передбачених Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та іншими нормативно-правовими актами України.

Наведене свідчить, що під час перебування у соціальній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, відповідні особи отримують державну допомогу, а не заробітну плату передбачену трудовим договором.

Суд не заперечує той факт, що позивач є зайнятою особою в розумінні Закону України «Про зайнятість населення».

Разом з тим, суд звертає увагу, що положення Порядку №68 виключають можливість отримання компенсації послуги «муніципальна няня» у випадку, якщо зайнята особа скористалась своїм правом на відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що встановлено судом у цій справі та стало підставою для відмови в призначенні позивачу компенсації послуги «муніципальна няня».

Положення пункту 5 Порядку №68 на час прийняття оскаржуваного рішення було чинним та обов`язковим для застосування відповідачем.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувані рішення про відмову позивачу в призначенні компенсації послуги «муніципальна няня» прийняті правомірно прийнято на виконання вимог Порядку №68, що вказує на відсутність підстав для здійснення виплати позивачу сум компенсації за спірний період.

При цьому, протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих і обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які не підставі закону та/або іншого нормативного-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Враховуючи, що правові підстави для здійснення виплати компенсації позивачу у відповідачів були відсутні, а оскаржуваними рішеннями Управління у виплаті відповідної компенсації за спірний період квітень - серпень 2021 року відмовлено, позовні вимоги не підтверджені документально та нормативно та є такими, що задоволенню не підлягають.

При розгляді цієї справи суд бере до уваги иакі позиції Європейського суду з прав людини.

Так, рішенням ЄСПЛ від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути почуті, тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28 серпня 2018 року (справа № 802/2236/17-а).

З огляду на все викладене вище та виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд доходить висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно з частиною першою статті 9, статтею 72, частинами першою, другою, п`ятою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачами доведено правомірність своєї поведінки з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено/, судові витрати зі сплати судового збору відшкодуванню позивачу не підлягають.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 2, 5-11, 73-77, 90, 139, 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили у порядку, встановленому в статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку, визначеному статтями 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України протягом 30 днів з моменту складення повного тексту

Суддя: Н.А. Добрівська