Справа № 372/2341/22
Суддя: Зінченко О. М.
Дата ухвалення: 2022-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 372/2341/22
Провадження № 2-а-48/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2022 року м.Обухів

Обухівський районний суд Київської області в складі

Головуючого - судді Зінченко О.М.,

при секретарі судового засідання Литвинюк Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської митниці Державної митної служби України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Київської митниці Державної митної служби України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якому просив визнати дії начальника Київської митниці Державної митної служби України по складанню постанови від 02.09.2021 №1474/10000/21 протиправними та скасувати постанову про порушення митних правил від 02.09.2021 №1474/10000/21 і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову вказує, що постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про правопорушення митних правил № 1474/10000/21, складеною начальником Київської митниці Державної митної служби України С.Сілюком, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34000,00 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України. Так відповідно до змісту Постанови вбачається, що 30.06.2021 до відділу митного оформлення № 1 митного посту «Південний» Київської митниці громадянином ОСОБА_2 подано митну декларацію типу «ІМ40АА» №UA100480/2021/318653, з метою митного оформлення транспортного засобу марки RENAULT модель MEGANE SCENIC VIN № НОМЕР_1 , на підставі Закону України від 15 квітня 2021 року № 1403-ІХ «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо тимчасового спрощення митного оформлення транспортних засобів, ввезених на митну територію України». Відповідно до інформації, що міститься в електронній базі даних АСМО «Інспектор», транспортний засіб марки RENAULT модель MEGANE SCENIC VIN № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 був ввезений на митну територію України 15.05.2018, громадянином України ОСОБА_1 (паспорт серія НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), в режимі «транзит» через пункт пропуску «Рава-Руська-Хребенне» Львівської митниці. Таким чином, гр. ОСОБА_1 передав без дозволу митного органу транспортний засіб особистого користування марки RENAULT модель MEGANE SCENIC VIN № НОМЕР_1 , поміщений у митний режим «транзит», у користування особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим «транзит», чим вчинила порушення митних правил, передбачене ч. 4 ст. 469 МК України. Позивач стверджує, що не передавав у володіння, користування або розпорядження ані ОСОБА_2 , ані іншій особі транспортний засіб особистого користування марки RENAULT модель MEGANE SCENIC VIN № НОМЕР_1 , поміщений у митний режим «транзит». Просить постанову в справі про порушення митних правил від 02.09.2021 №1474/10000/21 визнати незаконною та скасувати.

Ухвалою суду від 24.08.2022 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Предстсавник відповідача в судове засідання не зя`вився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином направив до суду відзим, в якому зазначив, що постанова Київської митниці від 02.09.2021 року у справі про порушення митних правил №1474/10000/21 є законною, обґрунтованою прийнятою з урахуванням всіх фактичних обставин справи та відповідно до норм чиного законодавства, та достатні підстави для скасування постанови митниці відсутні.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення виходячи з наступних підстав.

У відповідності зі ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про правопорушення митних правил № 1474/10000/21, складеною начальником Київської митниці Державної митної служби України С.Сілюком, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34000,00 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України.

Відповідно до Постанови 30.06.2021 до відділу митного оформлення № 1 митного посту «Південний» Київської митниці громадянином ОСОБА_2 подано митну декларацію типу «ІМ40АА» №UA100480/2021/318653, з метою митного оформлення транспортного засобу марки RENAULT модель MEGANE SCENIC VIN № НОМЕР_1 , на підставі Закону України від 15 квітня 2021 року № 1403-ІХ «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо тимчасового спрощення митного оформлення транспортних засобів, ввезених на митну територію України».

Відповідно до інформації, що міститься в електронній базі даних АСМО «Інспектор», транспортний засіб марки RENAULT модель MEGANE SCENIC VIN № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 був ввезений на митну територію України 15.05.2018, громадянином України ОСОБА_1 (паспорт серія НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), в режимі «транзит» через пункт пропуску «Рава-Руська-Хребенне» Львівської митниці.

Перевіркою інформації, з використанням бази даних АСМО «Інспектор» встановлено, що транспортний засіб особистого користування марки RENAULT модель MEGANE SCENIC VIN № НОМЕР_1 з митної території України у строк, встановлений ч. 1 ст. 95 МК України, не вивозився та у інший митний режим не поміщувався.

Згідно з наданим відзивом представника відповідача підставою для притягнення позивача до відповідальності за ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України став висновок про порушення ним вимог ст. 380 Митного кодексу України. Зміст такого порушення полягає у передачі транспортного засобу особистого користування, тимчасово ввезеного на митну територію України, іншій особі.

Відповідно до абз.абз. 1, 3 ч. 5 ст. 380 Митного кодексу України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Положеннями ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України передбачено, що передача транспортного засобу особистого користування, тимчасово ввезеного на митну територію України чи поміщеного у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим транзиту, за винятком випадків, коли в транспортному засобі знаходиться особа, яка безпосередньо ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщувала його у митний режим транзиту, а так само використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 486 Митного кодексу України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Разом з тим, відповідачем в ході розгляду справи про порушення митних правил не встановлено та не відображено в оскаржуваній постанові фактичних обставин, за яких відбулося порушення вимоги ч. 5 ст. 380 Митного кодексу України.

Як раніше зазначалося, зміст виявленого митним органом порушення полягає у тому, що ОСОБА_1 , здійснивши ввезення транспортного засобу на митну територію України для особистого користування, передав його іншій особі.

Водночас, відповідачем взагалі не встановлено, коли, кому та за яких обставин відбулася передача транспортного засобу.

Встановлення такої обставини має істотне значення для вирішення питання щодо наявності підстав для притягнення позивача до відповідальності за ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України, адже вказана норма права була введена в дію вже після ввезення ОСОБА_1 відповідного транспортного засобу на митну територію України.

Так, п. 7 розділу I Закону України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» до ст. 469 Митного кодексу України було внесено зміни, а саме - назву статті викласти в такій редакції: «Стаття 469. Неправомірні операції з товарами, митне оформлення яких не закінчено, або з товарами, що перебувають на тимчасовому зберіганні під митним контролем, або з транспортними засобами особистого користування, тимчасово ввезеними на митну територію України чи поміщеними у митний режим транзиту» та доповнено новою частиною четвертою такого змісту: «Передача транспортного засобу особистого користування, тимчасово ввезеного на митну територію України чи поміщеного у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим транзиту, за винятком випадків, коли в транспортному засобі знаходиться особа, яка безпосередньо ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщувала його у митний режим транзиту, а так само використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

Згідно з п. 1 розділу IІ вказаного Закону він набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім пунктів 7 і 8 розділу I та підпункту 1 пункту 2 розділу II цього Закону, які набирають чинності через 270 днів з дня, наступного за днем опублікування цього Закону.

Тобто, п. 7 розділу I Закону України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» набирав чинності 22 серпня 2019 року, в той час як транспортний засіб марки RENAULT модель MEGANE SCENIC VIN № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 був ввезений на митну територію України 15.05.2018 року.

Таким чином, відповідачем як суб`єктом владних повноважень коли саме, кому та за яких обставин відбулася передача транспортного засобу ніби-то позивачем, не встановлено, що має важливе значення в контексті набрання чинності відповідню законодавчою нормою лише 22 серпня 2019 року.

Відповадіно до, ст.489 МК України передбачено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх відповідним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на відповідні органи, і за які Кодексом передбачена адміністративна відповідальність. Види порушень митних правил та відповідальність за такі правопорушення закріплено у главі 68 Кодексу.

Відповідно до ст.531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, саме Відповідачі зобов`язаний довести правомірність складання оскаржуваної постанови, зокрема, шляхом доведення належними, достовірними та допустимими доказами факту порушення Позивачем вимог закону, чого здійснено не було.

Судова колегія враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішенні у справі «Золотас проти Греції», про те, що стаття 1 Протоколу № 1, яка має за головну мету захистити особу від будь-якого посягання держави на повагу до її майна, може також вимагати позитивних зобов`язань, відповідно до яких держава має вжити певних заходів, необхідних для захисту права власності, зокрема, якщо існує прямий зв`язок між заходом, якого заявник може правомірно очікувати від влади, і ефективним користуванням ним своїм майном (Zolotas v. Greece, № 66610/09). Подібний висновок також викладений у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Капітал Банк АД проти Болгарії» (Capital Bank AD v. Bulgaria, № 49429/99).

У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини «Щокін проти України» (№ 23759/03 та № 37943/06) зазначено, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про «закон», стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі «Шпачек s.r.о.» проти Чеської Республіки» (SPACEK, s.r.o. v. THE CZECH REPUBLIC № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy № 33202/96).

Крім того, у рішеннях від 20 травня 2010 року та від 25 листопада 2008 року у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, в яких ЄСПЛ наголосив, що саме на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій та мінімізують ризик помилок.

Перевіряючи всі доводи обох сторін, апеляційний суд також приймає до уваги правову позицію ЄСПЛ, викладену в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», відповідно до якої «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Як убачається із вступної частини оскаржуваної постанови, її було ухвалено у відсутності Позивача, проте зазначено про те, що позивач повідомлявся належним чином, при цьому матеріали справи не містять доказів повідомлення Позивача про дату, час та місце розгляду справи у встановленому ст.277-2 КУпАП порядку.

Таким чином, Відповідачами не доведено, що при винесенні оспорюваної постанови було дотримано права позивача, передбачені ст.268 КУпАП, а саме: особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право знайомитися з матеріалами справи; давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням.

Тобто, із матеріалів справи убачається, що Відповідачем було порушено процедуру розгляду адміністративної справи.

Статтею 283 КУпАП встановлено вимоги щодо змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення, в якій повинні бути викладені всі обставини правопорушення, отримані на підставі дослідження та оцінки доказів в їх сукупності, обґрунтування наявності складу правопорушення. Вищезазначені вимоги закону Відповідачем при винесені постанови у повному обсязі не дотримані. Зокрема, відомості, викладені в описовій частині постанови не у повній мірі відповідають фактичним обставинам.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги Позивача ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. Постанова про його притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП підлягає скасуванню, а справа - закриттю.

Також, з урахуванням наданих Позивачем доказів, які містяться у матеріалах справи, суд вважає доведеним, що про існування оскаржуваної постанови позивачу стало відомо 15.08.2022 під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження АСВП: 69218063, що підтверджується відповідними відмітками у ньому.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що клопотання Позивача про поновлення строку для подачі адміністративного позову підлягає задоволенню.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що Відповідачем не доведено наявності обєктивної сторони інкрімінованого Позивачу правопорушення, а сама адміністративна справа розглянута Відповідачем з порушенням встновленої законом процедури.

Таким чином, у порядку ч. 1 ст. 139 КАС України, ураховуючи задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн.

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.58 Конституції України, ст.ст. 2, 5, 9, 72, 74, 75, 77, 205, 241, 242, 244, 246, 250, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Поновити строк на оскарження постанови про порушення митних правил від 02.09.2021 №1474/10000/21, винесеної начальником Київської митниці Державної митної служби України.

Визнати дії начальника Київської митниці Державної митної служби України по складанню постанови від 02.09.2021 №1474/10000/21 протиправними та скасувати постанову про порушення митних правил від 02.09.2021 №1474/10000/21.

Провадження по даній справі закрити.

Стягнути з Київської митниці Державної митної служби України на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи в порядку письмово провадження, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Зінченко