Справа № 200/12124/21
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2022-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року справа №200/12124/21

м.Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Компанієць І.Д., Гайдара А.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 січня 2022 р. у справі № 200/12124/21 (головуючий І інстанції Голуб В.А. ) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним рішення від 23.07.2021 та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач, ГУПФУ), в якому просив: визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 23.07.2021 щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до пільгового стажу періодів роботи: з 01.07.1997 по 01.10.1997, з 24.06.1998 по 03.08.1998 та з 16.08.1994 по 01.09.1996; зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 16.07.2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а також здійснити призначення, та нарахування виплати пенсії, при цьому, зарахувавши до його пільгового стажу періоди роботи з 01.07.1997 по 01.10.1997, з 24.06.1998 по 03.08.1998 та з 16.08.1994 по 01.09.1996, а також періоди навчання з 18.06.1990 по 18.06.1994 та з 01.09.1996 по 13.07.2000.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 січня 2022 року задоволено частково позовні вимоги, а саме суд: визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 23 липня 2021 року № 17 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії; зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії на пільгових умовах від 16 липня 2021 року, із зарахуванням до стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, періодів роботи з 01.07.1997 по 01.10.1997, з 24.06.1998 по 03.08.1998 та з 16.08.1994 по 30.08.1996, а також періодів навчання з 18.06.1990 по 18.06.1994, а також з 01.09.1996 по 29.06.2000; стягнув за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області судовий збір у розмірі 908 грн. на користь ОСОБА_1 . У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідно до наданих документів загальний страховий стаж позивача складає 48 років 08 місяців 14 днів, у тому числі пільговий стаж роботи - 20 років 7 місяців 8 днів. Управління зазначає, що трудова книжка підтверджує лише загальний трудовий стаж працівника, але підтвердити пільговий характер роботи може лише уточнююча довідка підприємства, на якому особа працювала і яка видана на підставі первинних документів за час виконання відповідної роботи, а в разі ліквідації підприємства без визначення правонаступника - документи, видані архівними установами. Таким чином, записи у трудовій книжці позивача про його роботу у спірний період не підтверджують стаж роботи зі шкідливими і важкими умовами праці і подання уточнюючої довідки в такому випадку є обов`язковим. Апелянт зазначає, що при поданні заяви про призначення пенсії від 16.07.2021 довідки уточнюючі пільговий характер роботи за періоди з 01.07.1997 по 01.10.1997 та з 24.06.1998 по 03.08.1998, позивачем не були надані. Також, позивачем при наданні документів була надана довідка про підтвердження наявного трудового стажу за період роботи в Селидівському шахтопрохідному управлінні тресту «Селидіввугіллябуд» в/о «Селидіввугілля» з 16.08.1994 по 01.09.1996 роки не встановленого зразку, а саме: відсутня дата видачі та реєстраційний номер довідки, відсутнє посилання на відповідну постанову КМУ, відсутня інформація щодо відпусток без збереження заробітної плати.

Також апелянт у рішенні від 23.07.2021 №17 про відмову в призначенні пенсії відсутні посилання на відмову у не зарахуванні вищевказаних періодів, а тому, управління вважає, що позивач передчасно звернувся з цими вимогами до суду. У даному випадку управління вважає, що відсутній предмет спору, а отже, позовні вимоги не підлягають задоволенню в цій частині. Крім того на думку апелянта, суд першої інстанції не може вийти за межі позовних вимог та досліджувати питання, щодо можливості зарахування до пільгового стажу періодів роботи, на які відсутні посилання в спірному рішенні відповідача. За вимогами Порядку № 637 при відсутності у дипломі особи відомостей часу навчання, приймаються довідки про тривалість навчання в учбовому закладі у відповідні роки при умови, якщо у цих документах є дані про закінчення повного навчального періоду чи окремих їх етапів. Також апелянт посилається на те, що Вищим адміністративним судом України у постанові від 23.04.2015 року по справі №227/2693/14 була сформована правова позиція щодо зарахування до пільгового стажу періоду навчання в Селидівському гірничому технікумі та Донецькому державний технічному університеті не відноситься до професійно-технічних навчальних закладів, час навчання в яких зараховується до пільгового стажу.

Враховуючи дистанційний режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дане судове рішення прийнято колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

ОСОБА_1 є громадянином України із зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_1 (а.с.9-10).

З копії трудової книжки серії НОМЕР_1 від 16.08.1994 встановлено, що у період з 01.07.1997 по 01.10.1997, з 24.06.1998 по 03.08.1998 та з 16.08.1994 по 30.08.1996 працював на посадах, що визначені Списком № 1 (а.с.11-14).

Крім того, у період з 18.06.1990 по 18.06.1994 позивач навчався в Селидівському гірничому технікумі, що підтверджено копією диплому серії НОМЕР_2 від 18.06.1994, а також записами у трудовій книжці позивача (а.с.16-17).

У період з 01.09.1996 по 13.07.2000 ОСОБА_1 навчався на денному відділені в Донецькому державному технічному університеті, що підтверджено копіями диплому з додатками серії НОМЕР_3 від 05.07.2001 (а.с.18-20).

16 липня 2021 року позивач звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії.

Рішенням № 17 від 23.07.2021 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, так як на момент звернення, він не мав необхідного пільгового стажу, а саме пільговий стаж позивача склав 20 років 7 місяців 8 днів. До пільгового стажу позивача не було враховано періоди з 01.07.1997 по 01.10.1997 та з 24.06.1998 по 03.08.1998 через відсутність уточнюючих довідок. При цьому, уточнююча довідка за період з 16.08.1994 по 01.09.1996 не відповідала встановленому зразку, а тому вказаний період також не був зарахований до пільгового стажу позивача.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частина 3 статті 4 Закону № 1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Положенням ч.1 ст. 9 Закону № 1058-IV (в редакції на час звернення з заявою про переведення на пенсію по інвалідності) передбачено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 114 Закону №1058 врегульовано питання пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Відповідно до частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

За частиною 1 статті 14 Закону № 1788-XII, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

Постановою Кабінету міністрів України від 31 березня 1994 року №202 затверджено Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років.

Комплексний аналіз норми дає підстави дійти висновку, що право на передбачену частиною 3 статті 114 Закону № 1788-XII пенсію незалежно від віку мають працівники, за умови безпосередньої зайнятості на роботах повний робочий день та не менше передбаченого стажу роботи - 25 років для працівників професії яких містяться у Списку затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. N 202 (далі - Список № 202), або мати стаж роботи провідної професії визначених статтею 14 Закону № 1788-XII, частиною 3 статті 114 Закону № 1058-IV - не менше 20 років.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII та ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637 (далі - Порядок № 637).

Згідно Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1 Порядку).

Відповідно до п.3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5)

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Отже, зазначеним Порядком передбачено у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, підтвердження спеціального трудового стажу також уточнюючою довідкою.

Професії (посади) позивача, за якими він працював у спірні періоди, відносяться до відповідного Списку чинного на період його роботи, що не заперечувалось відповідачем.

Матеріали справи свідчать, що відповідний стаж роботи позивача на посадах передбаченим Списком № 202 з повним робочим днем, підтверджується записами в трудовій книжці (а.с.11-12).

Досліджуючи матеріали справи суд встановив, що записи у трудовій книжці проведено у відповідності та з дотриманням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, а також місять всю необхідну інформацію про характер виконуваною позивачем роботи.

Отже, трудова книжка позивача містить відповідні записи про роботу позивача.

Щодо посилання відповідача, як підставу не зарахування до пільгового стажу період з 16.08.1994 по 01.09.1996, на те, що уточнююча довідка за період з 16.08.1994 по 01.09.1996 не відповідала встановленому зразку, а саме відсутня дата видачі та реєстраційний номер довідки, посилання на відповідну постанову КМУ, інформація щодо відпусток без збереження заробітної плати, суд зазанчає, що вказана інформація не є обов`язковою інформацією яка має бути вказано у довідці відповідно до п. 20 Порядку № 637

Щодо позовних вимог про зарахування до пільгового стажу періоду навчання в Селидівському гірничому технікумі та Донецькому державний технічному університеті, суд виходить з такого.

Законом України "Про професійну (професійно-технічну) освіту" № 103/98-ВР від 10 лютого 1998 року, з наступними змінами і доповненнями, а саме ч. 1 ст. 38 "Гарантії соціального захисту здобувача освіти та випускника закладу професійної (професійно-технічної) освіти", обумовлено: час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

За змістом статті 17 Закону України «Про професійно-технічну освіту», професійно-технічний навчальний заклад - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійно-технічній освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я.

Статтею 18 вказаного Закону визначено, що до професійно-технічних навчальних закладів належать: професійно-технічне училище відповідного профілю; професійне училище соціальної реабілітації; вище професійне училище; професійний ліцей; професійний ліцей відповідного профілю; професійно-художнє училище; художнє професійно-технічне училище; вище художнє професійно-технічне училище; училище-агрофірма; вище училище-агрофірма; училище-завод; центр професійно-технічної освіти; центр професійної освіти; навчально-виробничий центр; центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів; навчально-курсовий комбінат; навчальний центр; інші типи навчальних закладів, що надають професійно-технічну освіту або здійснюють професійно-технічне навчання.

Згідно з частиною 4 статті 19 вказаного Закону професійно-технічні навчальні заклади незалежно від форм власності та підпорядкування розпочинають діяльність, пов`язану з підготовкою кваліфікованих робітників та наданням інших освітніх послуг, після отримання ліцензії. Ліцензія видається у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 1 статті 38 Закону України «Про професійну-технічну освіту» час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Таким чином, вказана норма передбачає, що вказаний стаж навчання може бути зараховано не лише до загального трудового стажу, а і у стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників. Умовами такого зарахування визначено зарахування на роботу за набутою професією у строк, що не перевищує трьох місяців між днем закінчення навчання і днем зарахування на таку роботу.

За правилами пункту 8 Порядку № 637, час навчання у вищих учбових, професіональних, учбово-виховних закладах, учбових закладах підвищення кваліфікації і перепідготовки кадрів, у аспірантурі, докторантурі й криничній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, які видані на підставі архівних даних і які містять відомості про період навчання. При відсутності у таких документах відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в учбовому закладі у відповідні роки при умови, якщо у цих документах є дані про закінчення повного навчального періоду чи окремих їх етапів.

Судами встановлено, що період навчання з 18.06.1990 по 18.06.1994 в Селидівському гірничому технікумі та на денному відділені в Донецькому державному технічному університеті у період з 01.09.1996 по 13.07.2000, підтверджено копіями диплому з додатками серії НОМЕР_3 від 05.07.2001, копією диплому серії НОМЕР_2 від 18.06.1994, а також записами у трудовій книжці позивача (а.с.16-20).

Відповідачем не надано до суду жодного доказу того, що у зазначеному дипломі відсутні відомості щодо періоду навчання позивача у зазначених закладах.

Отже, позивачем належним чином підтверджено навчання в Донецькому державному технічному університеті з 01.09.1996 по 29.06.2000 (саме 29.06.2000 рішенням Державної екзаменаційної комісії позивачу присвоєна кваліфікація бакалавра) за спеціальністю 6.0902 "Енергомеханічні комплекси гірничого та гірничо-загачувального виробництва" і у 2000 році здобув кваліфікацію з "Інженерної механіки", тому цей період має бути зарахований до пільгового стажу позивача. Крім того, відразу після навчання позивач працевлаштувався на шахту за спеціальністю, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Суд зазначає, що період навчання позивача та наступне його зарахування за набутою професією вищезазначеним умовам відповідає, отже є безпідставними доводи відповідача, що період навчання не зараховується до пільгового стажу позивача.

Суд не приймає посилання апелянта на правову позицію Вищого адміністративного суду України у постанові від 23.04.2015 по справі № 227/2693/13, оскільки за вимогами ч.5 ст. 242 КАС України суд враховує висновки викладені в постановах саме Верховного Суду.

Підсумовуючи наведене, суд погоджує висновок суду першої інстанції, що матеріалами справи підтверджено право позивача на зарахування періоду його навчання до пільгового стажу.

Таки чином, матеріали справи містять належні усі передбачені законодавством документи щодо підтвердження стажу, зокрема Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постанова правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року N 22-1 (далі - Порядок № 22-1) та Порядком № 637, які підтверджують роботу позивача.

Адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні, а не тим, які в подальшому були виявлені суб`єктом владних повноважень для доведення правомірності («виправдання») свого рішення.

Аналогічна правова позиція міститься у п. 75 постанови Верховного Суду від 17.12.2018 по справі №509/4156/15-а (адміністративне провадження №К/9901/7504/18).

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що відповідачем неправомірно відмовлено у зарахуванні спірних періодів роботи позивача до стажу роботи та призначені пенсії на підставі ч.3 ст.114 Закону № 1058, оскільки позивач має необхідний стаж роботи.

Згідно з частиною 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 29 травня 2018 року у справі № 800/341/17 (9991/944/12) і від 12 листопада 2019 року у справі № 9901/21/19 зазначила, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС України, у межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин, про захист яких вони просять, від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що належними є способи захисту, які прямо передбачені законом або спеціальною нормою, аналіз якої дає змогу обрати такий спосіб захисту, який забезпечує виконання її приписів. Визначення ефективного судового захисту пов`язане з відповідним змістом заявлених позовних вимог, тобто з визначенням належного способу захисту порушених прав, свобод та інтересів особи.

З огляду на встановлені обставини справи, наведені норми законодавства, вимоги позивача, суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним способом захисту, необхідним для поновлення порушеного прав позивача, є зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії на пільгових умовах від 16 липня 2021 року, із зарахуванням до стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, періодів роботи з 01.07.1997 по 01.10.1997, з 24.06.1998 по 03.08.1998 та з 16.08.1994 по 30.08.1996, а також періодів навчання з 18.06.1990 по 18.06.1994, а також з 01.09.1996 по 29.06.2000.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 січня 2022 р. у справі № 200/12124/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дати проголошення.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 28 вересня 2022 року.

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді А.В. Гайдар

І.Д. Компанієць