Справа № 640/6345/21
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2022-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2022 року м. Київ № 640/6345/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Колодяжного В.Є., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

Державного підприємства Готель Козацький Міністерства оборони України

до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

про визнання протиправною та скасування постанови

представники сторін: позивача Матійко Д.В.;

відповідача не з`явилися,

ВСТАНОВИВ:

Державним підприємством Готель КОЗАЦЬКИЙ Міністерства оборони України (адреса: 01001, м. Київ, вул. Михайлівська, 1/3, ідентифікаційний код 14303572) (далі позивач, ДП Готель Козацький) подано на розгляд Окружному адміністративному суду міста Києва позов до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 110, ідентифікаційний код 34967593, ел. пошта ) (надалі відповідач, Шевченківський відділ ДВС), у якому позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу у розмірі 10 200,00 грн, від 11 лютого 2021 року, винесену Головним державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Руденко Наталією Вікторівною у виконавчому провадженні № 48020006.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.04.2021 (суддя Клочкова Н.В.) відкрито провадження в даній адміністративній справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.04.2021 адміністративну справу № 640/6345/21 за позовом Державного підприємства Готель Козацький Міністерства оборони України до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправним та скасування рішення, передано на розгляд Шевченківському районному суду міста Києва.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 04.10.2021 (суддя Волошина В.О.) передано матеріали справи за позовом Державного підприємства Готель Козацький Міністерства оборони України до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправним та скасування рішення на розгляд до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Супровідним листом Шевченківського районного суду міста Києва від 30.06.2022 матеріали справи № 640/6345/21 направлено до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вказану справу передано для розгляду судді Окружного адміністративного суду м. Києва Пащенку К.С.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.08.2022 прийнято до провадження адміністративну справу № 640/6345/21; призначено справу до розгляду за правилами, передбаченими ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України (скорочено - КАС України) у судове засідання на 23.08.2022.

Призначеної дати представники відповідача в судове засідання не з`явилися.

Представник позивача наголосив на наявності підстав для задоволення позову, та відмітив про можливість здійснення розгляду справи у порядку письмового провадження.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ДП Готель Козацький зазначає, що ухвалою Шевченківського районного суд міста Києва від 08 травня 2014 року по справі № 761/7764/14 надано дозвіл на примусове виконання остаточного рішення Арбітражного інституту Торгової палати м. Стокгольма ухваленого 30 вересня 2011 року (в редакції 20 жовтня 2011 року, із змінами, внесеними Постановою № 3 від 20 жовтня 2011 року) у справі № V 001/2011 за позовом Карлтон Трейдінг ЛТД, ТОВ "Карлтон Трейдінг Україна" до Державного підприємства «Готель «Козацький» Міністерства оборони України, серед яких і виконавчий лист N 761/7764/14-ц, виданий 17.06.2014 про зобов`язання ДП "ГОТЕЛЬ "КОЗАЦЬКИЙ" передати ТОВ "Карлтон Трейдінг Україна" повноваження учасника договору, якому доручено ведення загальних (спільних) справ.

Поряд із цим, позивач акцентує, що рішенням Господарського суду міста Києва від 17 січня 2012 року у справі № 32/612, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 17 квітня 2012 року та постановою Вищого господарського суду України від 10 липня 2017 року, договір про спільну інвестиційну діяльність за участю іноземного інвестора ТОВ «Карлтон Трейдінг Україна» від 03 жовтня 2000 року визнано недійсним, що свідчить про відсутність у позивача обов`язку виконувати умови недійсного правочину.

Тому, за переконанням ДП Готель Козацький, спірна постанова є протиправною, так як наявними є обставини, що унеможливлюють виконання відповідного судового рішення.

Відповідач з викладеними позивачем твердженнями не погоджується, та у поданому відзиві на позовну заяву висвітлив про правомірність прийнятої оскаржуваної постанови.

Наразі суд відзначає, що за ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів (ч. 3 ст. 194 КАС України).

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (ч. 9 ст. 205 КАС України).

За таких обставин, беручи до уваги належне повідомлення відповідача про час та місце судового засідання, докази чого містяться в матеріалах справи, приймаючи до уваги клопотання позивача, суд вважає за можливе розглянути справу у порядку письмового провадження на підставі наявних у ній матеріалів згідно ч. 3 ст. 194, ч. 9 ст. 205, ч. 3 ст. 268 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Рішенням Арбітражного інституту Торгової палати м. Стокгольма від 30 вересня 2011 року із змінами, внесеними постановою від 20 жовтня 2011 року № 3 у справі V (001/2011) за позовом Карлтон Трейдінг ЛТД, ТОВ "Карлтон Трейдінг Україна" до Державного підприємства «Готель «Козацький» Міністерства оборони України ухвалено:

« 1. Договір про спільну інвестиційну діяльність за участю іноземного інвестора (без створення нової юридичної особи) між ТОВ «Карлтон Трейдінг Україна», Карлтон Трейдінг ЛТД та ДП «Готель «Козацький» від 03 жовтня 2000 року з урахуванням додаткових угод до нього (Додаткова угода №1 від 02 березня 2001 р.; Додаткова угода №2 від 12 січня 2004 р.; Додаткова угода №01-А від 21 жовтня 2004 р.; Додаткова угода №01-В від 24 грудня 2004 р. Додаткова угода №3 від 07 червня 2007 р.; Додаткова угода №4 від 14 травня 2010 р.) є обов`язковим для сторін.

2. Частка (сумарний пай) ТОВ «Карлтон Трейдінг Україна» в спільній діяльності за договором про спільну інвестиційну діяльність за участю іноземного інвестора (без створення нової юридичної особи) між ТОВ «Карлтон Трейдінг Україна», Карлтон Трейдінг ЛТД та ДП «Готель «Козацький» від 03 жовтня 2000 року в цілому складає в грошовому вираженні 29 347 881,13 гривень, у відсотковому вираженні 40,59%.

3. Частка (сумарний пай) Карлтон Трейдінг ЛТД у спільній діяльності за договором про спільну інвестиційну діяльність за участю іноземного інвестора (без створення нової юридичної особи) між ТОВ «Карлтон Трейдінг Україна», Карлтон Трейдінг ЛТД та ДП «Готель «Козацький» від 03 жовтня 2000 року в цілому складає в грошовому вираженні 533 000,00 гривень, у відсотковому вираженні 0,74%.

4. Частка (сумарний пай) Державного підприємства «Готель «Козацький» Міністерства оборони України у спільній діяльності за договором про спільну інвестиційну діяльність за участю іноземного інвестора (без створення нової юридичної особи) між ТОВ «Карлтон Трейдінг Україна», Карлтон Трейдінг ЛТД та ДП «Готель «Козацький» від 03 жовтня 2000 року в цілому складає в грошовому вираженні 42 407 044,00 гривень, у відсотковому вираженні 58,67%.

5. Частки (паї) в об`єкті спільної діяльності, який знаходиться за адресою: Україна, місто Київ, вулиця Михайлівська, 1/3, складають відповідно:

(1) ТОВ «Карлтон Трейдінг Україна» в грошовому вираженні 24 683 769,64 гривень, у відсотковому вираженні 39,28%.

(2) Карлтон Трейдінг ЛТД в грошовому вираженні 533 000,00 гривень, у відсотковому вираженні 0,86%.

(3) Державне підприємство «Готель «Козацький» Міністерства оборони України в грошовому вираженні 37 615 186,00 гривень, у відсотковому вираженні 59,86%.

6. Частки (паї) в об`єкті спільної діяльності, який знаходиться за адресою: Україна, місто Київ, провулок Т. Шевченко, 5, складають відповідно:

(1) ТОВ «Карлтон Трейдінг Україна» в грошовому вираженні 2 021 662,85 гривень, у відсотковому вираженні 43,85%.

(2) Державне підприємство «Готель «Козацький» Міністерства оборони України в грошовому вираженні 2 588 432,00 гривень, у відсотковому вираженні 56,15%.

7. Частки (паї) в об`єкті спільної діяльності, який знаходиться за адресою: Україна, місто Київ, вулиця Авіаконструктора Антонова, 2/32, корпус 72, складають відповідно:

(1) ТОВ «Карлтон Трейдінг Україна» в грошовому вираженні 2 643 000,00 гривень, у відсотковому вираженні 54,54%.

(2) Державне підприємство «Готель «Козацький» Міністерства оборони України в грошовому вираженні 2 203 426,00 гривень, у відсотковому вираженні 45,46%.

8. Зобов`язати Державне підприємство «Готель «Козацький» Міністерства оборони України обліковувати об`єкти спільної діяльності на окремому балансі (балансі спільної діяльності), як спільну часткову власність ТОВ «Карлтон Трейдінг Україна», Карлтон Трейдінг ЛТД та Державного підприємства «Готель «Козацький» Міністерства оборони України.

9. Уповноважити ТОВ «Карлтон Трейдінг Україна» на ведення загальних (спільних) справ за договором про спільну інвестиційну діяльність за участю іноземного інвестора (без створення нової юридичної особи) між ТОВ «Карлтон Трейдінг Україна», Карлтон Трейдінг ЛТД та ДП «Готель «Козацький» від 03 жовтня 2000 року, зобов`язати Державне підприємство «Готель «Козацький» Міністерства оборони України передати ТОВ «Карлтон Трейдінг Україна» повноваження учасника договору, якому доручено ведення загальних (спільних) справ.

10. Стягнути з Державного підприємства «Готель «Козацький» Міністерства оборони України на користь ТОВ «Карлтон Трейдінг Україна» мінімальний гарантований прибуток з урахуванням індексу інфляції в розмірі 11 208 380,18 гривень, відсотки - 492 312,65 гривень.

11. Стягнути з Державного підприємства «Готель «Козацький» Міністерства оборони України на користь Карлтон Трейдінг ЛТД мінімальний гарантований прибуток з урахуванням індексу інфляції в розмірі 204 029,74 гривень, відсотки - 8 967,33 гривень.

12. Сторони несуть солідарну відповідальність за сплату арбітражних витрат. У відносинах між сторонами обов`язок виплати арбітражних витрат покладається на Державне підприємство «Готель «Козацький» Міністерства оборони України в сумі розміру 90000 євро та 29000 шведських крон, в іншій частині - на ТОВ «Карлтон Трейдінг Україна» та Карлтон Трейдінг ЛТД солідарно.

13. Стягнути з Державного підприємства «Готель «Козацький» Міністерства оборони України на користь ТОВ «Карлтон Трейдінг Україна» арбітражні витрати в розмірі 90 000,00 Євро та 29 000,00 шведських крон, протягом 20 днів з моменту отримання цього Рішення.

14. Стягнути з Державного підприємства «Готель «Козацький» Міністерства оборони України на користь ТОВ «Карлтон Трейдінг Україна» витрати на представника в розмірі 95 000,00 гривень (дев`яносто п`ять тисяч гривень), протягом 20 днів з моменту отримання цього Рішення.».

Разом з тим, рішенням Господарського суду міста Києва від 17 січня 2012 року по справі № 32/612, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 17 квітня 2012 року, визнано недійсним договір про спільну інвестиційну діяльність за участю іноземного інвестора (без створення юридичної особи), укладений 03 жовтня 2000 року між Державним підприємством «Готель «Козацький», компанією «Карлтон Трейдінг ЛТД» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Карлтон Трейдінг Україна».

Постановою Вищого господарського суду України від 10 липня 2012 року по справі №32/612 залишено без змін постанову Київського апеляційного господарського суду від 17 квітня 2012 року у справі № 32/612.

В березні 2014 року заявники Карлтон Трейдінг ЛТД (Carlton Trading Ltd) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Карлтон Трейдінг Україна" звернулися до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду.

Ухвалою Шевченківського районного суд міста Києва від 08 травня 2014 року по справі № 761/7764/14-ц клопотання вказаних вище заявників про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду задоволено. Надано дозвіл на примусове виконання остаточного рішення Арбітражного інституту Торгової палати м. Стокгольма ухваленого 30 вересня 2011 року (в редакції 20 жовтня 2011 року, із змінами, внесеними Постановою № 3 від 20 жовтня 2011 року) у справі № V 001/2011 за позовом Карлтон Трейдінг ЛТД, ТОВ "Карлтон Трейдінг Україна" до Державного підприємства «Готель «Козацький» Міністерства оборони України.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 25 червня 2014 року відхилено апеляційну скаргу Державного підприємства «Готель Козацький» Міністерства оборони України, ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 08 травня 2014 року в справі № 761/7764/14-ц залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 вересня 2014 року відхилено касаційну скаргу Державного підприємства «Готель Козацький» Міністерства оборони України, ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 08 травня 2014 року в справі № 761/7764/14-ц та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 25 червня 2014 року - залишено без змін.

На виконання означеної ухвали Шевченківський районний суд міста Києва видав виконавчий лист по справі № 761/7764/14-ц про: «Зобов`язати Державне підприємство «Готель «Козацький» Міністерства оборони України передати ТОВ «Карлтон Трейдінг Україна» повноваження учасника договору, якому доручено ведення загальних (спільних) справ».

На підставі заяви від 23.06.2015 ТОВ «КАРЛТОН ТРЕЙДІНГ УКРАЇНА», відповідно до положень статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», 03.07.2015 Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження ВП № 48020006.

02.08.2019 головним державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Руденко Н.В. при примусовому виконанні виконавчого листа № 761/7764/14-ц від 08 травня 2014 року, в рамках виконавчого провадження ВП № 48020006, винесено постанову про накладення штрафу на боржника за невиконання рішення суду без поважних причин у сумі 5 100,00 грн.

11.02.2021 зауваженим державним виконавцем прийнято постанову про накладення на ДП Готель Козацький штрафу у розмірі 10 200,00 грн., за невиконання без поважних причин рішення суду.

Позивач, вважаючи, що постанова про накладення штрафу від 11.02.2021 є протиправною, звернувся до суду з відповідним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд зауважує на таке.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження» (в тексті - Закон), «Інструкцією з організації примусового виконання рішень» (по рішенню - Інструкція) (тут і по тексту відповідні нормативно-правові акти наведено в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема, виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Як видно з матеріалів справи, 03.07.2015 головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві Руденко Наталією Вікторівною прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження № 48020006, щодо виконання виконавчого листа № 761/7764/14-ц, виданого 25.06.2014, про зобов`язання ДП "ГОТЕЛЬ "КОЗАЦЬКИЙ" передати ТОВ "Карлтон Трейдінг Україна" повноваження учасника договору, якому доручено ведення загальних (спільних) справ.

Згідно цієї постанови, боржником є ДП"ГОТЕЛЬ "КОЗАЦЬКИЙ", а стягувачем - ТОВ "КАРЛТОН ТРЕЙДІНГ УКРАЇНА".

02.08.2019 цим же державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника за невиконання рішення суду без поважних причин у сумі 5 100,00 грн.

11.02.2021 державним виконавцем Руденко Н.В. прийнято постанову про накладення на ДП Готель Козацький штрафу у розмірі 10 200,00 грн.

В аспекті вчинення відповідачем дій з примусового виконання рішення, суд відмічає, що частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже для встановлення обставин протиправності оспорюваної постанови, необхідним є перевірка судом такого рішення на відповідність критеріям, що встановлені в ч. 2 ст. 2 КАС України.

Суд акцентує, що в силу ст. 63 Закону, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Згідно ст. 75 Закону, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Так з приписів ст.ст. 63, 75 Закону випливає про повноваження виконавця наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, здійснювати перевірку виконання рішення боржником за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

При цьому у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність, що обумовлює настання відповідальності за невиконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії.

Тобто у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника та встановлює новий строк виконання.

Суд відмічає, що поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі № 821/1568/16.

Отже державний виконавець зобов`язаний провести перевірку виконання судового рішення боржником, а підставою для накладення штрафу є невиконання рішення боржником без поважних причин. Тобто, державний виконавець має встановити відсутність поважних причин невиконання рішення.

Поважними в розумінні Закону можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення, боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Тотожна правова позиція висловлена постановою Верховного Суду від 07 березня 2018 року у справі № 127/3770/17.

В наведеній площині питань, пов`язаних із відповідальністю за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, суд окреслює, що за ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом установлено, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.12.2019 у справі № 640/15228/19 (адреса посилання: https://reyestr.court.gov.ua/Review/86065214), позов Державного підприємства "Готель "Козацький" Міністерства оборони України до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання протиправними дій, визнання незаконною та скасування постанови задоволено; судом вирішено: визнати протиправними дії головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Руденко Наталії Вікторівни щодо накладення на Державне підприємство "Готель "Козацький" Міністерства оборони України штрафу у розмірі 5100,00 грн.; визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн., винесену головним державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Руденко Наталією Вікторівною у виконавчому провадженні № 48020006 від 02.08.2019.

Водночас, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.06.2020 (адреса посилання: https://reyestr.court.gov.ua/Review/89728137) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КАРЛТОН ТРЕЙДІНГ УКРАЇНА» - задоволено; рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 грудня 2019 року скасовано; у задоволенні адміністративного позову Державного підприємства «Готель «Козацький» Міністерства оборони України до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання протиправними дій, визнання незаконно та скасування постанови - відмовлено.

Зі змісту вказаного судового рішення, серед іншого, випливає, що:

«Згідно ч.1 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За п. п. 1, 3 ч. 2, п. 22 ч. 3 статті 18 Закону №1404 виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Відповідно до вимог ч.1,2 статті 432 Цивільно-процесуального кодексу України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п.5 ч. 1 статті 39 Закону №1404 є закінчення виконавчого провадження.

Таким чином, скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є самостійною підставою для закінчення виконавчого провадження.

Разом з тим, відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» № 12 від 24 грудня 1999 року, суди повинні з`ясовувати наявність міжнародних договорів про взаємне надання правової допомоги між Україною і державою, про визнання й виконання рішення суду чи арбітражу якої надійшло клопотання. У даний час є чинними, зокрема, такі міжнародні договори з цього питання, які уклала Україна або до яких вона приєдналась: Конвенція про визнання й виконання іноземних арбітражних рішень, укладена у м. Нью-Йорку в 1958 році.

Відповідно до статті 2 цієї Конвенції термін «арбітражне рішення» включає як рішення, постановлені арбітрами, призначеними в кожній окремій справі, так і рішення, постановлені постійними арбітражними органами, до яких звернулися сторони. Сторонами у таких справах можуть бути і фізичні, і юридичні особи. Учасницями цієї Конвенції є значна частина держав світу, в тому числі Україна. Указом Президії Верховної Ради УРСР від 22 серпня 1960 року про ратифікацію Конвенції визначено, що Україна застосовуватиме її положення щодо арбітражних рішень, постановлених на території держав, які не є учасницями Конвенції, лише на умовах взаємності.

Нью-Йоркською конвенцією про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 липня 1958 року основоположним принципом визначено, що держава, що її підписала, зобов`язана визнавати іноземні арбітражні рішення обов`язковими та виконувати їх. Презюмуючи обов`язковість арбітражного рішення, конвенція передбачає вичерпний, що не підлягає розширеному тлумаченню, перелік підстав, за яких компетентний суд може відмовити у визнанні та виконанні арбітражного рішення.

Підстави до відмови у визнанні й виконанні іноземного арбітражного рішення згідно Нью-Йоркської конвенції:

в признании и приведении в исполнении арбитражного решения может быть отказано по просьбе той стороны, против которой оно направлено, только если эта сторона представит компетентной власти по месту, где испрашивается признание и приведение в исполнение, доказательства того, что:

a) стороны в соглашении, указанном в статье 2, были по применимому к ним закону в какой-либо мере недееспособны или это соглашение недействительно по закону, которому стороны это соглашение подчинили, а при отсутствии такого указания - по закону страны, где решение было вынесено, или

b) сторона, против которой вынесено решение, не была должным образом уведомлена о назначении арбитра или об арбитражном разбирательстве или по другим причинам не могла представить свои объяснения, или

с) указанное решение вынесено по спору, не предусмотренному или не подпадающему под условия арбитражного соглашения или арбитражной оговорки в договоре, или содержит постановления по вопросам, выходящим за пределы арбитражного соглашения или арбитражной оговорки в договоре, с тем, однако, что если постановления по вопросам, охватываемым арбитражным соглашением или оговоркой, могут быть отделены от тех, которые не охватываются таким соглашением или оговоркой, то та часть арбитражного решения, которая содержит постановления по вопросам, охватываемым арбитражным соглашением или арбитражной оговоркой в договоре, может быть признана и приведена в исполнение, или

б) состав арбитражного органа или арбитражный процесс не соответствовали соглашению сторон или, при отсутствии такового, не соответствовали закону той страны, где имел место арбитраж, или

е) решение еще не стало окончательным для сторон или было отменено или приостановлено исполнением компетентной властью страны, где оно было внесено, или страны, закон которой применяется.

У визнанні й виконанні рішення може бути відмовлено також у випадках, коли компетентні органи влади держави, в якій буде проведено визнання або виконання, вимагають знайти що: об`єкт спору не може бути предметом арбітражного розгляду за законом цієї держави; визнання або виконання буде суперечити публічному порядку цієї держави.

За статтею 19 Закону України «Про міжнародні договори в Україні» чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Таким чином, рішення Господарського суду міста Києва від 17 січня 2012 року по справі № 32/612, постанова Київського апеляційного господарського суду від 17 квітня 2012 року, постанова Вищого господарського суду України від 10 липня 2012 року, якими визнано недійсним договір про спільну інвестиційну діяльність за участю іноземного інвестора (без створення юридичної особи), укладений 03 жовтня 2000 року між Державним підприємством «ГОТЕЛЬ «КОЗАЦЬКИЙ», компанією «КАРЛТОН ТРЕЙДІНГ ЛТД» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КАРЛТОН ТРЕЙДІНГ УКРАЇНА», не можуть слугувати підставами для прийняття рішень в рамках виконавчого провадження ВП № 48020006 щодо примусового виконання ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 08 травня 2014 року в справі №761/7764/14-ц та виконавчого листа №761/7764/14-ц.

По-перше, вказані судові рішення, якими визнано недійсним договір про спільну інвестиційну діяльність за участю іноземного інвестора (без створення юридичної особи), укладений 03 жовтня 2000 року між Державним підприємством «ГОТЕЛЬ «КОЗАЦЬКИЙ», компанією «КАРЛТОН ТРЕЙДІНГ ЛТД» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КАРЛТОН ТРЕЙДІНГ УКРАЇНА», прийняті до постановлення ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 08 травня 2014 року в справі № 761/7764/14-ц про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду.

По-друге, під час розгляду Шевченківським районним судом міста Києва справи № 761/7764/14-ц про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, апеляційної скарги Державного підприємства «ГОТЕЛЬ «КОЗАЦЬКИЙ» Міністерства оборони України Апеляційним судом міста Києва, касаційної скарги Державного підприємства «ГОТЕЛЬ «КОЗАЦЬКИЙ» Міністерства оборони України Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, позивач на обґрунтування своїх доводів вказував, зокрема, що судами допущена суттєва неповнота в з`ясуванні обставин, що мають значення для правильного вирішення справи і суд не надав належної оцінки тому, що згідно рішення Господарського суду міста Києва, яке набрало чинності, припинено провадження у справі щодо позовних вимог ТОВ «КАРЛТОН ТРЕЙДІНГ УКРАЇНА» до ДП «Готель «Козацький», а зустрічний позов Державного підприємства задоволено частково та визнано недійсним договір про спільну інвестиційну діяльність від 03 жовтня 2000 року, а тому, є недійсними також і положення договору, щодо арбітражного застереження.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 25 червня 2014 року встановлено, що твердження ДП «ГОТЕЛЬ «КОЗАЦЬКИЙ» Міністерства оборони України про те, що рішенням Господарського суду міста Києва визнано зазначений договір про спільну інвестиційну діяльність недійсним, у зв`язку з чим арбітражне застереження є також недійсним, не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону, а тому не можуть прийматися до уваги. Вказане пов`язане з тим, що Рішення Арбітражу як на час винесення ухвали суду першої інстанції, так і на час перегляду її в апеляційному порядку, є чинним, дійсним та прийнятим раніше Рішення Господарського суду міста Києва. Крім цього, Заявник не надав відповідного рішення суду про визнання цього арбітражного застереження недійсним.

Також Апеляційним судом міста Києва здійснювався розгляд справи за апеляційною скаргою ДП «ГОТЕЛЬ «КОЗАЦЬКИЙ» Міністерства оборони України на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10 вересня 2015 року в справі № 761/24795/15-ц за заявою ДП «ГОТЕЛЬ «КОЗАЦЬКИЙ» Міністерства оборони України, заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «КАРЛТОН ТРЕЙДІНГ УКРАЇНА» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Розглянувши дану апеляційну скаргу, Апеляційний суд міста Києва в постанові від 12 листопада 2015 року зазначив, що відсутній факт помилкової видачі вказаного виконавчого листа, оскільки як остаточне Рішення Арбітражу, так і ухвала Суду від 08 травня 2014 року є чинними та ніким не скасовані.

Наявність рішення Господарського суду міста Києва не впливає на правильність видачі виконавчого листа № 761/7764/14-ц, а тому у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для задоволення заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Крім цього, постановою Київського апеляційного суду від 10 грудня 2019 року в справі № 761/7764/14-ц було встановлено, що твердження ДП «ГОТЕЛЬ «КОЗАЦЬКИЙ» Міністерства оборони України про неможливість виконання виконавчих листів у зв`язку з існуванням судових рішень, якими визнано недійсним договір про спільну інвестиційну діяльність за участю іноземного інвестора між ТОВ «КАРЛТОН ТРЕЙДІНГ УКРАЇНА», «КАРЛТОН ТРЕЙДІНГ ЛТД» та ДП «ГОТЕЛЬ КОЗАЦЬКИЙ» МОУ від 03 жовтня 2000 року, не можуть бути підставою для невиконання Виконавчих листів, оскільки вказані обставини були відомі на час прийняття рішення про надання дозволу на виконання рішення арбітражного суду і їм була надана оцінка як судом першої інстанції, так і судами апеляційної та касаційної інстанцій, які залишили ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва 08 травня 2014 року без змін. Крім того, вказані обставини можуть бути підставою для відповідного звернення до Арбітражу.

Також слід зазначити, що наразі відсутнє будь-яке судове рішення про визнання виконавчого листа від 17 липня 2014 по справі № 761/7764/14-ц таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, судом не було встановлено існування на даний час будь-яких обставин, які б могли слугувати підставою для невиконання вимог виконавчого листа у ВП №48020006. Відповідно, наразі у позивача існує зобов`язання щодо його виконання, яке ним не реалізовано.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки Державне підприємство «Готель «Козацький» Міністерства оборони України не надало доказів належного виконання рішення Арбітражного інституту торгової палати м. Стокгольма та виконавчого листа від 08 травня 2014 року у справі № 761/7764/14 та доказів відсутності обов`язку такого виконання, то підстави для скасування постанови про накладення штрафу за невиконання такого судового рішення без поважних причин відсутні.».

З огляду на викладене в наведеному блоці суд, з урахуванням приписів ст. 78 КАС України, висловлюється про прийняття до уваги обставин, встановлених під час розгляду справи № 640/15228/19.

Так, судом акцентується на чинності постанови від 02.08.2019 про накладення штрафу на ДП Готель Козацький.

Додатково суд примічає, що доказів належного виконання судового рішення в повному обсязі матеріали справи не містять.

Зворотнього до суду не представлено.

За ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 76 КАС України).

У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

За переконанням суду, відповідачем доведено правомірність прийнятого ним спірного рішення.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 24.01.2020 (справа № 420/2921/19).

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, проаналізувавши всі обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень статті 139 КАС України, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для їх розподілу, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 52, 72-78, 241-246, 268-271, 287 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову № 17 від 02.03.2021 Державного підприємства Готель Козацький Міністерства оборони України відмовити повністю.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтею 287 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 6 ст. 287 КАС України, апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Суддя К.С. Пащенко