Справа № 607/12612/22
Суддя: Марциновська І. В.
Дата ухвалення: 2022-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

30.09.2022 Справа №607/12612/22 Провадження № 2-а/607/408/2022

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Марциновської І.В.,

за участю: секретаря судового засідання Максим`юк Я.Е.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

УСТАНОВИВ:

19.09.2022 ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою серії ЕАР № 5885373 від 12.09.2022 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн.

Так, позивач зазначає, що 12.09.2022 приблизно о 22 год. 35 хв. керував транспортним засобом марки «Volkswagen» моделі «E-Golf», державний номерний знак НОМЕР_1 , та рухався головною дорогою на вул. 15 Квітня в м. Тернополі у крайній правій смузі у бік вул. Р.Купчинського у м. Тернополі. У напрямку руху позивача був встановлений світлофор з вертикальним розміщенням сигналів з додатковою секцією та стрілкою зеленого кольору на табличці, встановленій на рівні червоного сигналу світлофора. Відтак, переконавшись у тому, що з інших напрямків на перехресті рух транспортних засобів відсутній, ОСОБА_1 здійснив поворот праворуч з вул. 15 Квітня на вул. Р.Купчинського у м. Тернополі відповідно до вимог абз. 2 п. 8.7.3 (е) Правил дорожнього руху.

Разом з тим після проїзду перехрестя ОСОБА_1 був зупинений працівниками патрульної поліції, які повідомили, що позивач здійснив проїзд перехрестя на червоний заборонний сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 (е) Правил дорожнього руху, та винесли відносно нього оскаржувану постанову.

З урахуванням викладених обставин позивач вважає, що дана постанова є незаконною та необґрунтованою, оскільки висновки патрульних поліцейських щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не відповідають дійсним обставинам справи.

За таких підстав позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР № 5885373 від 12.09.2022, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн, та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 122 КУпАП.

20.09.2022 відкрито провадження у справі, призначено судове засідання на 30.09.2022, визначено відповідачу строк для подання відзиву.

28.09.2022 відповідач Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції подав відзив, в якому позов не визнав та просив у позові відмовити. Відзив мотивований тим, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 8.7.3 (е) Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки 12.09.2022 о 23 год. 04 хв. на вул. Р.Купчинського, 2а в м. Тернополі, керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen» моделі «E-Golf», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив проїзд перехрестя на заборонний сигнал світлофора (червоний). Відповідач вважає, що при винесенні постанови інспектором було вжито усіх заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, прийнято до уваги пояснення позивача. При цьому відповідач зазначає, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві, який визначений у ст. 77 КАС України, розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує свої заперечення.

У судовому засіданні 30.09.2022 позивач ОСОБА_1 позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити повністю. Пояснив, що повідомляв працівникам поліції про наявність на рівні червоного сигналу світлофора таблички зі стрілкою зеленого кольору та що це дає йому можливість здійснити поворот навіть при червоному сигналі світлофора. Однак працівники поліції такі пояснення проігнорували.

У судове засідання 30.09.2022 уповноважений представник відповідача Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, належним чином повідомлений про дату, час та місце цього засідання, не з`явився. Жодних заяв чи клопотань на день розгляду справи від представника відповідача не надходило.

Вказане згідно з ч. 3 ст. 268 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд установив, що 12.09.2022 інспектором Управління патрульної поліції в Тернопільській області Саловим О.А. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР № 5885373. Даною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 510 грн. У постанові зазначено, що 12.09.2022 приблизно о 23 год. 04 хв. на вул. Р.Купчинського, 2а в м. Тернополі водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen» моделі «E-Golf», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив проїзд перехрестя на заборонний червоний сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 (е) Правил дорожнього руху.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Так, п. 8.7.3 (е) Правил дорожнього руху передбачає, що червоний сигнал світлофора, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Стрілка зеленого кольору на табличці, встановленій на рівні червоного сигналу світлофора з вертикальним розташуванням сигналів, дозволяє рух у зазначеному напрямку при ввімкненому червоному сигналі світлофора з крайньої правої смуги руху (або крайньої лівої смуги руху на дорогах з одностороннім рухом) за умови надання переваги в русі іншим його учасникам, які рухаються з інших напрямків на сигнал світлофора, що дозволяє рух.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, полягає, зокрема, у порушенні правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

У силу вимог ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частини 1-3 ст. 90 КАС України визначають, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Разом з тим для спростування доводів, викладених у позовній заяві, і на підтвердження правомірності постанови серії ЕАР № 5885373 від 12.09.2022 відповідач не надав беззаперечних, належних та допустимих доказів, визначених законом, та явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив. Обставини, викладені у відзиві, також не підтверджені жодними доказами.

При цьому суд звертає увагу, що твердження представника відповідача про те, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує свої заперечення, є хибними.

Так, ч. 2 ст. 77 КАС України чітко передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Жодних виключень положення ст. 77 КАС України не містять, що свідчить про те, що відповідач хибно розтлумачив зазначену норму права.

При цьому з долучених позивачем фотознімків (а.с. 8-11) судом встановлено, що на перехресті вул. 15 Квітня та вул. Р.Купчинського в м. Тернополі встановлений світлофор з вертикальним розміщенням сигналів з додатковою секцією та стрілкою зеленого кольору на табличці, встановленій на рівні червоного сигнала світлофора.

Вказані обставини свідчать про те, що під час перебування транспортного засобу у крайній правій смузі для руху на вул. 15 Квітня в м. Тернополі водій відповідно до абз. 2, 3 п. 8.7.3 (е) Правил дорожнього руху може здійснити поворот праворуч на вул. Р.Купчинського в м. Тернополі на заборонний червоний сигнал світлофора, оскільки стрілка зеленого кольору на табличці, встановленій на рівні червоного сигналу світлофора з вертикальним розташуванням сигналів, дозволяє рух у зазначеному напрямку при ввімкненому червоному сигналі світлофора за умови надання переваги в русі іншим його учасникам, які рухаються з інших напрямків на сигнал світлофора, що дозволяє рух.

Той факт, що долучені позивачем фотознімки є відображенням місцевості на перехресті вул. 15 Квітня та вул. Р.Купчинського в м. Тернополі, підтверджується інформацією, яка наявна у відкритому доступі в мережі Інтернет на веб-сайті «Google Карти» у вкладці «Перегляд вулиць».

У силу вимог ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням викладених обставин суд доходить висновку, що ОСОБА_1 здійснив перетин перехрестя вул. 15 Квітня та вул. Р.Купчинського в м. Тернополі відповідно до Правил дорожнього руху. При цьому сама по собі постанова від 12.09.2022 без інших достатніх доказів не підтверджує факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відтак постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР № 5885373 від 12.09.2022 є такою, що винесена з порушенням ст. 280 КУпАП, а тому підлягає скасуванню, оскільки відповідачем не доведено, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд зазначає, що з урахуванням положень вказаної норми рішення суб`єкта владних повноважень не потребує окремого визнання його неправомірним, оскільки така неправомірність підтверджується шляхом скасування оскаржуваної постанови. Відтак позовні вимоги в цій частині не є обґрунтованими та задоволенню не підлягають.

При цьому, зважаючи на те, що суд дійшов переконання про існування підстав для скасування оскаржуваної постанови через недоведеність наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, то є усі правові підстави для закриття справи про це адміністративне правопорушення.

За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає частковому задоволенню.

Також відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд ураховує роз`яснення, які містяться в п. 36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» та відповідно до яких якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 496,20 грн, що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 16.09.2022 (а.с. 1).

Відтак сума сплаченого судового збору у розмірі 248,10 грн підлягає стягненню з Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , а судові витрати у виді судового збору у сумі 248,10 грн слід покласти на позивача.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 9, 122, 245, 268, 280 КУпАП, ст. 2, 6, 9, 72-77, 90, 132, 139, 143, 241-246, 268, 269, 271-272, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР № 5885373 від 12.09.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень.

Закрити відносно ОСОБА_1 провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

У іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді судового збору у сумі 248 (двісті сорок вісім) гривень 10 копійок.

Судові витрати у виді судового збору у сумі 248 (двісті сорок вісім) гривень 10 копійок покласти на позивача ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: вул. Котляревського, буд. 24, м. Тернопіль; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 44538430.

СуддяІ. В. Марциновська