Справа № 160/9157/22
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 вересня 2022 року Справа № 160/9157/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Галерея скла та порцеляни» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови, -
01.07.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «Галерея скла та порцеляни» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Одеської митниці (далі - відповідач), в якій позивач просить визнати протиправними та скасувати прийняті Одеською митницею:
-картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500020/2022/000256 та
-рішення про коригування митної вартості товарів від 30.03.2022 року №UА500020/2022/000187/2.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.07.2022 позовна заява була залишена без руху та позивачеві надано строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову.
08.07.2022 позивачем усунено недоліки позову.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.07.2022 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі №160/9157/22; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
Копія ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.07.2022 направлена сторонам, відповідачу разом із копією позовної заяви з додатками у паперовому вигляд, та отримана відповідачем 21.07.2022, згідно із рекомендованим поштовим повідомленням, що міститься в матеріалах справи.
01.08.2022 від Одеської митниці через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії документів, на яких ґрунтується оскаржуване рішення.
08.08.2022 від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (з доказами відправлення відповідачу (фіскальний чек АТ «Укрпошта» від 08.08.2022), в якій зазначає непогодження з доводами відповідача, відзив не спростовує обґрунтованість позовних вимог. Відповідачем неправдиво повідомлено, що позивач не скористався правом відповідно до п.3 ст.53 МК України щодо надання додаткових документів для підтвердження митної вартості. При цьому, позивач вказав, що документи, долучені відповідачем до клопотання, надані позивачем листом від 18.03.2022 вих. №25 у відповідь на повідомлення від 17.03.2022, яким позивач виявив незгоду щодо виявлених відповідачем розбіжностей. За таких обставин, позивач просить позов задовольнити у повному обсязі.
Відповідно до частин першої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Відповідно до частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Згідно з частиною п`ятою статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Галерея скла та порцеляни» зареєстроване юридичною особою в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань з 26.05.2003, про що вчинено запис про проведення державної реєстрації юридичної особи за кодом 32502453; основний вид господарської діяльності за КВЕД: 46.44 Оптова торгівля фарфором, скляним посудом і засобами для чищення.
15.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Галерея скла та порцеляни» (покупець) та компанією «ЕL LEWAA FOR GLASS MANUFACTURING CO (СІТY GLASS)» (Єгипет) (продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт від 15.08.2021 №ЕLGМ-GА001 (а.с.19-25), згідно з пунктом 1.1. якого продавець приймає на себе обов`язок продати, а покупець приймає на себе зобов`язання купити і прийняти від продавця товари, виготовлені «ЕL LEWAA FOR GLASS MANUFACTURING CO. (СІТY GLASS)» відповідно до номенклатури, в кількості та за цінами, визначеним в Інвойсі та/або специфікації, як додатку до цього контракту. Кожна поставка оформлюється окремим інвойсом та/або специфікацією до контракту, яка є невід`ємною частиною.
Відповідно до пункту 2.3. контракту кількість товару вказується в інвойсі та/або специфікації.
Пунктом 3.1. контракту відвантаження товару здійснюється на умовах FОВ (Інкотермс 2010). Умови поставки FОВ Олександрія.
Згідно з пунктами 4.1., 4.2. контракту ціни на товари, які поставляються за цим контрактом, встановлений в USD та включають вартість пакування, маркування, тару та навантаження. Вартість контракту визначається як сума всіх Інвойсів та/або специфікацій відвантажених на адресу покупця.
Відповідно до пунктів 5.1., 5.3. контракту, якщо інше не узгоджено сторонами в письмовому вигляді, всі платежі за товар здійснюються в USD у вигляді 100% передплати відповідно до попереднього інвойсу (30% депозит та 70% баланса перед відвантаженням). Умови оплати можуть бути змінені на протязі строку дії контракту, узгоджені сторонами і оформлені у відповідному додатку чи специфікації.
Згідно із специфікацією № 6 від 14.11.2021 сторонами погоджено, що оплата буде здійснюватися як 100% передоплата.
Листом компанії «ЕL LEWAA FOR GLASS MANUFACTURING CO. (СІТYGLASS)» від 11.01.2022 для Товариства з обмеженою відповідальністю «Галерея скла та порцеляни» повідомлено, що під час завантаження контейнера не було в наявності повної кількості кухля РАRІS, таким чином довантажено 48 коробів кухля МОСНА, щоб заповнити контейнер, в рахунок специфікації 4 від 25.10.2021 (а.с.66-67).
2. Кухоль МОСНА 330 мл. 24 шт/техтара, арт. 3М300217, в кількості 48 коробів, ціна за короб 7,92дол.США, на суму 380,16дол.США.
17.03.2022 з метою митного оформлення поставки товару Товариством з обмеженою відповідальністю «Галерея скла та порцеляни» подано до Одеської митниці митну декларацію №UА500020/2022/006323.
Так, згідно із ЕМД ІМ 40 ДЕ №UА500020/2022/006323 її подано для здійснення митного оформлення товару:
За результатами перевірки документів та відомостей, доданих до митної декларації, митним органом встановлено, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності.
Декларанту сформовано електронне повідомлення, відповідно до якого подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:
1) відповідно до пп. в) п.2 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно п.4.1. контракту витрати на упаковку, маркування та тару включені у вартість товару. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі, калькуляції тощо) відсутні дані щодо включення даної складової митної вартості до ціни товарів та її фактичний розмір, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів;
3) у поданому до митного оформлення розрахунку ціни (калькуляції) на умовах поставки FОВ Олександрія відсутня складова митної вартості з витрат на навантаження на транспортний засіб для здійснення транспортування до порту навантаження судна;
4) наданий до митного оформлення прайс-лист виробника товарів адресований ТОВ «Галерея скла та порцеляни», тобто даний прайс-лист не призначений для необмеженого кола осіб та не може використовуватись для підтвердження заявленої митної вартості оцінюваних товарів. Крім того, у прайс-листі не зазначено в якій валюті вказані ціни за товар.
Враховуючи вищезазначене, відповідно до частини 3 статті 53 МКУ зобов`язано декларанта протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. У відповідності до частини 6 статті 53 МКУ декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленою ним митної вартості товарів.
На повідомлення митного органу позивачем листом № 25 від 18.03.2022 (а.с.32) надано наступні пояснення:
« 1) згідно п.4.1. контракту витрати на упаковку, маркування та тару включені у вартість товару, яка вказана в інвойсі. Пакувальний лист містить інформацію щодо фактичних розмірів упаковки. В калькуляції пункт «Витрати на виробництво» включає в себе також витрати на упаковку, маркування та тару, що підтверджується листом від виробника;
3) в калькуляції пункт «Транспортні втрати» включає в себе витрати на навантаження на транспортний засіб для здійснення транспортування до порту навантаження судна, що підтверджується листом від виробника;
4) прайс-лист виробника товарів адресований ТОВ «Галерея скла та порцеляни» був наданий в даному вигляді на запит ТОВ «Галерея скла та порцеляни» ціни в дол.США лише кухлів, які вказані в даному прайс-листі. Інший асортимент товарів виробника, не цікавить;
5) надаємо виписку з бухгалтерської документації, а саме: картка рахунку 632, оборотно-сальдова відомість по рахунку 632, прибуткові накладні, видаткові накладні, інвойси та специфікації попередніх поставок. Примітка: в інвойсі 498.2021 від 13.11.2021 вказано 2 контейнери кухлів Parisта Conical. Розшифрування бухгалтерських документів щодо кухля Conical надавалося раніше при попередньому розмитненню. На даний момент надаємо бухгалтерську документацію стосовно кухлів Parisта Mocha, зазначених у специфікаціях 2, 4, 6.
6) у зв`язку з тим, що каталог в електронному вигляді в форматі рdf і має великий розмір, тому надаємо сторінки каталогу, які стосуються товарів, вказаних в інвойсі. Каталог товарів, який представлений на сайті, датується 2019р. і в ньому відсутній кухоль Mocha, у зв`язку з тим, що був вироблений в 2020р. Лист від виробника надається. З повним асортиментом товарів та каталогом можна ознайомитись на сайті виробникаwww.cityglass.com;
7) інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини не маємо».
За результатами перевірки наданих відомостей щодо митної вартості товару, а також неподання декларантом документів згідно із переліком, митним органом зроблено висновок про те, що використані декларантом відомості не підтверджені документально, та повідомлено, що митну вартість товарів, заявлених до митного оформлення за МД №UА500020/2022/006323, буде скориговано, митна вартість оцінюваних товарів буде визначена з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифами і торгівлі (GATT) другорядним методом.
З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз цінової інформації, яка міститься в АСМО «Інспектор» та встановлено, що по товару №1, враховуючи інформацію по товарах, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим та становить 2,21 дол.США/кг нетто, ніж заявлено декларантом 0,98дол.США/кг нетто (МД №UА209170/2022/002798 від 17.01.2022).
Одеською митницею було прийняте рішення про коригування митної вартості товарів №UА500020/2022/000187/2 від 30.03.2022.
Вказаним рішенням скориговано заявлену митну вартість та визначено ціну товару із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості - 2-ґ (резервного методу).
У графі 33 зазначеного рішення митний орган навів наступні підстави його прийняття:
-у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі, калькуляції тощо) відсутні дані щодо включення витрат на упаковку, маркування та тару до складової митної вартості до ціни товарів та її фактичний розмір, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів;
- у поданому до митного оформлення розрахунку ціни (калькуляції) на умовах поставки FОВ Олександрія відсутня складова митної вартості з витрат на навантаження на транспортний засіб для здійснення транспортування до порту навантаження судна;
- наданий до митного оформлення прайс-лист виробника товарів адресований ТОВ «Галерея скла та порцеляни», тобто даний прайс-лист не призначений для необмеженого кола осіб та не може використовуватись для підтвердження заявленої митної вартості оцінюваних товарів; у прайс-листі не зазначено в якій валюті вказані ціни за товар.
У зв`язку із прийняттям рішення №UА500020/2022/000187/2 від 30.03.2022 митним органом оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UA500020/2022/000256 про відмову у митному оформленні (випуску) товарів.
Товар випущений у вільний обіг за МД №UA500020/2022/006867 від 30.03.2022.
Не погодившись із рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів та карткою відмови у митному оформленні товару, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Правовідносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012 року).
Згідно із частиною 1 статті 7 Митного кодексу України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної митної політики, становлять митну справу.
Митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (п.24 ч.1 ст.4 Митного кодексу України).
Відповідно до частини першої статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частинами першої, другої статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої, другої статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Згідно з частиною першою статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Частиною 4 статті 53 Митного кодексу передбачено, що у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина пята статті 53 Митного кодексу України).
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частина 6 статті 53 Митного кодексу України).
Таким чином, право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частиною першою статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Відповідно до частин другої, третьої статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Приписами статті 337 Митного кодексу України передбачено, що перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.
Згідно пунктом 1 частини четвертої статті 54 цього Кодексу контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною шостою статті 54 Митного кодексу України передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до частини першої статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Згідно з частиною другої статті 55 Митного кодексу України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;
а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:
у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;
у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;
б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Відповідно до частини першої статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Відповідно до ч.ч.2-8 ст.57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Частиною 7 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Системний аналіз вказаних положень Митного кодексу України дає підстави дійти висновку, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів. У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 Митного кодексу України).
Згідно з частиною шостою статті 53 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27.06.2019р. в адміністративній справі №803/667/17.
Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Тягар доведення неправильності заявленої митної вартості лежить на митному органі.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
В свою чергу, відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Таке правозастосування узгоджується з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 31.03.2015р. у справі №21-127а15, яке враховується судом відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.
В ході судового розгляду справи встановлено, що відповідачем прийнято рішення №UА500020/2022/000187/2 від 30.03.2022 про коригування митної вартості товару за МД №UА500020/2022/006323 від 17.03.2022.
Підставою для здійснення коригування митної вартості в сторону збільшення ціни товару із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості (2-ґ - резервного методу) стали висновки митного органу про те, що у наданих на підтвердження заявленої митної вартості документах є розбіжності, а також ненадання документів у спростування виявлених невідповідностей та на вимогу митного органу, про що зазначено у гр.33 рішення, та у відзиві.
Так, у рішенні №UА500020/2022/000187/2 від 30.03.2022 відповідач обґрунтував такі висновки наступним:
-у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі, калькуляції тощо) відсутні дані щодо включення витрат на упаковку, маркування та тару як складової митної вартості до ціни товарів та її фактичний розмір, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів;
- у поданому до митного оформлення розрахунку ціни (калькуляції) на умовах поставки FОВ Олександрія відсутня складова митної вартості з витрат на навантаження на транспортний засіб для здійснення транспортування до порту навантаження судна;
- наданий до митного оформлення прайс-лист виробника товарів адресований ТОВ «Галерея скла та порцеляни», тобто даний прайс-лист не призначений для необмеженого кола осіб та не може використовуватись для підтвердження заявленої митної вартості оцінюваних товарів; у прайс-листі не зазначено в якій валюті вказані ціни за товар.
Однак, викладені у графі 33 вказаного рішення зауваження є безпідставними та їх не можна віднести до таких, які можуть слугувати підставою для витребування додаткових документів.
Суд звертає увагу, право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Разом з цим, відповідачем не доведено ані у рішенні, що оскаржується, ані у відзиві на позов, що подані позивачем до митного оформлення документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Доводи митного органу в якості підстави для витребування додаткових документів та наявності розбіжностей про відсутність у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі, калькуляції тощо) даних щодо складової митної вартості товару (а саме: на упаковку, маркування та тару), не враховуються судом з наступного.
Відповідно до підпункту в) пункту 1 частини десятої 10 статті 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті витрати, понесені покупцем: вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.
Тобто, такі витрати як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, не включаються до ціни товару при визначені митної вартості, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена покупцем.
Як вбачається з матеріалів справи, поставка оцінюваного товару здійснена на підставі зовнішньоекономічного контракту від 15.08.2021 № ЕLGМ-GА001.
За умовами пункту 1.1. контракту продавець приймає на себе обов`язок продати, а покупець приймає на себе зобов`язання купити і прийняти від продавця товари, виготовлені «ЕL LEWAA FOR GLASS MANUFACTURING CO. (СІТY GLASS)» відповідно до номенклатури, в кількості та за цінами, визначеним в Інвойсі та/або специфікації, як додатку до цього контракту.
За умовами пункту 4.1. контракту сторонами погоджено, що ціни на товари, які поставляються за цим контрактом, встановлений в USD та включають вартість пакування, маркування, тару та навантаження.
Отже, умовами контракту ціна товару, яка визначена в USD (доларах США), зазначається у специфікації та/або інвойсі до контракту та включає вартість упаковки, маркування, тару та навантаження товару.
Крім того, листом компанії «ЕL LEWAA FOR GLASS MANUFACTURING CO. (СІТY GLASS)» від 18.03.2022 для ТОВ «Галерея скла та порцеляни» (а.с.73) продавцем повідомлено, що в таблиці калькуляції собівартості товарів пункт «Витрати на виробництво» включає в себе також витрати на упаковку, маркування та тару.
Враховуючи наведені умови, зауваження митного органу щодо відсутності у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі, калькуляції тощо) даних про включення витрат на упаковку, маркування та тару є безпідставними, оскільки вони в ціні товару.
За таких обставин, що у відповідача не було обґрунтованих підстав для витребування у позивача додаткових документів в силу положень частини третьої статті 53 Митного кодексу України.
Щодо зауважень митного органу по банківському платіжному документу, наданого до митного оформлення.
Пунктами 5.1., 5.3. контракту передбачено, якщо інше не узгоджено сторонами в письмовому вигляді, всі платежі за товар здійснюються в USD у вигляді 100% передплати відповідно до попереднього інвойсу (30% депозит та 70% баланса перед відвантаженням). Умови оплати можуть бути змінені на протязі строку дії контракту, узгоджені сторонами і оформлені у відповідному додатку чи специфікації.
Платіжне доручення в іноземній валюті №477 від 11.01.2022 по своїй суті є банківським платіжним документом та містить реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару (у гр.70 «Призначення платежу» платіжного доручення зазначено, що оплата здійснена за відповідно до контракту від 15.08.2021 № ЕLGМ-GА001 та специфікації №6 від 14.11.2021) та містить відмітку банку.
З урахуванням умов Контракту, специфікації №6 від 14.11.2021 та банківського платіжного документа від 11.01.2022 №477, які надавалися до митного оформлення, зауваження митного органу щодо оплати за товар безпідставні та спростовуються матеріалами справи.
При цьому, суд звертає увагу, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
Крім того, суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до митних декларацій на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 11.04.2018р. у справі №804/4680/16.
Щодо висновків митного органу про те, що у поданому до митного оформлення розрахунку ціни (калькуляції) відсутня складова митної вартості з витрат на навантаження на транспортний засіб для здійснення транспортування до порту навантаження судна, суд зазначає наступне.
У спірному випадку партія товару за специфікацією №6 від 14.11.2021 відповідно до контракту від 15.08.2021 №ЕLGМ-GА001 поставлялась на умовах FОВ-Олександрія згідно міжнародних торговельних правил Інкотермс 2010 .
Базис поставки FОВ, визначений в Міжнародних торговельних правилах «Інкотермс 2010», покладає на продавця обов`язок по виконанню експортних митних процедур для вивезення товару з оплатою експортних мит і інших зборів у країні відправлення, однак продавець не зобов`язаний виконувати митні формальності для ввезення товару, сплачувати імпортні мита або виконувати інші імпортні митні процедури при ввезенні.
Покупець зобов`язаний оплатити фрахт судна, розвантажити в порту прибуття, виконати імпортне митне оформлення з оплатою імпортних мит і зборів, і доставити товар до місця призначення.
Ціна FОВ (FОВ ргісе) означає, що контрактна (інвойсна або митна) ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, а також вартості доставки в порт відвантаження і завантаження вантажу на борт судна без вартості перевезення (фрахту) в порт призначення.
Відповідно до п.4.1. контракту від 15.08.2021 №ЕLGМ-GА001 сторонами погоджено, що ціни на товари, які поставляються за цим контрактом, встановлений в USD та включають вартість пакування, маркування, тару та навантаження.
Отже, поряд з витратами на пакування, маркування, тару до ціни товару також включена вартість на навантаження, що прямо передбачено контрактом та відноситься до його основних умов.
Крім того, відповідно до листа листом компанії «ЕL LEWAA FOR GLASS MANUFACTURING CO. (СІТY GLASS)» від 18.03.2022 для ТОВ «Галерея скла та порцеляни» (а.с.73) продавцем повідомлено, що в таблиці калькуляції собівартості товарів пункт «Транспортні витрати» включає в себе витрати на навантаження на транспортний засіб для здійснення транспортування до порту навантаження.
Верховний Суд у постановах від 02.03.2018 у справі № 804/2997/17, від 12.03.2019 у справі №817/604/17 висловив наступний правовий висновок: Згідно базису поставки FОВ Інкотермс 2010 продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати й ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець. За умовами терміну FОВ на продавця покладається обов`язок по митному очищенню товару для експорту. Даний термін може застосовуватися тільки під час перевезення товару морським або внутрішнім водним транспортом. Ціна FОВ складається зі: закупівельної ціни товару; упаковки, маркування; отримання ліцензій та дозволів; держмита та інших митних зборів, податків (імпортні та експортні); витраті на транспортування в порт відправлення; фрахту судна; завантаження та розміщення товару/ на кораблі; розвантаження в порту прибуття; оплати перевізнику при транспортуванні до складу або магазину.
За таких обставин, зазначені митницею зауваження щодо відсутності у розрахунку ціни (калькуляції) на умовах поставки FОВ Олександрія складової митної вартості з витрат на навантаження безпідставні, оскільки такі витрати включені до фактурної ціни товару та не потребують додаткового підтвердження (зазначення).
Поряд з цим, суд зауважує, що калькуляція собівартості товару законодавством не віднесена до розрахункового документа, відтак, вона не є документом, який впливає на вартість товару, за якою сторони домовились здійснити операцію купівлі-продажу такого товару. Законодавець не визначив такий документ серед документів, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи містять відомості щодо ціни. Тобто калькуляція є довідковим документом постачальника, не є обов`язковим для митного оформлення вантажу та не впливає на визначення митної вартості.
Таким чином, висновки відповідача щодо калькуляції є необґрунтованими, а позиція митного органу в цій частині є помилковою.
Щодо зауважень митного органу до прайс-листа, суд зазначає наступне.
Прайс-лист є документом довільної форми і діючим законодавством, у тому числі міжнародним, не встановлено типової форми прайс-листа.
Згідно із загальноприйнятою світовою практикою прейскурант (прайс-лист) має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару. Наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів) не може свідчити про заниження позивачем митної вартості товарів.
Відповідно до вимог ч.3 ст.53 МК України прайс-лист є додатковим документом, а не основним.
У контексті спірних правовідносин, прайс-лист не є тим обов`язковим документом, який надається на підтвердження митної вартості товару та не є єдиним доказом, який в кінцевому результаті впливає на числове значення заявленої митної вартості товарів. При цьому, він містить необхідну для предмета доказування інформацію і у сукупності з іншими наявними у справі доказами дає змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відомості, зазначені у прайс-листі, знайшли своє підтвердження у первинних документах, Специфікації та інвойсі.
Таким чином, зауваження митниці щодо прайс-листа не є підставою для витребування додаткових документів або неврахування їх, як документів, на підтвердження заявленої вартості товару.
Щодо інших запитуваних митницею під час проведення консультації додаткових документів, суд вважає за необхідне зазначити, виписка з бухгалтерської документації, каталоги, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, в силу положень ч.3 ст. 53 МК України також є додатковими документами та надаються декларантом за наявності виключно у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Проте, митним органом у повідомленні про необхідність надання додаткових документів жодним чином не обґрунтовано, які саме розбіжності можуть усунути саме вказані запитувані митним органом документи.
Враховуючи викладене, суд вважає, що по суті вказані митним органом зауваження в оскаржуваному рішенні носять формальний характер, що у їх сукупності та окремо кожне не вказує на наявність підстав для коригування заявленої декларантом вартості товару. Зазначені митницею у повідомленні декларанту та рішенні про коригування митної вартості зауваження та невідповідності, які стали підставою прийняття рішення про коригування митної вартості, не можуть бути визнані об`єктивними, обґрунтованими та такими, що впливають на числові значення заявленої митної вартості, що свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Крім цього, у рішенні про коригування митної вартості товарів відсутні порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за другорядним методом (резервний метод), відсутні пояснення щодо зроблених коригувань .
Відповідно до пунктів 2, 4 частини 2 статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Згідно із пунктом 2.1. Наказу Міністерства фінансів України 24.05.2012 № 598 «Про затвердження Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.
Натомість, у рішенні про коригування митної вартості жодних пояснень щодо зроблених коригувань, а також докладної інформації та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні не зазначено.
Крім того, у рішенні про коригування митної вартості відповідач зазначає, що рівень митної вартості є більшим по товару №1 (МД від 17.01.2022 № UA209170/2022/002798 та становить 2,21дол.США/кг (ніж заявлено декларантом 0,98дол.США/кг нетто), водночас, інформація щодо рівня інших товарів, зазначених у МД, рішення не містить.
Обставина про наявність в автоматизованій системі митного органу інформації, що товар, який задекларовано позивачем, розмитнювався іншими особами за значно вищою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 29.01.2019 справа №815/6827/17, від 22.04.2019 справа № 815/6242/17, від 07.08.2018 справа №815/3400/17.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що надані позивачем до митного оформлення документи повною мірою підтверджують числові значення складових митної вартості, відомості в них не мають протиріч, невідповідностей або розбіжностей, які б не дозволяли митному органу провести обчислення митної вартості за основним методом, документи у своїй сукупності підтверджують заявлену позивачем митну вартість та її складові частини, відомості про визначення митної вартості в цих документах є базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, достатність яких не спростована відповідачем, а тому вказані відповідачем в оспорюваному рішенні обставини не можуть бути підставами для коригування такої митної вартості.
Митним органом не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за ціною договору.
Відтак, підстави для незастосування першого методу визначення митної вартості судом не встановлені, наявність підстав для коригування митної вартості товару відповідачем не доведена.
З таких обставин, рішення відповідача про коригування митної вартості товару від 30.03.2022 №UA500020/2022/000187/2 прийнято не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, та необґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, тобто не відповідає критеріям, визначених частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, тому є протиправним та підлягає скасуванню.
Надаючи правову оцінку прийняттю відповідачем картки відмови у митному оформленні №UA500020/2022/000256, яка є предметом спору у цій справі, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною 12 статті 264 Митного кодексу України, у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.
Картка відмови складається за допомогою АСМО у межах строку, відведеного статтею 255 Кодексу для завершення митного оформлення, посадовою особою митного органу, якою прийнято рішення про відмову.
У картці відмови зазначаються причини відмови, наводяться вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також вказується інформація про порядок оскарження рішення про відмову.
Як вбачається з матеріалів справи, у картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2022/000256 зазначено такі причини для відмови у митному оформлені (випуску) товарів: прийняття рішення про коригування митної вартості №UA500020/2022/000187/2 від 30.03.2022.
Оскільки судом скасовано рішення про коригування митної вартості від 30.03.2022 №UA500020/2022/000187/2 через його протиправність, картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UA500020/2022/000256 також підлягає скасуванню.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За приписами статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
При цьому, відповідачем не доведено належними доказами правомірність своїх рішень у спірних правовідносинах.
Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Зважаючи на викладене, судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду з цією позовною заявою у загальному розмірі в сумі 5479,79 грн., сплачений позивачем за платіжними дорученнями №2657 від 20.06.2022 на суму 2998,79 грн. та №2720 від 07.07.2022 на суму 2481,00 грн., підлягають стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 9, 72-90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UА500020/2022/000187/2 від 30.03.2022.
Визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці №UА500020/2022/000256.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення суду складено 12.09.2022.

Суддя М.М. Бухтіярова