Справа № 260/55/22
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2022-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2022 рокуЛьвівСправа № 260/55/22 пров. № А/857/7892/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 березня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

суддя у І інстанції Дору Ю.Ю.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Ужгород,

дата складення повного тексту рішення 18 березня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі ГУ ПФУ) щодо винесення рішення про відмову у призначенні йому пенсії за вислугу років на пільгових умовах при звільненні з військової служби та зобов`язати відповідача призначити таку пенсію з дня отримання права на призначення пенсії за законом.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 березня 2022 року у справі № 260/55/22, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, вказаний позов було задоволено.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що на день звільнення у ОСОБА_1 наявна загальна вислуга років (календарна та пільгова) у 24 роки 10 місяців 08 днів: календарна (період загальної військової служби) 20 років 09 місяців 08 днів; пільгова (період військової служби в АТО та в ООС) 04 роки 01 місяць, що надає йому право на пенсію за вислугу років на пільгових умовах.

У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено ГУ ПФУ, яке у своїй скарзі просило таке скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач послався на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Наполягає на тому, що період навчання у цивільному навчальному закладі не може бути зарахована до вислуги років позивач, оскільки після закінчення такого йому не було присвоєно офіцерського (спеціального) звання.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 підтримав доводи, викладені у оскаржуваному судовому рішенні, заперечив обґрунтованість апеляційних вимог та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 є учасником бойових дій та офіцером запасу Служби безпеки України в Закарпатській області, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 02 грудня 2016 року та військовим квитком серії НОМЕР_2 від 03 грудня 2021 року.

3 10 листопада 2021 року згідно з наказом Управління Служби безпеки в Закарпатській області від 04 листопада 2021 року № 200-0с/дск майор ОСОБА_1 (Б-007626), який перебував у розпорядженні начальника Управління за посадою головного спеціаліста (майор), виключено зі списків особового складу, як звільненого з військової служби на підставі наказу ЦУ СБ України від 08 жовтня 2021 року №13Ю-ОС/дск за підпунктом «а» пункту 61 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України (у зв`язку із закінченням строку контракту) та підпунктом «а» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас Служби безпеки України.

24 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся встановленим порядком до Управління Служби безпеки в Закарпатській області з проханням здійснити оформлення та подати до органів Пенсійного фонду України документи, необхідні для призначення йому пенсії за вислугу років згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон №2262-ХІІ).

За результатами розгляду заяви позивача Управлінням підготовлено відповідні матеріали та надіслано подання за №250 про призначення пенсії (лист-супровід від 06 грудня 2021 року №58/21/4429) до ГУ ПФУ.

Розглянувши зазначене подання, ГУ ПФУ винесло рішення № 35 від 17 грудня 2021 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років при звільненні з військової служби.

Не погоджуючись із такими діями (рішенням) ГУ ПФУ, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом, що розглядається.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до частини 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

На підставі аналізу матеріалів справи та позицій сторін, викладених у заявах по суті справи, апеляційний суд дійшов переконання, що на стадії апеляційного перегляду суть публічно-правового спору, що розглядається, зводиться до перевірки висновків суду першої інстанції щодо зарахування періоду навчання позивача до календарного обчислення вислуги років, що дає право на призначення пенсії за вислугу років при звільненні з військової служби.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України та деяких інших осіб регламентовано Законом № 2262-XII.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 2262-XII, особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції та на службі на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Як передбачено статтею 12 Закону № 2262-XII, пенсія за вислугу років призначається: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше. До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Статтею 17 Закону № 2262-XII передбачено та визначено види служби й періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії.

Згідно з частиною 2 статті 17 Закону № 2262-XII до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

При цьому статтею 17-1 цього Закону визначено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону № 2262-XII встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» (далі Постанова № 393).

Пунктом 1 Постанови № 393 установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах б-д, ж і з статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються, зокрема, військова служба в Збройних Силах, Службі безпеки України; відповідно до пунктів 3, 4 час безпосереднього проходження військової служби у відповідних підрозділах ДПСУ на пільгових умовах із розрахунку один місяць служби за півтора місяці; відповідно до пункту 3 час безпосереднього проходження військової служби в АТО та в ООС на пільгових умовах із розрахунку один місяць служби за три місяці.

Як слідує з витягу з наказу від 04 листопада 2021 року № 200-ОС/дск, на день звільнення позивача його календарна вислуга років складає 20 років 09 місяців 08 днів; пільгова (період військової служби в АТО та в ООС) 04 роки 01 місяць, загальна 24 роки 10 місяців 08 днів.

Окрім того, пунктом 2 Постанови № 393 передбачено, що до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби, особам із спеціальним званням Бюро економічної безпеки, особам, зазначеним у пункті ж статті 1-2 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, під час призначення пенсії згідно з пунктом а частини першої статті 12 зазначеного Закону додатково зараховується час навчання в межах до п`яти років (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби, Бюро економічної безпеки або до призначення на відповідну посаду із розрахунку - один рік навчання за шість місяців служби.

Як слідує з матеріалів справи, позивач навчався в Ужгородському національному університеті. Разом з тим, доказів того, що позивачу після закінчення цього навчального закладу було присвоєно офіцерське (спеціальне) звання матеріали справи не містять.

Виходячи із наведених правових норм та встановлених фактичних обставин справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що підстав для зарахування періоду навчання у цивільному закладі вищої освіти до вислуги років позивача немає.

За правилами частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Підсумовуючи викладене, на думку апеляційного суду, при вирішенні цього публічно-правового спору суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та допустив невідповідність висновків, викладених у його судовому рішенні, таким обставинам. Відтак, апеляційну скаргу ГУ ПФУ слід задовольнити, скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та у задоволенні позову відмовити повністю.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 317, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області задовольнити.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 березня 2022 року у справі № 260/55/22 скасувати та у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Р. П. Сеник
Н. М. Судова-Хомюк