Справа № 522/5503/22
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2022-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/5503/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

До Приморського районного суду міста Одеси 11.05.2022 року звернувся ОСОБА_1 о Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, в якому просив: визнати протиправним та сксувати рішення відповідача №152 від 08.04.2022 року про примусове повернення в країну походження його громадянина Азербайджану ОСОБА_1 ; визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №50 від 08.04.2022 року про заборону в`їзду в Україну його громадянина Азербайджану ОСОБА_1 .

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси (суддя Домусчі Л.В.) від 16.05.2022 року прийнято до розгляду та відкрите провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ГУ ДМС в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення.

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси (суддя Домусчі Л.В.) від 01.06.2022 року передано на розгляд до Одеського окружногоадміністративного суду позовну заяву ОСОБА_1 у частині вимог (2 частини прохальної частини), пред`явлених до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення №152 від 08.04.2022 року про примусове повернення в країну походження іноземця або особи без громадянства.

В ухвалі суду від 01.06.2022 року зазначено, що судом встановлено, що предметом спору є одна із вимог про визнання рішення №152 від 08.04.2022 року в частини заборони в`їзду на територію України громадянину Азербайджану ОСОБА_1 строком на 3 роки протиправним, однак по даній справі не передбачений п.3 ч.1 ст.20 КАС України.

Таким чином, ухвалою суду від 01.06.2022 року до Одеського окружного адміністративного суду передана справа, провадження по якій відкрито в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування п.2 рішення №152 від 08.04.2022 року ГУ ДМС в Одеській області, яким заборонено в`їзд на територію України громадянину Азербайджану ОСОБА_1 строком на 3 роки.

Рішенням Приморського районного суду міста Одеси (суддя Домусчі Л.В.) від 06.06.2022 року відмовлено позивачу у задоволенні позову про визнання протиправним та скасування рішення №152 від 08.04.2022 року про примусове повернення в країну походження.

Згідно з матеріалами справи, а також відомостями державного реєстру судових рішень питання про відкриття провадження у справі за позовними вимогами позивача про визнання протиправним та скасування рішення відповідача №50 від 08.04.2022 року про заборону в`їзду в Україну громадянина Азербайджану Хасаногли Нофара Приморським районним судом міста Одеси (суддя Домусчі Л.В.) не вирішувалось.

Справа №522/5503/22 надійшла 05.07.2022 року до Одеського окружного адміністративного суду та згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ справа передана судді Катаєвій Е.В.

Ухвалою суду від 11.07.2021 року прийнято до провадження справу №522/5503/22. Прийнято до провадження справу №522/5503/22 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ДМС в Одеській області в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування п.2 рішення №152 від 08.04.2022 року ГУ ДМС в Одеській області, яким заборонено в`їзд на територію України громадянину Азербайджану ОСОБА_1 строком на 3 роки, провадження по якій відкрито ухвалою Приморського районного суду міста Одеси (суддя Домусчі Л.В.) від 16.05.2022 року. Прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовними вимогами позивача про визнання протиправним та скасування рішення відповідача №50 від 08.04.2022 року про заборону в`їзду в Україну громадянина Азербайджану ОСОБА_1 . Вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

В частині позовних вимог, що є предметом розгляду по даній справі представник позивача зазначив, що виходячи з конструкції правової норми, закріпленої в ч.2 ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 №3773-VІ (далі - Закон №3773-VІ) рішення про заборону подальшого в`їзду в Україну є не обов`язковою санкцією, а факультативною, яка може застосовуватись під час прийняття рішення про примусове повернення в країну походження, за наявності і передбачених Законом підстав.

При цьому ст.26 Закону №3773-VІ не визначено підстави для заборони в`їзду в Україну іноземцю або особі без громадянства, а лише передбачено можливість встановлення такої заборони строком на 3 роки, у випадку прийняття рішення про примусове повернення.

Представник зауважує, що одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, соціальні цінності, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Представник вказує, що відповідачем не вказано жодних обґрунтованих посилань необхідності прийняття разом із рішенням від 08.04.2022 року №152 про примусове повернення ОСОБА_1 в країну походження та зобов`язання його залишити территорію України у термін до 09.04.2022 року, додатково ще рішення про заборону позивачу подальшого в`їзду в Україну строком на три роки. Жодних доказів того, що нелегальне перебування на території країни з 20.10.2020 року призвело до порушення здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні, або можливості вчинення позивачем таких дій (порушень) у майбутньому, надано не було.

Представник просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідач до суду подав відзив на позов, в якому просив вімовити у задоволенні позову та зазначив, що 08.04.2022 працівниками ГУ ДМС і під час проведення оперативно-профілактичних заходів виявлено та запрошено до приміщення ГУ ДМС громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив правила перебування іноземців в Україні, а саме ухилився від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування.

В результаті проведеної перевірки встановлено, що громадянин Республіки Азербайджан ОСОБА_1 прибув на територію України 20.10.2020 легально, через КПП «Кучурган» за паспортним документом громадянина Республіки Азербайджан для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 терміном дії з 19.07.2018 до 18.07.2028. Тимчасово проживав за адресою: АДРЕСА_2 . Постійного місця проживання та законного джерела існування, у останнього не має.

Громадянин Республіки Азербайджан ОСОБА_1 порушив правила перебування іноземців в Україні, а саме ухилився від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування. З 2020 року не вчинив жодних спроб для легалізації власного становища та є нелегальним мігрантом, що останній розумів виходячи з його пояснень.

Складений відносно відповідача протокол про адміністративне правопорушення від 08.04.2022 №007943 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 08.04.2022 до нього застосований штраф у розмірі 1700 грн.

Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області 08.04.2022 прийняте рішення №152 про примусове повернення в країну походження громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язано останнього покинути територію України у термін до 09.04.2022.

Згідно інформації Інтегрованої міжвідомчої інформаційної - телекомунікаційної системи щодо контролю осіб транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон громадянин Республіки Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у визначений термін з території України виїхав, а саме перетнув державний кордон України 08.04.2022 через пункт пропуску «Староказаче» (Білгород-Дністровський район Одеської області) в напрямку Республіки Молдова, що свідчить про перебування громадянина Республіки Азербайджану ОСОБА_1 на території України без законних на те підстав.

Під час перевірки встановлено, що у зв`язку з тим, що позивач перебуває в Україні незаконно, тому відсутні реєстрація та достовірні відомості про його місце перебування, що ускладнює пошук особи правоохоронними органами у разі вчинення ним правопорушення, в тому числі кримінального, чим порушуються права і законні інтереси громадян України та інших осіб, які проживають в Україні.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється, зокрема, в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку.

Отже, в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку з боку громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , у ГУ ДМС в Одеській області існували наявні підстави до прийняття рішення від 08.04.2022 № 50 про заборону в`їзду в Україну позивачу.

Відповідно до ст.26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Тобто, законодавець в розумінні вищезазначених норм права не лише наділяє іноземця певними правами, але і покладає обов`язок забезпечення урегулювання іноземцем свого правового становища у легалізований спосіб, зокрема шляхом звернення до відповідного територіального підрозділу ДМС України.

Згідно ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції У країни та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Особа, яка бажає легалізувати своє перебування на території України в законодавчо встановлений спосіб, має бути зацікавлена у зібранні необхідних доказів на підтвердження необхідності такого перебування в Україні, у тому числі і шляхом використання всіх законодавчо визначених правових механізмів, та уникаючи при цьому зловживання своїми правами та нехтування обов`язками.

Представник відповідача вважає, що ГУ ДМС правомірно винесено рішення про примусове повернення позивача в країну походження та рішення про заборону в`їзду в Україну, та надано докази такої правомірності з посиланнями на конкретні норми чинного законодавства.

Дослідивши заяви по суті, надані учасниками справи докази, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Республіки Азербайджан (паспорт НОМЕР_1 ).

08.04.2022 працівниками ГУ ДМС під час проведення оперативно-профілактичних заходів виявлено та запрошено позивача до приміщення ГУ ДМС.

В результаті проведеної перевірки встановлено, що громадянин Республіки Азербайджан ОСОБА_1 прибув на територію України 20.10.2020 легально, через КПП «Кучурган» за паспортним документом громадянина Республіки Азербайджан для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 терміном дії з 19.07.2018 до 18.07.2028. Тимчасово проживав за адресою: АДРЕСА_2 . Постійного місця проживання та законного джерела існування, у останнього не мав, тобто встановлено, що позивач є нелегальним мигрантом.

Відносно відповідача складений протокол про адміністративне правопорушення від 08.04.2022 №007943 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 08.04.2022 до нього застосований штраф у розмірі 1700 грн.

Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області 08.04.2022 прийняте рішення №152 про примусове повернення влсраїну походження громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язано останнього покинути територію України у термін до 09.04.2022.

08.04.2022 року за порушення ч.1 ст.203 КУпАП, що виразилось в порушенні правил перебування іноземців в Україні, тобто ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, стосовно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МОД №007943 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 08.04.2022 року ПН МОД №008009 позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності в вигляді штрафу у розмірі 1700 грн.

08.04.2022 року ГУ ДМС України в Одеській області було прийняте рішення №152 про примусове повернення в країну походження громадянина Республіки Азербайджану ОСОБА_1 та зобов`язано його покинути територію України у термін до 09.04.2022 року (п.1 рішення), заборону в`їзду в Україну строком на три роки.

Також 08.04.2022 року ГУ ДМС України в Одеській області було прийняте рішення №50 про заборону позивачу в`їзду в Україну строком на три роки.

Позивач не погодився з рішенням відповідача прийнятим відносно нього та оскаржив його до Приморського районного суду міста Одеси.

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси (суддя Домусчі Л.В.) від 01.06.2022 року передано на розгляд до Одеського окружногоадміністративного суду позовну заяву ОСОБА_1 у частині вимог (2 частини прохальної частини), пред`явлених до ГУ ДМС про визнання протиправним та скасування рішення №152 від 08.04.2022 року про примусове повернення в країну походження іноземця або особи без громадянства.

Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 06.06.2022 року відмовлено у задоволенні позову громадянина Республіки Азербайджану ОСОБА_1 до ГУ ДМС України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення №152 від 08.04.2022 року про примусове поверненняв країну походження.

Суд вважає, що є не обґрунтованими вимоги позивача та такими, що не підлягають скасуванню п.2 рішення №152 від 08.04.2022 року ГУ ДМС в Одеській області, яким заборонено в`їзд на територію України громадянину Азербайджану ОСОБА_1 строком на 3 роки, та рішення відповідача №50 від 08.04.2022 року про заборону в`їзду в Україну громадянина Азербайджану ОСОБА_1 на три роки. При цьому виходить із наступного.

Закон України №3773-VІ визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Статтею 1 Закону визначено, що іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав (п.6); іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні (п.7); нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України (п.14).

Згідно зі ст.ст.2,3 Закону правовий статус іноземців та осіб без громадянства визначається Конституцією України, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України. Іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Позивач прибув на територію України 20.10.2020 року, строк його законного перебування на території України закінчився 18.01.2021 (90 днів від дня контролю).

У визначений термін 18.01.2021 року позивач за межі території України не виїхав. При цьому, позивач не звертався до ГУ ДМС України в Одеській області та інших територіальних підрозділів ДМС України з заявою про продовження терміну свого перебування, або про оформлення посвідки на тимчасове або постійне проживання в Україні, чи про оформлення статуса біженця, тобто з 2020 року по теперішній час не вчинив жодних спроб для легалізації власного становища.

Таким чином, з 18.01.2021 року позивач набув статусу нелегального мігранта.

Відповідно до ст.23 Закону України № 3773-VІ нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили кримінальні, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

Статтею 26 Закону встановлено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Частиною 2 ст.26 Закону визначено, що рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в`їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення.

Положення вказаної норми Закону також вказані в п.5 розділу І, п.3 розділу ІІ Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом МВС України, Адміністрації ДПС України, СБУ від 23.04.2012 року №353/271/150.

Таким чином, представник відповідача правомірно зазначає, що рішення про заборону подальшого в`їзду в Україну, яке приймається на підставі ч.2 ст.26 Закону України №3773-VІ, не є обов`язком додатковим заходом застосування до особи, відносно якою приймається рішення про примусове повернення в країну походження, за наявності і передбачених Законом підстав, тобто є дискреційним повноваженням ГУ ДМС.

У той же час, суд вважає неспроможним посилання представника позивача у даному випадку в обгрунтування позовних вимог на відсутність застосування заборони позивачу подальшого в`їзду в Україну строком на три роки з посиланням на застосування верховенства права з точки зору ідеології справедливості, а також на ненадання доказів що нелегальне перебування на території країни з 20.10.2020 року призвело до порушення здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні, або можливості вчинення позивачем таких дій (порушень) у майбутньому.

Між тим, як відповідно до ст.1 Закону України «Про національну безпеку»: національна безпека України - захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності, демократичного конституційного ладу та інших національних інтересів України від реальних та потенційних загроз (п.10); загрози національній безпеці - явища, тенденції і чинники, що унеможливлюють чи ускладнюють або можуть унеможливити чи ускладнити реалізацію національних інтересів та збереження національних цінностей України (п.6); національні інтереси України - життєво важливі інтереси людини, суспільства і держави, реалізація яких забезпечує державний суверенітет України, її прогресивний демократичний розвиток, а також безпечні умови життєдіяльності і добробут її громадян (п.10).

Позивач з 18.01.2021 року набув статусу нелегального мігранта, тобто на пртязі більш року не приймав будь-яких заходів до легалізації свого перебування в Україні. Під час перевірки встановлено, що він не мав постійного місця проживання в України, легальних доходів на своє проживання.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що ГУ ДМС при прийнятті оскаржуваним позивачем рішень діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, а тому позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2,5,6,7,9,139,242-246 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) у задоволенні адміністративного позову до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (вул. Преображенська,44,м. Одеса,65046, ) про визнання протиправним та скасування п.2 рішення № 152 від 08.04.2022 року ГУ ДМС в Одеській області, рішення №50 від 08.04.2022 року про заборону в`їзду в Україну строком на три роки.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва

.