Справа № 640/29859/21
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2022-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2022 року м. Київ № 640/29859/21

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Шулежко В.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі відповідач), в якому просить:

визнати протиправними рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 22.04.2021 № 2600-0212-8/67893 про відмову в перерахунку ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із її заявою на підставі довідки про суддівську винагороду № 07-1-12/107 від 12.04.2021;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, код 42098368) здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ), як судді Київського апеляційного господарського суду у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою виданою Північним апеляційним господарським судом № 07-1-12/107 від 12.04.2021 про розмір суддівської винагороди визначеній станом на 19.02.2020, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що має право на перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із загальної суми суддівської винагороди судді, працюючого на відповідній посаді, однак відповідачем протиправно відмовлено у проведенні такого перерахунку на підставі довідки уповноваженого органу про розмір суддівської винагороди, чим порушив його конституційні права на належне забезпечення як судді у відставці.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.10.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що базовий розмір посадового окладу судді місцевого та апеляційного суду в порівнянні з минулим роком не змінився, відповідно, підстави для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача на підставі довідки №07-1-12/107 від 12.04.2021 відсутні. У зв`язку з цим дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві є правомірними, Управління діяло в межах своєї компетенції та відповідно до вимог чинного законодавства.

На виконання вимог ухвали суду відповідачем надано копії матеріалів пенсійної справи позивача.

Позивачем подано відповідь на відзив та зазначив, що відповідачем не надано жодних доказів правомірності свого рішення про відмову у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача. Підставою для перерахунку є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який перебуває на відповідній посаді, що у даному випадку підтверджується довідкою. Позивач вважає відзив відповідача безпідставним та таким, що не спростовує зазначені у позові обставини.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є суддею у відставці та з 07 серпня 2015 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Позивачем отримано довідку від 03.09.2020 № 07.1-11/135 про розмір суддівської винагороди визначеній станом на 19.02.2020, виданої Північним апеляційним господарським судом згідно з вимогами ст.135, ст.142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402- VIII, Рішення Конституційного суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020.

Позивач звернувся 04.09.2020 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки від 03.09.2020 № 07.1-11/135.

В подальшому, позивач повторно отримав довідку про розмір суддівської винагороди від 12.04.2021 № 07.1-12/107 про розмір суддівської винагороди визначеній станом на 01.01.2021 та повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою від 14.04.2021 про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 22.04.2021 № 2600-0212-8/67893 відмовлено позивачу в перерахунку щомісячного довічного утримання, оскільки базовий розмір посадового окладу судді місцевого та апеляційного суду в порівнянні з минулим роком не змінився, відповідно, підстави для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача на підставі довідки №07.1-12/107 від 12.04.2021 відсутні.

Вважаючи вказане рішення відповідача про відмову в здійсненні щомісячного довічного грошового утримання протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII).

Приписами частини першої статті 142 Закону №1402-VІІІ визначено, що суддя, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому, згідно з частиною другою статті 142 Закону №1402-VIІІ суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до частини третьої статті 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частинами четвертою та п`ятою статті 142 Закону №1402-VIII передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до частини третьої статті 135 Закону №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Разом з цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Пунктом 22 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону № 2453-VI.

Відповідно до пункту 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону № 2453-VI.

Законом України від 16.10.2019 № 193-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування», який набрав чинності 07.11.2019, виключено зазначені вище пункти 22, 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII.

Відповідно до пункту 24 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року:

а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону № 2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України, положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII зі змінами.

У вказаному рішенні Конституційний Суд зазначив, що право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України).

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 № 10-рп/2013).

Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шестдесятип`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом № 1402-VIII.

У зв`язку з викладеним, Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

Тобто, Законом №1402-VIII запроваджено різний правовий підхід та порядок грошового забезпечення суддів у відставці, а саме: по-різному визначено порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці, залежно від проходження ними кваліфікаційного оцінювання суддів, без урахування при цьому періоду виходу у відставку (до запровадження кваліфікаційного оцінювання, чи після цього).

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Між тим, положення Закону №1402-VIII у зазначеній частині 18.02.2020 визнані Конституційним Судом України неконституційними, а тому не підлягають до застосування з вказаної дати і, відповідно, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020 Закон № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Таким чином, з 19.02.2020, наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020 виникає право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до вимог Закону № 1402-VIII.

Слід зазначити, що Конституційний Суд України у рішенні від 14.12.2011 № 18-рп/2011 вказав, що це довічне утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці виплату одержують з Пенсійного фонду України за рахунок Державного бюджету, діючі судді - виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказав про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

У Рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 №3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Окрім цього, зазначений підхід до статусу судді у відставці та питання належного матеріального забезпечення суддів у відставці знайшов своє продовження у Рішенні Конституційного Суду України від 08.06.2016 №4-рп/2016, у абзаці другому пункту 3 мотивувальної частини якого Суд зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов`язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Разом з тим, підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Суд враховує при ухваленні рішення у цій справі правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні від 16 червня 2020 року за результатами розгляду зразкової справи №620/1116/20.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є суддею у відставці, кваліфікаційного оцінювання суддів не проходив, отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, а отже набув право на здійснення перерахунку його утримання у зв`язку зі зміною винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Північним апеляційним господарським судом згідно з вимогами ст.135, ст.142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402- VIII, Рішення Конституційного суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 видано позивачу довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 03.09.2020 № 07.1-11/135, згідно з якою суддівська винагорода станом на 19.02.2020 становить 223 337,50 грн., у тому числі посадовий оклад 131 375,00 грн., доплата за вислугу років 91 962,50 грн.

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 04.09.2020 щодо проведення перерахунку та виплати йому щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки від 03.09.2020 № 07.1-11/135.

Як вбачається з матеріалів пенсійної справи, рішенням Головного управління від 07.09.2020 відмовлено позивачу у проведенні перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання позивача як судді у відставці на підставі зазначеної довідки, оскільки, як зазначив відповідач, відповідно до норм статті 142 Закону №1402-VIII розмір складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді після 18.02.2020 не змінювався, тому відсутні підстави для проведення перерахунку згідно заяви позивача від 04.09.2020.

Про вказане рішення повідомлено позивача листом Головного управління від 07.09.2020 №2600-0310-8/125625.

Крім того, Північним апеляційним господарським судом виготовлено та надано позивачу довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 12.04.2021 № 07.1-12/107, згідно з якою суддівська винагорода станом на 01.01.2021 становить 223 337,50 грн., у тому числі посадовий оклад 131 375,00 грн., доплата за вислугу років 91 962,50 грн.

Підставою для відмови у проведенні перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання позивача як судді у відставці на підставі зазначеної довідки стало те, що, як зазначив відповідач, базовий розмір посадового окладу судді місцевого та апеляційного суду в порівнянні з минулим роком не змінився.

Таким чином, вбачається, що станом на 19.02.2020 та станом на 01.01.2021 суддівська винагорода працюючого судді становила 223 337,50 грн.

При цьому, у порівнянні з попереднім розміром суддівської винагороди станом на 01.01.2020 (який становив 58 961,10 грн. згідно довідки від 04.02.2020 №07-16/10) та станом на 19.02.2020 та 01.01.2021 (який становив 223 337,50 грн. згідно довідок від 03.09.2020 № 07.1-11/135 та від 12.04.2021 №07.1-12/107), то розмір суддівської винагороди судді суттєво змінено.

Отже, у зв`язку із зміною грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, позивач має право на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі отриманої довідки Північного апеляційного господарського суду від 12.04.2021 № 07.1-12/107, якою визначено розмір суддівської винагороди станом на 01.01.2021, починаючи з 01.01.2021.

За таких обставин, суд приходить до висновку про протиправність рішення відповідача від 22.04.2021 № 2600-0212-8/67893 про відмову позивачу в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із його заявою від 14.04.2021 на підставі довідки про суддівську винагороду від 12.04.2021 №07.1-12/107.

Проте, як вбачається з позовної заяви позивач просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою, виданою Північним апеляційним господарським судом, від 12.04.2021 № 07.1-12/107 про розмір суддівської винагороди станом на 19.02.2020, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

Однак, суд звертає увагу, що довідка від 12.04.2021 № 07.1-12/107 стосується розміру суддівської винагороди станом на 01.01.2021, а не, як зазначає позивач, 19.02.2020. Відтак, перерахунок довічного утримання на підставі вказаної довідки повинно здійснюватися з 01.01.2021.

Більш того, предметом відмови пенсійного органу та її мотиви в оскаржуваному рішенні відповідача від 22.04.2021 № 2600-0212-8/67893 стосуються саме перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивача на підставі довідки про суддівську винагороду від 12.04.2021 № 07.1-12/107, виданої станом на 01.01.2021, а не станом на 19.02.2020.

Таким чином, враховуючи встановлення судом протиправності винесеного відповідачем рішення про відмову у перерахунку пенсії, викладеного у листі від 22.04.2021 № 2600-0212-8/67893, суд приходить до висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача здійснити позивачу, як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання згідно із довідкою від 12.04.2021 № 07.1-12/107, виданою Північним апеляційним господарським судом, про суддівську винагороду станом на 01.01.2021, з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 01.01.2021.

При цьому, суд зазначає, що в межах даної справи позивач не оскаржує рішення, дії чи бездіяльність відповідача щодо непроведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки від 03.09.2020 № 07.1-11/135 про розмір суддівської винагороди станом на 19.02.2020.

У зв`язку з цим, у суду відсутні підстави для задоволення позовної вимоги в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити позивачу перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді на підставі довідки уповноваженого органу, починаючи з 19.02.2020.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведена правомірність та обґрунтованість прийняття ним спірного рішення.

Натомість, позивачем надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

За таких обставин, системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх часткового задоволення.

Беручи до уваги положення частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача всі здійсненні ним судові витрати.

Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 22.04.2021 № 2600-0212-8/67893 про відмову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у здійсненні перерахунку та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із заявою від 14.04.2021 на підставі довідки про суддівську винагороду від 12.04.2021 №07.1-12/107.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ), як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання згідно з довідкою від 12.04.2021 № 07.1-12/107, виданою Північним апеляційним господарським судом, про суддівську винагороду станом на 01.01.2021, з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 01.01.2021.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.П. Шулежко