Справа № 640/1802/21
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2022-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2022 року м. Київ № 640/1802/21

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просить суд:

- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, , протиправною щодо відмови мені, ОСОБА_1 , реєстраційний номер картки фізичної особи-платника податків НОМЕР_1 , на отримання пенсії у зв`язку із втратою годувальника після смерті мого чоловіка ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві, , призначити мені, ОСОБА_1 , реєстраційний номер картки фізичної особи-платника податків НОМЕР_1 , пенсію у зв`язку із втратою годувальника у розмірі 60 відсотків середньомісячного (чинного) заробітку на одного члена сім`ї, який на день смерті мого чоловіка ОСОБА_2 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) становив 17428,79(Сімнадцять тисяч чотириста двадцять вісім гривень 79 копійок)..

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем позивачу у переведенні на пенсію померлого чоловіка відмовлено, оскільки остання не підтвердила факту перебування на його утриманні, так як не представила довідки про склад сім`ї, з якої б вбачалось наше спільне проживання.

Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, в якому зазначив про законність та обґрунтованість своїх дій відповідно до норм чинного законодавства.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.04.2021 року відкрито провадження у справі №640/1802/21 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача, ОСОБА_2 у віці 74-х років, з яким позивач перебувала у шлюбі з 08 жовтня 1999 року.

Відповідно до ч.19 ст.86 Закону України №1697 «Про прокуратуру», Пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї прокурора або слідчого, які були на його утриманні на момент смерті (при цьому дітям пенсія призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника), за наявності у померлого годувальника стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років, у розмірі 60 відсотків середньомісячного (чинного) заробітку на одного члена сім`ї, 70 відсотків - на двох і більше членів сім`ї. До непрацездатних членів сім`ї померлого прокурора або слідчого належать особи, зазначені у статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

21 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про переведення свого пенсійного забезпечення на пенсію ОСОБА_2 у зв`язку із втратою годувальника.

На заяву позивача була надана відповідь від 02.12.2019 року №292226/03 Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, з якої вбачається, що їй у переведенні на пенсію померлого чоловіка відмовлено, оскільки позивач не підтвердила факту перебування на його утриманні, так як не представила довідки про склад сім`ї, з якої б вбачалось наше спільне проживання.

Разом з тим, рекомендовано звернутись до суду для встановлення факту мого перебування на утриманні померлого чоловіка.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Приписами ч.3 ст.46 Конституції України передбачено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму ОСОБА_3 (ОСОБА_3), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" непрацездатними членами сім`ї вважаються діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні;

Відповідно до ч.1 ст. 37 Закону України Про пенсійне забезпечення №1788-XII від 05.11.1991, право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (стаття 38). При цьому дітям пенсії призначаються незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Частиною 4 ст. 37 Закону України Про пенсійне забезпечення передбачено, що вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти мають право на пенсію в разі втрати годувальника до закінчення навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23-річного віку.

Згідно ст. 38 Закону України Про пенсійне забезпечення члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Згідно із ст. 46 Закону України Про пенсійне забезпечення сім`я, яка має право на пенсію в разі втрати годувальника, може звертатися за призначенням пенсії в будь-який час після смерті або встановлення безвісної відсутності годувальника без обмеження будь-яким строком. Пенсії в разі втрати годувальника призначаються: а) сім`ям осіб, зазначених у статті 3 цього Закону, - незалежно від того, коли помер годувальник: у період роботи (навчання) чи після припинення роботи (навчання); б) сім`ям пенсіонерів - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення виплати пенсії.

Відповідно до ч. 19 ст. 86 Закону України Про прокуратуру № 1697-VII від 14.10.2014, який набрав чинності 15.07.2015, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї прокурора або слідчого, які були на його утриманні на момент смерті (при цьому дітям пенсія призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника), за наявності у померлого годувальника стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років, у розмірі 60 відсотків середньомісячного (чинного) заробітку на одного члена сім`ї, 70 відсотків - на двох і більше членів сім`ї. До непрацездатних членів сім`ї померлого прокурора або слідчого належать особи, зазначені у статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

При цьому, п. 3 ч. 1 ст. 45 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

З матеріалів справи вбачається, що У січні 2020року я звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме:

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки фізичної особи-платника податків НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з ОСОБА_2 , з яким перебувала в шлюбі з 08 жовтня 1999року до дня його смерті, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки фізичної особи-платника податків НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на утриманні померлого чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 16.06.2020 року по справі №753/166/20 мою заяву про встановлення фактів, що мають юридичне значення, залишено без розгляду, оскільки на думку суду, встановлення вищеозначених фактів, що мають юридичне значення, пов`язується з наступним вирішенням спору з приводу призначення пенсії по втраті годувальника(має місце спір про право), а тому до суду має бути подана позовна заява.

В даному випадку вдова має право призначити цей вид пенсії у випадку якщо вона перебувала на повному утриманні чоловіка. Також, один із випадків якщо особа є непрацездатною - пенсійного віку чи інвалідом (п. 19 ст. 86 Закону№1697).

Згідно п. 2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України в м. Києві»№22-1 від 25.11.2005 року (далі - Порядок), до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника додаються такі документи:

- Документи про місце проживання заявника;

- свідоцтво про народження або паспорт особи, якій призначається пенсія;

- документи, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником;

- свідоцтво органу реєстрації актів громадянського стану (РАГСу) про смерть

- годувальника сім`ї або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім;

- документи про вік годувальника сім`ї (якщо вік не зазначений у свідоцтві про смерть);

- документи про трудовий стаж померлого годувальника;

- довідка про заробіток померлого годувальника, а в разі, коли законодавством передбачено необхідність підтвердження заробітку за даними системи персоніфікованого обліку, - інформація про заробіток особи із системи персоніфікованого обліку;

- довідка про склад членів сім`ї годувальника, які перебували на його утриманні;

- довідки навчальних закладів про те, що діти померлого, його брати, сестри чи онуки, які не досягай 23 років, навчаються;

- рішення органів опіки і піклування про призначення особи відповідно опікуном чи піклувальником;

- довідка про середній заробіток на підприємстві для відповідної професії та акт про нещасний випадок на виробництві, акт про розслідування нещасного випадку, що стався, чи акт розслідування професійного захворювання, якщо смерть годувальника настала внаслідок трудового каліцтва чи професійного захворювання.

Документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

Пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування", а членам сім`ї, які досягай пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно.

Відповідно до ст. 315 Цивільно процесуального кодексу України, зазначено чіткий перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, який розглядається судами, а саме:

- встановлення факту:

- родинних відносин між фізичними особами;

- перебування фізичної особи на утриманні;

- каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню;

- реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

- проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу;

- належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

- народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

- смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

- смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Згідно із ст. 318 Цивільно процесуального кодексу України зазначено, що у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення повинно бути зазначено:

- який факт заявник просить встановити та з якою метою;

- причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей

факт;

- докази, що підтверджують факт.

До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Громадянка ОСОБА_1 звернулася до Дарницького районного суду м. Києва про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме перебування ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою:, АДРЕСА_1 , на утриманні померлого чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 16.06.2020 по справі 753/166/20, (2- o/753/l35/20) заяву ОСОБА_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення залишено без розгляду.

Суд залишав заяву ОСОБА_1 без розгляду з тих підстав, що з пред`явлених вимог вбачається спір про право, які підлягають розгляду в порядку позовного провадження.

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом від 02.12.2019 відмовило гр. ОСОБА_1 з тих підстав, що позивачем не було подано документ, що засвідчує факт перебування гр.. ОСОБА_1 на утриманні померлого чоловіка.

Відповідно до поданого адміністративного позову до Окружного адміністративного суду м. Києва позивач просить призначити ОСОБА_1 пенсію у зв`язку із втратою годувальника у розмірі 60 відсотків середньомісячного (чинного) заробітку на одного члена сім`ї, який на день смерті чоловіка ОСОБА_2 становив НОМЕР_2 , 79 грн.

Оскільки, Управління відмовило у переведені на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про прокуратуру» з тих підстав, що позивачем не було подано до Управління документ, що засвідчує факт перебування гр.. ОСОБА_1 на утриманні померлого чоловіка, який відповідно до Порядку подання документів для призначення (перерахунку пенсії) відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є одним з обов`язкових документів, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для призначення пенсії гр. ОСОБА_1 по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та управлінням правомірно відмовлено у переведені.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на все викладене вище та виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд доходить висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 2, 6-10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.А. Качур