Справа № 240/3909/22
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2022 року м. Житомир справа № 240/3909/22

категорія 102010000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирської міської ради про визнання неправомірними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом, в якому просить:

- визнати неправомірними дії та бездіяльність Житомирської міської ради щодо розгляду його звернення від 08.12.2021 та ненадання відповіді (несвоєчасний, неповний, необґрунтований розгляд та надання відповіді);

- зобов`язати Житомирську міську раду розглянути його звернення від 08.12.2021 відповідно до викладеного, в повному обсязі та надати повну, всебічну, обґрунтовану відповідь.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що з метою отримання інформації щодо пільгового проїзду у тролейбусі за маршрутом 15-А 08.12.2021 звернувся відповідно до положень Закону України "Про звернення громадян" до відповідача, однак відповідь на подану заяву отримав з порушенням строку встановленого вказаним Законом.

Таку бездіяльність відповідача щодо порушення строку розгляду поданої заяви позивач вважає протиправною. Крім того, відмічає, що відповідач по суті не розглянув його звернення та не надав відповідь (інформацію) щодо викладених питань у поданому звернення. Вказані обставини призвели до звернення позивача із даним позовом до суду.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 21.02.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

02.06.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву. Повідомляє, що Житомирська міська рада є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки до повноважень міської ради не належить розгляд питання затвердження вартості проїзду в громадському транспорті, а надана виконавчим комітетом Житомирської міської ради відповідь на звернення ОСОБА_1 містить повну та вичерпну інформацію щодо проїзду осіб з інвалідністю на міському електротранспорті, що виключає будь-які порушення прав позивача.

Розгляд справи відкладався у зв`язку із запровадженням з 24.02.2022 на території України воєнного стану.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши наведені доводи, суд зазначає про таке.

ОСОБА_1 пояснює, що 08.12.2021 маючи відповідний статус хотів скористатися правом на безкоштовним проїзд у громадському транспорті, у якому йому контролером транспортного засобу було відмовлено.

Не погоджуючись із такими діями, позивач звернувся до Житомирської міської ради із заявою (зареєстрованою у міській раді 08.12.2021 за №9581), в якій просив:

- надати інформацію, якими нормами права передбачене його право на безкоштовний проїзд;

- надати правову оцінку діям контролера, стосовно ситуації, яка склалася;

- надати інформацію на підставі якого нормативного акта для нього скасована (обмежена) гарантована законодавством України пільга та чи узгоджується вказане із законодавством України щодо перевезення громадян, Основним Законом України та Законом України "Про свободу пересування".

Подану заяву зареєстровано Виконавчим комітетом Житомирської міської ради 08.12.2021 за №9581, про що свідчить штамп вказаного органу.

Як вказує представник відповідача у відзиві на позов, Житомирська міська рада не уповноважена здійснювати розгляд питань щодо затвердження вартості проїзду в громадському транспорті. Повну та вичерпну відповідь на звернення позивача від 08.12.2021 надано виконавчим комітетом Житомирської міської ради.

Позивач вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо порушення строку розгляду поданого звернення та такою, що грубо порушує законні права та його інтереси, а надану відповідь неповною звернувся до суду за захистом його прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд вказує наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про звернення громадян" від 02 жовтня 1996 року № 393/96-ВР (далі - Закон №393/96-ВР) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до ст. 3 Закону №393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Згідно зі ст. 7 Закону № 393/96-ВР звернення, оформлені належним чинним і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду; якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення; у разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Порядок розгляду звернень визначено ст. 15 Закону № 393/96-ВР, відповідно до якої органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Статтею 19 Закону №393/96-ВР передбачено, що органи державної влади зобов`язані:

- об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

- у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;

- на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;

- скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;

- забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;

- письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;

- вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;

- у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;

- не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;

- особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Відповідно до ст.20 вказаного вище Закону, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Так, як вже зазначалося позивач 08.12.2021 звернувся із заявою до відповідача, в якій просив надати інформацію щодо пільгового проїзду.

На подане звернення позивач отримав відповідь, викладену у листі Виконавчого комітету Житомирської міської ради №25/В-9581/202 від 25.01.2022, в якому позивачу роз`яснено, що згідно з рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 28.05.2020 №596 Про затвердження вартості проїзду в громадському транспорті Житомирської міської об`єднаної територіальної громади (зі змінами та доповненнями) проїзд осіб з інвалідністю на міському електротранспорті здійснюється безоплатно, а у зв`язку із поліпшення епідемічної ситуації на території Житомирської міської об`єднаної територіальної громади з 24.12.2021 припинено дію п. 1 рішення виконавчого комітету міської ради від 04.11.2021 №1285 Про обмежувальні заходи щодо недопущення поширення коронавірусної інфекції СОVID-19 на територій Житомирської міської територіальної громади щодо обмежень пільгового проїзду в міському громадському транспорті.

Таким чином, відповідь на звернення позивача надано Виконавчим комітетом Житомирської міської ради 24.01.2022.

Як наголошує позивач, надану відповідь отримав не у передбачений Законом строк.

Щодо порушення строку розгляду звернення позивача, суд вказує наступне.

Встановлені судом обставини у даній справі свідчать про те, що відповідь на звернення позивача від 08.12.2021 відправлено поштовим зв`язком 27.01.2022, що у свою чергу свідчать про порушення строку розгляду звернення.

Так, відповідно до положень ст. 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року №280/97-ВР (далі Закон №280/97-ВР) виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень. Після закінчення повноважень ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради її виконавчий комітет здійснює свої повноваження до сформування нового складу виконавчого комітету (ч.1, вказаної вище статті Закону).

Виконавчий комітет ради утворюється у складі відповідно сільського, селищного, міського голови, районної у місті ради - голови відповідної ради, заступника (заступників) сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету, а також керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, інших осіб. Сільська, селищна, міська рада утворює у складі виконавчого комітету ради орган з питань містобудування та архітектури.

Очолює виконавчий комітет сільської, селищної, міської ради відповідно сільський, селищний, міський голова, районної у місті ради - голова відповідної ради. У виконавчому комітеті сільської ради функції секретаря виконавчого комітету за рішенням ради може здійснювати секретар відповідної ради (ч.5).

Виконавчий комітет ради є підзвітним і підконтрольним раді, що його утворила, а з питань здійснення ним повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольним відповідним органам виконавчої влади (ч.8).

До складу виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради не можуть входити депутати відповідної ради, крім секретаря ради (ч.9).

Виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради може розглядати і вирішувати питання, віднесені цим Законом до відання виконавчих органів ради (ч.1 ст.52 Закону №280/97-ВР).

В контексті наведеного слід відмітити, що голова Житомирської міської ради Сухомлин С.І., на ім`я якого звернувся позивач із відповідним запитом, очолює виконавчий комітет (який поданий запит зареєстрував 08.12.2021 за №9581) та яким у свою чергу не дотримано строку розгляду звернення позивача встановленого нормами чинного законодавства.

Як свідчать матеріали справи, виконавчим комітетом не дотримано місячного строку, відведеного Законом №393/96-ВР на розгляд звернення громадян, а тому така бездіяльність розцінюється судом, як протиправна.

Положеннями ст. 18 Закону №393/96-ВР, громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Виходячи з наведеного, суд вважає обґрунтованими та доведеними твердження позивача про допущення протиправної бездіяльності, яка виявилася в порушенні терміну розгляду заяви позивача від 08.12.2021 поданої до відповідача та зареєстрованої у виконавчому комітеті міської ради 08.12.2021.

Щодо зобов`язання Житомирської міської ради розглянути його звернення від 08.12.2021 суд вказує наступне.

Як встановлено під час розгляду справи, порушене питання стосувалося права на безоплатний проїзд у міському транспорті як особи з інвалідністю ІІІ групи.

Здійснюючи правову оцінку спірним правовідносинам у цій частині, суд враховує наступне.

Основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами визначає Закон України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні від 21 березня 1991 року №875-XII (далі - Закон №875-XII).

Особи з інвалідністю в Україні володіють усією повнотою соціально-економічних, політичних, особистих прав і свобод, закріплених Конституцією України, законами України та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст.1 Закону №875-XII).

Транспортне обслуговування осіб з інвалідністю здійснюється на пільгових умовах, що передбачено статтею 38-1 Закону №875-XII.

Особи з інвалідністю I та II групи, діти з інвалідністю та особи, які супроводжують осіб з інвалідністю I групи або дітей з інвалідністю (не більше однієї особи, яка супроводжує особу з інвалідністю I групи або дитину з інвалідністю), мають право на безплатний проїзд у пасажирському міському транспорті (крім таксі) за наявності посвідчення чи довідки, зазначених у цьому Законі, а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - також електронного квитка, який видається на безоплатній основі.

Пільгове перевезення осіб з інвалідністю здійснюють усі підприємства транспорту незалежно від форми власності та підпорядкування відповідно до Закону України "Про транспорт".

Звуження змісту та обсягу права осіб з інвалідністю на пільговий проїзд транспортом не допускається.

Порядок транспортного обслуговування осіб з інвалідністю та дітей з інвалідністю на пільгових умовах визначається нормативно-правовими актами, що регламентують правила користування громадянами повітряним, залізничним, морським, внутрішнім водним, автомобільним та міським електричним транспортом.

За змістом статті 12 Закону України Про транспорт від 10 листопада 1994 року №232/94-ВР (далі - Закон №232/94-ВР) підприємства транспорту зобов`язані, зокрема, забезпечувати права на пільги громадян щодо користування транспортом.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05 квітня 2001 року №2344-III (далі - Закон №2344-III).

На міських автобусних маршрутах загального користування забезпечення організації пасажирських перевезень покладається на виконавчий орган сільської, селищної, міської ради відповідного населеного пункту (стаття 7 Закону №2344-III).

Згідно рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 28.05.2020 №596 Про затвердження вартості проїзду в громадському транспорті Житомирської міської об`єднаної територіальної громади (зі змінами та доповненнями) проїзд осіб з інвалідністю на міському електротранспорті здійснюється безоплатно.

Це рішення відповідача є чинним та не є предметом оскарження у даній справі.

З огляду на викладене, суд вважає, що виконавчим комітетом Житомирської міської ради, як уповноваженим органом надано відповідь на звернення позивача по суті питань, наведених у зверненні ОСОБА_1 , проте з порушенням термінів передбачених чинним законодавством.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

В рамках адміністративного судочинства дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм; бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити згідно із законодавством України.

Суд оцінює правомірність поведінки суб`єкта владних повноважень через призму критеріїв, визначених частиною другою статті 2 КАС України

Частиною 1 та 2 статті 77 КАС України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч.1 ст.72 КАС України).

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на встановлені обставини справи, заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи відсутність доказів сплати судового збору та відомостей питання про їх розподіл судом не вирішується.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 77, 90, 139, 242-246, 255 КАС України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 .РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Житомирської міської ради (майдан С.П.Корольова, 4/2, м.Житомир,10014. ) про визнання неправомірними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Житомирської міської ради щодо розгляду звернення ОСОБА_1 від 08.12.2021 у визначений законодавством строк.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст складено: 27 вересня 2022 р.