Справа № 136/911/22
Суддя: Шпортун С. В.
Дата ухвалення: 2022-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 136/911/22
провадження № 2-а/136/10/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2022 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Шпортун С.В.

за участі секретаря судового засідання Белінської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, за правилами спрощеного позовного провадження, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, за участі третьої особи: поліцейського СРПП Відділу поліції №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області сержанта поліції Суходольської Віталії Олександрівни про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) через свого представника ОСОБА_2 (далі представник) звернувся до суду із вищевказаним позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (далі відповідач), підставність якого обґрунтував тим, що 30.06.2022 поліцейською РПП ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області сержантом поліції Суходольською В.О. було винесено постанову серія БАВ №534315, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Окрім цього, поліцейською РПП ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області сержантом поліції Суходольською В.О. цього ж дня 30.06.2022 о 15:23 год., відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №024707 за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Представник позивача вказує у позові, що рішення посадової особи суб`єкта владних повноважень, яким на позивача було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а провадження у справі слід закрити, оскільки посадовою особою суб`єкта владних повноважень не було враховано, що позивач не є суб`єктом, який може нести відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, оскільки він не керував транспортним засобом, відтак не виконував функцій водія, у тому числі в стані алкогольного сп`яніння не був зупинений працівниками поліції, а на момент прибуття працівників поліції знаходився у нежитловому приміщенні.

Крім цього, посадовою особою суб`єкта владних повноважень у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено нормативний акт,зокрема пункт ПДР, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, тобто який позивачем порушено.

Представник позивача у позові вказує, що посадовою особою суб`єкта владних повноважень не було надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вини позивача у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, а лише констатовано факт його винуватості, в постанові, що вказує на спрощений підхід, чим було порушено права позивача, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

25.07.2022 засобами електронного зв`язку представник відповідача направила до суду відзив, відповідно до якого просила суд в задоволенні позову відмовити у повному обсязі, аргументуючи свою позицію тим, що за обставинами справи 30.06.2022 по спецлінії «102» надійшло повідомлення, про те, що у м. Липовець по вул. Богдана Хмельницького водій на автомобіля ВАЗ 21114 державний номерний знак НОМЕР_1 знаходиться в стані алкогольного сп`яніння. Після прибуття на місце виклику та встановлення обставин справи о 15:11 годині поліцейським РПП ВП №4 Вінницького РУП ГУ НП у Вінницькій області, сержантом поліції Суходольською Віталією Олександрівною встановлено, що ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21114 державний номерний знак НОМЕР_2 не мав при собі та на вимогу працівника поліції не пред`явив посвідчення водія, після чого відносно ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №534315 від 30.06.2022.

У відзиві відповідач вказує, що оскаржувана позивачем постанова складена уповноваженою особою органу поліції, у відповідності до вимог КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, інспектор діяла у межах повноважень та спосіб, що передбачений діючим законодавством, розгляд справи було проведено із дотриманням вказаних нормативних актів, а на підставі зібраних доказів вирішено накласти на особу стягнення в межах санкції статті, за якою інкриміновано діяння позивача.

Ухвалою суду від 15.07.2022 розгляд даної адміністративної справи було призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та осіб, які беруть участь у справі, а також витребувано у Головного управління Національної поліції у Вінницькій області матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП, у якій було винесено постанову серії БАВ №534315 від 30.06.2022; матеріали справи про адміністративне правопорушення, у якій було складено протокол про адміністративне правопорушення серія ААБ №024707 стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП; витребувано у ОСОБА_1 оригінал постанови Серії БАВ №534315.

26.07.2022 ухвалою суду відмовлено представнику відповідача ОСОБА_3 про проведення судового засідання дистанційно в режимі відеоконференції, поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів EasyCon.

05.08.2022 ухвалою суду було задоволено клопотання представника відповідача Дмитрук Юлії Дмитрівни про проведення судового засідання в режимі відео конференції.

25.08.2022 відмовлено представнику позивача ОСОБА_2 про проведення судового засідання дистанційно в режимі відеоконференції з іншого приміщення суду.

02.09.2022 клопотання представника позивача ОСОБА_2 про проведення судового засідання дистанційно в режимі відеоконференції із приміщення Калинівського районного суду Вінницької області.

Розгляд справи вирішено судом проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а клопотань будь-якої зі сторін про інше не надходило.

У судовому засіданні представник позивача вказала, що позивач призваний був по мобілізації до Збройних сил України, однак з урахуванням того, що обмежень у повноваженнях представник не має, позивач обізнаний про наявність у провадженні суду на розгляді вказаної адміністративної справи, просила проводити розгляд справи за відсутності позивача.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, з підстав наведених у позові, просила його задовольнити у повному обсязі. Суду пояснила, що доданий до справи відеозапис із фіксацією адміністративних правопорушень, що інкримінуються ОСОБА_1 в частині відображення запису із камер відео спостереження сторонньої особи є неналежним доказом, так як не є першоджерелом. При цьому, у позивача наявне посвідчення водія, однак за відсутності правових підстав для його надання, дії працівників поліції є неправомірними, внаслідок чого вимоги працівників поліції не були виконані позивачем.

Представник відповідача в судовому засіданні просила суд в задоволенні позову відмовити у повному обсязі, зіславшись на обставини зазначені у відзиві.

Третя особа, будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду в судове засідання не з`явилась, про поважність причин своєї неявки суд не поставила до відома.

З огляду на викладене, суд здійснює розгляд справи у даному судовому засіданні.

Суд, вислухавши представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що 30.06.2022 сержантом поліції Суходольською Віталією Олександрівною поліцейського РПП ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області було складено протокол про адміністративне правопорушення серія ААБ №024707, стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, відповідно до якого 30.06.2022 о 14:50 год в м. Липовець по вул.. Богдана Хмельницького водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21144 державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме : різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на визначення алкогольного сп`яніння відмовився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера Драгер та в медичному закладі, чим порушив п.2.5. ПДР.

Крім цього, 30.06.2022 сержантом поліції Суходольською Віталією Олександрівною поліцейського РПП ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, що зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАВ №534315, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Із постанови встановлено, що 30.06.2022 о 15:11 годині в м. Липовець по вул. Богдана Хмельницького, ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21144 державний номерний знак НОМЕР_2 , не мав при собі та на вимогу працівника поліції не пред`явив посвідчення водія категорії «В», реєстраційні документи на транспортний засіб та поліс цивільного страхування.

Позивач, не погодившись із рішенням посадової особи суб`єкта владних повноважень щодо притягнення його до відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу, вважаючи його незаконним, звернувся до суду із даним позовом про оскарження індивідуального акту.

Суд враховує, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ст. 77 КАС України).

Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Статтею 251 КУпАП визначено поняття доказів у справі про адміністративне правопорушення.

На виконання вимог ухвали суду від 15.07.2022 відповідачем було надано відзив, а також фотокопії оскаржуваної постанови та протоколу про адміністративне правопорушення складеного відносно позивача за ст.130 ч.1 КУпАП, а також відеозапис із нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано обставини правопорушень.

Статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Приписами ст.251 КУпАП визначено поняття доказів, відповідно до якої це можуть бути будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналізуючи наданий суду в якості доказу запис із нагрудної камери поліцейського, суд вважає його належним та допустимим, у тому числі в частині відображення запису із відеокамер спостереження, що наданий очевидцем події ОСОБА_4 , оскільки на камеру встановлено, що це запис саме від 30.06.2022, а години коли відбулась подія встановлено із переглянутого відео, вказаний доказ відповідає вимогам ст.251 КУпАП, відтак правових підстав для його відхилення посадовою особою суб`єкта владних повноважень не було.

При цьому, суд враховує, що позивачем та його представником не доведено, що мала місце 30.06.2022 ще й інша подія за участі позивача за обставин відображених на відео, що виключає будь-які сумніви в його достовірності, належності та допустимості.

Із переглянутого відеозапису судом встановлено, що працівники поліції підходять до гаража з якого виглядає особа, що у подальшому відрекомендувалась ОСОБА_1 , який вказує, що його закрили та йому погрожували. Поведінка ОСОБА_1 вказує на наявність очевидних ознак алкогольного сп`яніння, оскільки мова не чітка, а поведінка не відповідає обстановці, відповіді на запитання працівників поліції є некоректними. ОСОБА_1 вказує, що під`їхав до багатоквартирного будинку на транспортному засобі, а сусіду не сподобалось як він припаркував транспортний засіб, тому й викликав працівників поліції. На пропозицію працівників поліції пройти огляд в установленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився. Сусідка ОСОБА_5 підтвердила, що ОСОБА_1 в`їхав у подвір`я із дороги та не зміг припаркуватись, а сусід зробив зауваження, побачив, що той вживав спиртні напої, що не сподобалось ОСОБА_1 , тому той закрив його у гаражі та викликав працівників поліції. При цьому, на законну вимогу працівника поліції надати посвідчення водія, страховий поліс ОСОБА_1 відмовився, пояснивши, що нічого не буде надавати, а транспортного засобу у нього також не має.

Із переглянутого відеозапису також встановлено, що до багатоквартирного житлового будинку під`їхав транспортний засіб ВАЗ 21144 державний номерний знак НОМЕР_2 , який зупинився по заду іншого транспортного засобу, з автомобіля вийшов громадянин ОСОБА_1 , потім знову сів у нього та ще ближче під`їхав у притик до транспортного засобу, що стоїть попереду, що б значно ускладнило початок руху транспортного засобу.

Судом встановлено, що позивачем та його представником не було надано суду доказів щодо підтвердження неправомірності дій працівників поліції, які оскаржувались позивачем чи наявності іншого факту подій та її розвитку від 30.06.2022.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з пункту 8 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 р. № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до 2.1. ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон).

За приписами п. 2.4.а ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. ПДР.

Відповідно до п.1.10. ПДР України: водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі; транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів; механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.; мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

У пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року N 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" роз`яснено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Згідно абз. 4 п. 27 згаданої Постанови Пленуму Верховного Суду роз`яснено, що для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли водій почав рухатись.

20.02.2019 року Касаційний адміністративний суду в складі Верховного Суду в рамках справи N 404/4467/16-а зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Проте, зазначення "водія" унеможливлює правозастосування вказаного визначення в розумінні ст. 130 КУпАП, оскільки суттєво зменшує коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за керування у нетверезому стані. Таким чином, знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що факт виконання позивачем функцій водія та керування транспортним засобом ВАЗ 21144 державний номерний знак НОМЕР_2 є підтвердженим «поза розумним сумнівом», отож за вказаних мотивів доводи представника в цій частині є спростованими.

Суд приймає до уваги, що відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП настає у разі керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Згідно ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Переконливість кожного доказу доводиться у змагальній процедурі безпосередньо перед тим складом суду, який дає цьому доказу юридично значущу оцінку.

Аналізуючи зібрані у справі докази, судом встановлено, що відповідачем надано належні та допустимі докази, на підтверджують факту порушення позивачем ПДР, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила посвідченні водія у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.126 КУпАП.

Що стосується доводів позивача у позовній заяві щодо не зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення, то суд вважає, що такі доводи представника позивача спростовуються оскаржуваною постановою, оскільки така відповідальність встановлена саме нормами КУпАП, а не зазначення пункту Правил дорожнього руху у постанові не виключає відповідальності за висунуте обвинувачення, яке є конкретизоване та винуватість особи у вчиненні якого підтверджена належними доказами.

Щодо доводів представника позивача про спрощений порядок розгляду справи відповідачем, то суд враховує позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 07.11.2019 у справі N487/2179/17 адміністративне провадження N К/9901/6150/18, та вважає, що права позивача у даному випадку було реалізовано та забезпечено у спосіб можливості оскарження безпосередньо рішення суб`єкта владних повноважень у суді.

За встановлених судом обставин у ході судового розгляду, які були перевірені зібраними у справі доказами, суд дійшов до переконання, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене частиною 1 статті 126 КУпАП є правомірною, винесена посадовою особою суб`єкта владних повноважень у спосіб та порядку визначеному діючим законодавством із дотриманням правомірної правової процедури, отож підстав для її скасування судом не встановлено.

За таких обставин позовні вимоги є недоведеними, а в задоволенні позову суд відмовляє.

Питання про судові витрати суд вирішує з урахуванням приписів ст.139 КАС України, а оскільки в задоволенні позову відмовлено, то судові витрати суд відносить на рахунок позивача.

Керуючи ст. 2, 9, 72-78, 245, 246, 255, 271, 272, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у позові ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: перший АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (місцезнаходження: вул. Театральна, буд.10, м. Вінниця, 21050, ЄДРПОУ - 40108672) за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: поліцейського СРПП ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області сержанта поліції Суходольської Віталії Олександрівни (місце роботи: вул. Героїв Майдану, буд.75, м. Липовець, Вінницького району Вінницької області, 22500) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом 10-ти днів із дня його проголошення (ч.4 ст.286 КАС України) безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення суду складено 23.09.2022.

Суддя Світлана ШПОРТУН