Справа № 120/7078/21-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

15 вересня 2022 р. Справа № 120/7078/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Бошкової Юлії Миколаївни, розглянувши клопотання представника позивача про заміну боржника, зміну способу виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Державної митної служби України; треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спор, на стороні відповідачів - Вінницька митниця ДФС, Подільська митниця Держмитслужби про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправною бездіяльності, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Державної митної служби України; треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спор, на стороні відповідачів - Вінницька митниця ДФС, Подільська митниця Держмитслужби про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправною бездіяльності, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку.

Рішенням суду від 13.12.2021 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Державної фіскальної служби України від 02.06.2021 № 846-о "Про звільнення ОСОБА_1 ". Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Вінницької митниці ДФС з 03.06.2021. Стягнено з Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03.06.2021 по 13.12.2021 в сумі 127117,76 грн.

Окрім того, рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Вінницької митниці ДФС та в частині присудження ОСОБА_1 виплати заробітної плати за один місяць в розмірі 15772,41 грн., з відрахуванням при її виплаті податків та інших загальнообов`язкових платежів, звернено до негайного виконання. Також вирішено стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України судові витрати на правничу допомогу в сумі 10000 грн.

На виконання зазначеного рішення, судом, 17.12.2021, видано два виконавчих листи у справі №120/7078/21-а щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Вінницької митниці ДФС з 03.06.2021 та щодо присудження ОСОБА_1 виплати заробітної плати за один місяць в розмірі 15772,41 грн., з відрахуванням при її виплаті податків та інших загальнообов`язкових платежів.

16.06.2022 Вінницьким окружним адміністративним судом видано два виконавчих листи про стягнути з Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03.06.2021 року по 13.12.2021 року в сумі 127117,76 грн. та про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України судові витрати на правничу допомогу в сумі 10000 грн.

08.08.2022 до суду надійшла заява представника позивача, в якій останній просить замінити сторону виконавчого провадження, зазначену у виконавчому листі, виданому 17.12.2021 Вінницьким окружним адміністративним судом по справі №120/7078/21-а, а саме боржника: Державна фіскальна служба України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8, ) на Державна митна служба України (м. Київ, вул. Дегтярівська, 11Г, ); змінити спосіб виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13.12.2021 у справі №120/7078/21-а, а саме з: "Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Вінницької митниці ДФС з 03.06.2021" на "Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Вінницької митниці ДФС з 03.06.2021 та зобов`язати Державну митну службу України запропонувати ОСОБА_1 рівнозначну посаду державної служби в порядку переведення із Вінницької митниці ДФС".

Мотивуючи подане клопотання представником позивача зазначено, що 08.12.2019 відбулось фактичне правонаступництво прав та обов`язків Державної фіскальної служби України новоствореними органами - Державною митною службою України та Державною податковою службою України. Враховуючи те, що Вінницька митниця ДФС реорганізовано шляхом приєднання до Подільської митниці Держмитслужби, а в подальшому реорганізовано шляхом створення Вінницької митниці, як відокремленого підрозділу Держмитслужби, права та обов`язки роботодавця позивача від Державної фіскальної служби України перейшли до Державної митної служби України, як правонаступника.

При цьому, представник позивача звертає увагу, що 28.04.2022, після набрання рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 13.12.2021 по справі №120/7078/21-а законної сили, до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на підставі поданих Державною фіскальною службою України документів, внесено відомості про те, що Вінницька митниця ДФС - припинена, що фактично унеможливлює виконання рішення суду, яке є обов`язковим до виконання, у спосіб, що був визначений судом у рішенні суду.

Водночас, Державна фіскальна служба України, як центральний орган виконавчої влади, має бути також ліквідований та згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань наразі перебуває в стані припинення. Окрім того, представник позивача вказує, що, хоча Державна фіскальна служба України юридично ще не припинена, однак фактично, як орган державної влади, так і роботодавець не здатна виконати судове рішення про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Вінницької митниці ДФС, оскільки Вінницької митниці ДФС на момент виконання рішення суду про поновлення на посаді, як місця роботи позивача - не існує, а також ще на момент звільнення позивача із займаної посади, виплату заробітної плати та грошових компенсацій, у зв`язку із звільненням було проведено за рахунок коштів, розпорядником першого рівня яких була Державна митна служба України.

Враховуючи вищезазначені обставини, сторона позивача вважає, що виникла необхідність у заміні боржника, як в частині поновлення позивача на посаді, так і щодо стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Крім того, враховуючи тривалу бездіяльність відповідачів, а також неможливість поновлення позивача на посаді начальника Вінницької митниці ДФС виникає необхідність щодо зміни способу виконання судового рішення.

Ухвалою від 15.08.2022 призначено клопотання про заміну боржника, зміну способу виконання рішення суду до розгляду в судовому засіданні на 22.08.2022 о 12:30 год.

22.08.2022 на адресу суду надійшло клопотання Державної митної служби України про відкладення розгляду заяви, оскільки у зв`язку з отриманням ухвали суду від 15.08.2022 про признання заяви до розгляду 19.08.2022, представник митного органу не змогла підготувати письмові пояснення щодо заяви ОСОБА_1 .

У свою чергу, представником позивача 22.08.2022 також подано заяву про відкладення розгляду справи та долучення доказів .

Ухвалою від 22.08.2022 вирішено задовольнити клопотання Державної митної служби України про відкладення розгляду клопотання ОСОБА_1 про заміну боржника, зміну способу виконання рішення суду та відкласти розгляд клопотання на 14.09.2022 о 12:00 год.

12.09.2022 до суду надійшли заперечення Державної митної служби України щодо клопотання позивача, у яких представник відповідача вказує, що внаслідок реорганізації Державної фіскальної служби України остання була вправі ініціювати припинення державної служби з підпорядкованими службовцями, в тому числі й із позивачем. На переконання відповідача, наказ Державної фіскальної служби України від 02.06.2021 № 854-о відповідає вимогам чинного законодавства.

Враховуючи вищенаведене та те, що Держмитслужба не перебувала у трудових відносинах із позивачем та не порушувала його прав, сторона відповідача просить відмовити у задоволенні клопотання представника позивача про заміну боржника, зміну способу виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13.12.2021 по справі №120/7078/21-а.

У судовому засіданні, 14.09.2022, представник позивача підтримав подане клопотання та зазначив про те, що на даний час боржник (ДФС України) фактично не може виконати рішення суду, оскільки до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення Вінницької митниці ДФС. Окрім того, ДФС України не може виконати рішення суду в частині виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки перебуває в стані припинення.

У свою чергу, представник Державної митної служби України проти задоволення клопотання ОСОБА_1 заперечувала.

У судовому засіданні, 14.09.2022, оголошено перерву до 15.09.2022.

15.09.2022 представником позивача подано заяву про розгляд справи без участі сторони позивача. У свою чергу, представником Державної митної служби України також подано клопотання про розгляд питання щодо заміни сторони виконавчого провадження та зміни способу виконання рішення суду без його участі.

Приписами ч. 2 ст. 378 КАС України визначено, що заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Аналогічні за змістом приписи містить ч. 2 ст. 379 КАС України, якою встановлено, що суд розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або заінтересованої особи, які звернулися з поданням (заявою), та учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

За приписами частини 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи вищезазначені приписи КАС України, суд вважає за можливе розглянути клопотання про заміну боржника, зміну способу виконання рішення суду у письмовому провадженні.

Визначаючись щодо клопотання про заміну боржника та зміну способу виконання рішення суду від 13.12.2021 у справі №120/7078/21-а, суд зазначає наступне.

Згідно з статтею 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII) виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) вважається сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із частинами першою та другою статті 15 Закону № 1404-VIII сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Відповідно до абзацу першого частини п`ятої статті 15 Закону № 1404-VIII у разі вибуття однієї зі сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Частиною першою статті 379 КАС України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

З наведеного слідує, що виконавче провадження є однією зі стадій судового провадження, яка його завершує. Ця стадія розпочинається з набранням судовим рішенням законної сили або за інших умов, установлених законом. Сторони судового провадження на стадії виконавчого провадження набувають відповідної процесуальної якості, користуються правами та несуть певні обов`язки, зумовлені статусом сторони. За законом на стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження. Така заміна є прийнятною, зокрема, у правовідносинах, що допускають правонаступництво. При цьому законодавством установлено головну умову, за якої обов`язки боржника може бути перекладено на іншу особу, - це вибуття сторони виконавчого провадження.

За приписами статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що процесуальне правонаступництво передбачено не лише у зв`язку зі смертю (оголошенням померлою) фізичної особи та реорганізацією суб`єкта господарювання, а й в інших передбачених законом випадках, у тому числі в разі заміни кредитора або боржника в зобов`язанні. Процесуальне правонаступництво в розумінні статті 52 КАС України допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення.

Отже, ухвала про здійснення процесуального правонаступництва на стадії виконання судового рішення є документом, що забезпечує виконання рішення та фактично є його невід`ємною частиною, а тому заміна сторони в зобов`язанні (правонаступництво) на стадії виконавчого провадження є зміною судового рішення, передбаченою чинним законодавством, що оформлюється ухвалою (стаття 52 КАС України). Оскарження такої ухвали варто розуміти як оскарження судового рішення.

Аналогічну правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.06.2019 (справа № 905/1956/15).

Окрім того, суд враховує, що публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок по відновленню порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід щодо переходу до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.

У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувались ліквідованим органом, не можуть бути припинені і підлягають передачі іншим державним органам, за виключенням того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.

Отже, правонаступництво в сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

У такому випадку також відбувається вибуття суб`єкта владних повноважень із публічних правовідносин.

Особливістю адміністративного (публічного) правонаступництва є те, що подія переходу прав та обов`язків, що відбувається із суб`єктами владних повноважень, сама по собі має бути публічною та врегульованою нормами адміністративного права.

Отже, коли відбувається публічне правонаступництво, вирішальним є встановлення факту переходу повністю чи частково функцій (адміністративної компетенції) від одного суб`єкта владних повноважень до іншого, а не факту державної реєстрації припинення вибувшого з публічних правовідносин суб`єкта владних повноважень як юридичної особи.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 30.12.2020 у справі № 805/4361/17-а.

Визначаючись щодо клопотання про заміну боржника та зміну способу виконання рішення суду від 13.12.2021 у справі №120/7078/21-а, суд виходить з такого.

17.12.2021 Вінницьким окружним адміністративним судом видано, зокрема виконавчий лист у справі №120/7078/21-а щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Вінницької митниці ДФС з 03.06.2021.

З урахуванням ухвали суду від 30.05.2022 про виправлення помилки у виконавчому листі, боржником є - Державна фіскальна служба України, стягувачем - ОСОБА_1 .

На підставі заяви стягувача, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровцем А.Т. винесено постанову від 08.07.2022 про відкриття виконавчого провадження №69351442 щодо примусового виконання виконавчого листа Вінницького окружного адміністративного суду від 17.12.2021.

Окрім того, 17.12.2021 Вінницьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист до негайного виконання про присудження ОСОБА_1 виплати заробітної плати за один місяць в розмірі 15772,41 грн., з відрахуванням при її виплаті податків та інших загальнообов`язкових платежів.

16.06.2022, після набрання рішенням суду законної сили, Вінницьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист про стягнення з Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 03.06.2021 року по 13.12.2021 року в сумі 127117,76 грн.

У даному випадку підлягає врахуванню той факт, що боржником у виконавчому провадженні №69351442 та у виконавчих листах, виданих Вінницьким окружним адміністративним судом, є саме Державна фіскальна служба України, яка була уповноваженим суб`єктом щодо призначення ОСОБА_1 на посаді начальника Вінницької митниці ДФС.

Суд зазначає, що на підставі наказу від 18.07.2014 № 2 розпочата діяльність Державної фіскальної служби України.

В подальшому, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 № 1200 утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу.

Зокрема установлено, що:

- Державна податкова служба є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску;

- Державна митна служба є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну митну політику, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування митного законодавства;

- Державна податкова служба та Державна митна служба є правонаступниками прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності;

- забезпечення діяльності Державної податкової служби та Державної митної служби у 2018 та 2019 роках здійснюватиметься в межах видатків, передбачених Державній фіскальній службі;

- Державна фіскальна служба продовжує здійснювати повноваження та виконувати функції у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики у сфері державної митної справи, державної політики з адміністрування єдиного внеску, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску до завершення здійснення заходів з утворення Державної податкової служби та Державної митної служби.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 № 895 вирішено реорганізувати територіальні органи Державної митної служби шляхом їх приєднання до Державної митної служби.

Наказом Держмитслужби від 19.10.2020 № 460 утворено територіальні органи як відокремлені підрозділи Державної митної служби України, у тому числі Вінницьку митницю.

Наказом Держмитслужби від 29.10.2020 № 489 затверджено Положення про Вінницьку митницю.

Відповідно до наказу Держмитслужби від 30.06.2021 № 472 з 01.07.2021 розпочато діяльність Вінницької митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України.

Відтак, Державна фіскальна служба України втратила повноваження державного органу, який згідно із законом виконує функції, зокрема у сфері реалізації державної митної політики, тому відповідно, не може здійснювати права та виконувати обов`язки сторони у справі, а відтак, і відповідати за зобов`язання, які на неї покладені, в тому числі й судовими рішеннями, оскільки таке повноваження передано для виконання завдань і функцій новоствореному контролюючому органу у зазначеній сфері, яким є Державна митна служба України.

Отже, відбулося фактичне (компетенційне) адміністративне правонаступництво, оскільки саме норми адміністративного права врегулювали умови та порядок передання адміністративної компетенції від повноважень Державної фіскальної служби України до Державної митної служби України, а тому факт припинення (ліквідації) юридичної особи не є вирішальним.

Суд при розгляді клопотання представника позивача про заміну боржника враховував практику застосування статті 379 КАС України Верховним Судом, як судом касаційної інстанції, висновки якого щодо застосування норм права підлягають врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Так, аналогічна позиція вже була висловлена Верховним Судом у постановах від 10.09.2020 у справі № 420/5772/18, від 10.10.2020 №804/958/17, від 03.12.2020 у справі № 805/2173/16-а, від 30.12.2020 у справі №805/4361/17-а.

Отже, враховуючи розмежування в компетенції та в повноваженнях податкових та митних органах, а також їхнє підпорядкування, повноваження щодо видачі наказів про призначення на посади у митних органах належить саме Державній митній службі України, а не Державній фіскальній службі України.

За сукупністю вищезазначених обставин, суд дійшов висновку про необхідність замінити сторону виконавчого провадження №69351442, зазначену у виконавчому листі, виданому 17.12.2021 Вінницьким окружним адміністративним судом по справі №120/7078/21-а, а саме боржника: Державна фіскальна служба України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8, ) на Державна митна служба України (м. Київ, вул. Дегтярівська, 11Г, ).

Окрім того, підлягає заміні боржник і у виконавчих листах виданих Вінницьким окружним адміністративним судом 17.12.2021 та 16.06.2022.

З приводу клопотання представника позивача, в частині зміни способу виконання рішення суду, слід зазначити наступне.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами 28.04.2022 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення Вінницької митниці ДФС. Тобто після винесення Вінницьким окружним адміністративним судом рішення у справі №120/7078/21-а, діяльність органу державної влади (Вінницька митниця ДФС) припинено, відтак, поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Вінницької митниці ДФС суб`єктом призначення (ДФС України) є неможливим.

Згідно з частиною першою статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Виключенням із цього правила є норма статті 240.1 КЗпП України, яка передбачає, що в разі, коли працівника звільнено без законної підстави або з порушенням встановленого порядку, але поновлення його на попередній роботі неможливе внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, то орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язує ліквідаційну комісію або власника виплатити працівникові заробітну плату за весь час вимушеного прогулу та одночасно визнає працівника таким, якого було звільнено за пунктом 1 статті 40 цього Кодексу.

У постанові Верховного Суду від 30.06.2022 у справі №640/1175/20 колегія суддів аналізуючи приписи ст. 240.1 КЗпП України вказала, що у разі незаконного звільнення працівника з роботи його порушене право підлягає захисту шляхом поновлення на попередній роботі, тобто на посаді, з якої його було незаконно звільнено, крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації.

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що у рішенні від 13.12.2021 у справі №120/7078/21-а суд дійшов висновку про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Вінницької митниці ДФС та відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо зобов`язання Державної митної служби України прийняти на роботу ОСОБА_1 на рівнозначну посаду державної служби в порядку переведення із Вінницької митниці ДФС.

Такого висновку суд дійшов керуючись приписами частини першої статті 235 КЗпП України, якою визначено, що суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі, а не на рівнозначній посаді. При цьому на момент винесення рішення у справі Вінницька митниця ДФС не була припинена, відтак, обраний судом спосіб захисту прав був ефективним та достатнім.

Однак, враховуючи те, що з 28.04.2022 Вінницька митниця ДФС, як орган державної влади, припинено, відтак, виконання рішення суду у спосіб поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Вінницької митниці ДФС з 03.06.2021 стало неможливим.

Згідно з ч. 3 ст. 378 КАС України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відтак, з метою відновлення права позивача на працю та з метою забезпечення принципу обов`язковості судових рішень, суд доходить висновку про наявність обґрунтованих підстав для зміни способу виконання рішення суду від 13.12.2021 у справі №120/7078/21-а шляхом поновлення ОСОБА_1 на посаді, рівнозначній посаді начальника Вінницької митниці ДФС з 03.06.2021. На переконання суду, вищезазначений спосіб виконання рішення суду є достатнім та ефективним для відновлення порушених прав позивача.

Водночас суд не вбачає підстав для зміни способу виконання рішення суду шляхом забов`язання Державної митної служби України запропонувати ОСОБА_1 рівнозначну посаду державної служби в порядку переведення із Вінницької митниці ДФС, адже у разі обрання такого способу, змінюється вже суть постановленого судом рішення шляхом покладення на Державну митну службу України додаткових зобов`язань.

З приводу доводів Державної митної служби України, викладених у запереченнях від 12.09.2022 про те, що наказ ДФС України від 02.06.2021 №854-о відповідає вимогам чинного законодавства, суд зазначає, що оцінка такому наказу вже надана судом у рішенні від 13.12.2021, у якому Вінницький окружний суд дійшов висновку про визнання протиправним та скасування наказу Державної фіскальної служби України від 02.06.2021 № 846-о "Про звільнення ОСОБА_1 ". Відтак, вищезазначені доводи Державної митної служби України на етапі виконання рішення суду (вирішення питань про заміну боржника правонаступником та про зміну способу виконання рішення суду), яке набрало законної сили, є безпідставними та необґрунтованими.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статтею 17, частиною п`ятою статті 19 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань (далі - ЄСПЛ) щодо застосування окремих положень цієї Конвенції.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 240450/04), в пунктах 46, 48, 51, 53, 54 зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов`язок дбати про те. щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 27.02.2007 по справі "Істинна Православна Церква в Молдові та інші проти Молдови" у справах, де боржником є сама держава, не має значення, який із органів державної влади брав участь у судових спорах та який із них несе відповідальність за виконання кінцевого рішення. Держава має бути спроможною виконати судове рішення, ухвалене на користь сторони, упродовж розумного строку.

Згідно з пунктом 70 рішення у справі "Рисовський проти України", Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип належного урядування, зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов`язків.

У справі «Бурдов проти Росії», заява №589498/00 ЄСПЛ, також виходив з того, що важко уявити, щоб пункті статті 6 Конвенції детально описував процедурні гарантії, які надано сторонам, - справедливість, відкритість і оперативність проваджень, - і не передбачав би гарантій виконання судових рішень протоколу.

Отже, клопотання представника позивача про заміну боржника, зміну способу виконання рішення суду підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 52, 229, 243, 248, 256, 378, 379 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника позивача про заміну боржника, зміну способу виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13.12.2021 у справі № 120/7078/21-а - задовольнити частково.

Замінити сторону у виконавчому листі, виданому 17.12.2021 Вінницьким окружним адміністративним судом по справі №120/7078/21-а, про: "Стягнути з Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03.06.2021 року по 13.12.2021 року в сумі 127117,76 грн. (сто двадцять сім тисяч сто сімнадцять гривень сімдесят шість копійок). Звернути рішення суду до негайного виконання в частині присудження ОСОБА_1 виплати заробітної плати за один місяць в розмірі 15772,41 грн. (п`ятнадцять тисяч сімсот сімдесят дві гривні сорок одна копійка), з відрахуванням при її виплаті податків та інших загальнообов`язкових платежів", а саме боржника: Державна фіскальна служба України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8, ) на Державна митна служба України (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11Г, ).

Замінити сторону у виконавчому листі, виданому 16.06.2022 Вінницьким окружним адміністративним судом по справі №120/7078/21-а, про: "Стягнути з Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03.06.2021 року по 13.12.2021 року в сумі 127117,76 грн. (сто двадцять сім тисяч сто сімнадцять гривень сімдесят шість копійок)", а саме боржника: Державна фіскальна служба України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8, ) на Державна митна служба України (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11Г, ).

Змінити спосіб виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13.12.2021 у справі №120/7078/21-а з "Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Вінницької митниці ДФС з 03.06.2021 року" на "Поновити ОСОБА_1 на посаді, рівнозначній посаді начальника Вінницької митниці ДФС з 03.06.2021 року".

В іншій частині заявленого клопотання відмовити.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна