Справа № 420/6418/22
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2022-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/6418/22
Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К.С.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 травня 2022 року (суддя Єфіменко К.С., м. Одеса, повний текст рішення складений 31.05.2022) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

28 квітня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду з позовом до ГУ ДПС в Одеській області, в якому просила:

- стягнути з відповідача на користь позивача помилково нараховану суму єдиного соціального внеску у розмірі 9828,72 грн.;

- зобов`язати відповідача скасувати недоїмку з Єдиного внеску на суму, що становить 4089,83 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 травня 2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу ГУ ДПС в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-30837-50 від 08.02.2022 року.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням ГУ ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи та порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

На думку апелянта, оскільки позивачкою самостійно було подано звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2018 рік №15189923, в якому платником визначено суму у розмірі 9828,72 грн., у зв`язку з її непогашенням у інтегрованій картці платника 71040000 (єдиний внесок, що сплачується фізичними особами - підприємцями, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність (22%)) згідно наданого звіту виникла заборгованість зі сплати єдиного внеску. Таким чином апелянт вважає, що ним було правомірно винесено спірну вимогу і підстав для її скасування не вбачається.

Позивачка надіслала до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначив про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебувала на податковому обліку з 27 лютого 2012 року в Київській ДПI, як фізична особа підприємець на спрощеній системі оподаткування, здійснюючи діяльність згідно обраного основного виду діяльності "Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет".

З 21 жовтня 2021 року стан платника 11-припинено, але не знято з обліку (КОР не пусті).

З 14 серпня 2017 року ОСОБА_1 є пенсіонеркою за віком.

11 лютого 2019 року ОСОБА_1 самостійно подала "звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску" Додаток 5 Таблиця 1 за 2018 рік №15189923, в якому самостійно платником визначено суму у розмірі 9828,72 грн.

Того ж дня у інтегрованій картці платника 71040000 (єдиний внесок, що сплачується фізичними особами - підприємцями, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність (22%)) згідно наданого звіту виникла заборгованість зі сплати єдиного внеску.

2 грудня 2021 року ОСОБА_1 подала до ГУ ДПС з Одеській області заяву щодо помилкового надання звіту з єдиного внеску за 2018 рік та скасування недоїмки з єдиного внеску.

Листом від 13.12.2021 року №32861/6/15-32-24-003-10 заявницю було повідомлено, що у самостійного визначення платниками бази нарахування єдиного внеску, сплата здійснюється на загальних підставах.

Зазначена відмова зумовила ОСОБА_1 звернутися до суду з даним адміністративним позовом.

Судом також було встановлено, що 8 лютого 2022 року податковим органом відносно ОСОБА_1 було винесено податкову вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-30837-50 від 08.02.2022 року, в якій зазначена сума заборгованості всього 4089,53 грн., що складається з недоїмки у розмірі 3919,83 грн. та штрафних санкцій у розмірі 170 грн.

Доказів надіслання податковим органом платнику згаданої Вимоги та Рішення про застосування штрафних санкцій відповідачем надано не було.

Вирішуючи спір та частково задовольняючи позов ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що позивачка як пенсіонер за віком звільнена від сплати за себе єдиного внеску, тому самостійно поданий нею звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску 1 за 2018 рік №15189923, в якому самостійно визначено суму у розмірі 9828,72 грн., є помилковим.

З урахуванням обставин даної справи суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивачки є скасування, як протиправної, податкової вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-30837-50 від 08.02.2022 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Так, приписами частини другої статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень вказаним критеріям для оцінювання рішення, (дій) є достатньою підставою для задоволення адміністративного позову.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон №2464-VI), в статті 1 якого закріплено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу) (частина дванадцята статті 9 Закону №2464-VI).

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 1 Закону №2464-VI недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно зі статті 2 Закону №2464-VI, його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Відповідно до частини четвертої статті 4 Закону №2464-VI особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У відповідності до частини першої статті 25 Закону №2464-VI рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції №449 у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Пунктом 4 Інструкції №449 регламентовано право контролюючих органів формувати вимоги про сплату боргу (недоїмки) на підставі облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що особи, які зареєстровані як ФОП, перебувають на спрощеній системі оподаткування та одночасно є пенсіонерами за віком, звільняються від сплати ЄСВ, а також від подання звіту.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 20 березня 2018 року у справі №805/2195/17-а.

Надаючи правову оцінку доводам апелянта про те, що позивачка самостійно подала "Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску" Додаток 5 Таблиця 1 за 2018 рік №15189923, в якому самостійно платником визначено суму у розмірі 9828,72 грн., колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами позивачка з 2017 року є пенсіонеркою за віком, та отже згідно приписів статті 4 Закону №2464-VI, як особа, що звільнена від сплати за себе єдиного внеску, може бути платником єдиного внеску виключно за умови її добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Порядок укладання договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування встановлений у частині 3 статті 10 Закону №2464-VI, а саме: особи, зазначені у частині першій цієї статті, подають до податкового органу за місцем проживання відповідну заяву в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Податковий орган, що отримав заяву про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, має право перевіряти викладені в заяві відомості та вимагати від особи, яка подала заяву, документи, що підтверджують зазначені відомості.

З особою, яка подала заяву про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, податковим органом в строк не пізніше ніж 30 календарних днів з дня отримання заяви укладається договір про добровільну участь відповідно до типового договору, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Аналогічний порядок добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування передбачений Інструкцією №449.

Отже, підставою для нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на добровільних засадах є укладений договір про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, і позивачка може бути платником єдиного внеску виключно за умови її добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Водночас доказів того, що позивачкою укладався договір щодо добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування між нею та відповідачем в матеріалах справи відсутні.

Ураховуючи, що позивачка у добровільному порядку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування не перебувала, є пенсіонеркою за віком, обов`язку сплачувати єдиний внесок у неї відсутній.

Подання же нею звітності про нарахування єдиного внеску не є визначальним для прийняття податкової вимоги, оскільки добровільна участь у сплаті єдиного внеску підтверджується не шляхом подання звітності, а шляхом укладення договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та сплати коштів.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 4 вересня 2020 року у справі №806/1503/16.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним способом відновлення порушеного права ОСОБА_1 є скасування податкової вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 08.02.2022 року№Ф-30837-50.

Доводи апеляційної скарги відповідача вказаних висновків не спростовують та є тотожними заперечень до адміністративного позову, факти та мотивування яких повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні справи.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, апеляційна скарга ГУ ДПС задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 травня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 6 ст. 12, ст. 257 та ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя І.П.Косцова

Суддя Ю.В.Осіпов