Справа № 400/1428/21
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2022-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

30 вересня 2022 р.справа № 400/1428/21
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., в загальному позовному провадженні, в письмовому провадженні, розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачіввідповідач 1: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області, вул. Фалєєвська, 14, м. Миколаїв, 54001, відповідач 2: Центральний районний суд м. Миколаєва, вул. Декабристів, 41/12, м. Миколаїв, 54020,

про1) визнання протиправним та скасування висновку, затвердженого наказом від 26.01.21 р. № 07-ос; 2) визнання протиправним та скасування наказу від 15.02.21 р. № 14-ос; 3) поновлення на посаді; 4) стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу; 5) стягнення моральної шкоди в розмірі 70 000 грн.
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі - позивачка або ОСОБА_1 ), з урахуванням уточнення позовної заяви (т. 1 а. с. 194-209), звернулась з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області (надалі - відповідач 1 або ТУ ДСА України в Миколаївській області) та Центрального районного суду м. Миколаєва (надалі - відповідач 2), в якому просить суд:

1) визнати протиправним та скасувати висновок, затверджений наказом начальника ТУ ДСА України в Миколаївській області від 26 січня 2021 р. № 07-ос Про затвердження висновку щодо результатів службової діяльності державного службовця, який займає посаду державної служби категорії Б заступника керівника апарату Центрального районного суду м. Миколаєва, в частині затвердження висновку щодо результатів оцінювання службової діяльності ОСОБА_1 , в частині застосування до ОСОБА_1 негативної оцінки;

2) визнати протиправним та скасувати наказ ТУ ДСА України в Миколаївській області від 15 лютого 2021 р. № 14-ос Про звільнення заступника керівника апарату Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 ;

3) поновити позивачку на посаді заступника керівника апарату Центрального районного суду м. Миколаєва;

4) стягнути з ТУ ДСА України в Миколаївській області на користь позивачки середній заробіток за час вимушеного прогулу;

5) стягнути з ТУ ДСА України в Миколаївської області моральну шкоду в розмірі 70 000 грн.

Позовна заява залишалась без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) (т. 1 а. с. 71-73).

На обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 пояснила наступне:

посаду заступника керівника апарату Центрального районного суду м. Миколаєва вона займала з квітня 2016 р. і до моменту звільнення.

За результатами оцінювання її службової діяльності керівником апарату Центрального районного суду м. Миколаєва було складено негативний висновок, на підставі якого ТУ ДСА України в Миколаївській області видало спірний наказ про звільнення позивачки з займаної посади.

На переконання ОСОБА_1 , її оцінювання не було об`єктивним, носило упереджений характер та здійснювалось з суттєвими порушеннями Порядку проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2017 р. № 640 (надалі - Порядок № 640), які тягнуть за собою протиправність оцінювання.

Відповідач 1 позов не визнав, у відзиві просив відмовити в його задоволенні (т. 1 а. с. 120-124). ТУ ДСА України в Миколаївській області посилається на те, що обставини звільнення ОСОБА_1 , які входять до предмету доказування в даній справі, перевірялись Управлінням Держпраці у Миколаївській області, яке не знайшло будь-яких порушень трудового законодавства в діях ТУ ДСА України в Миколаївській області.

З приводу позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, відповідач 1 пояснив, що згідно з рішенням Конституційного Суду України від 3 жовтня 2001 р. № 12-рп/2001, громадянам гарантується право на відшкодування шкоди за рахунок держави, але не за рахунок коштів на утримання державних органів, а тому стягнення з ТУ ДСА України в Миколаївській області моральної шкоди на користь позивачки неможливо. Крім цього, ОСОБА_1 не довела самого факту спричинення їй такої шкоди.

Позивачка подала відповідь на відзив відповідача 1, в якій повторно викладені доводи позовної заяви (т. 1 а. с. 159-162).

Відповідач 2 відзиву не подав.

За приписами ст. 159 ч. 4 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ст. 162 ч. 6 КАС України).

Суд не вбачає підстав кваліфікувати неподання Центральним районним судом м. Миколаєва відзиву як визнання позову та вирішує справу на підставі наявних в ній матеріалів.

У підготовчому провадженні судом відмовлено в задоволенні клопотання ТУ ДСА України в Миколаївській області про залучення до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Управління Держпраці у Миколаївській області (т. 1 а. с. 181-183).

Від всіх учасників справи надійшли клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні (т. 2 а. с. 37, 38, 44).

Як визначено ст. 194 ч. 3 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

На підставі наведеної норми КАС України справа розглянута в письмовому провадженні.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Наказом ТУ ДСА України в Миколаївській області від 29 квітня 2016 р. № 140/1ос ОСОБА_1 була призначена на посаду заступника керівника апарату Центрального районного суду м. Миколаєва (т. 1 а. с. 46).

Відповідно до ст. 155 ч. 4, 6 Закону України Про судоустрій і статус суддів, керівника апарату місцевого суду, його заступника призначає за погодженням голови відповідного суду на посаду та звільняє з посади начальник відповідного територіального управління Державної судової адміністрації України.

Правовий статус працівників апарату суду визначається Законом України Про державну службу з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Згідно з ст. 6 ч. 2 Закону України Про державну службу посади державної служби в державних органах поділяються на категорії та підкатегорії залежно від порядку призначення, характеру та обсягу повноважень, змісту роботи та її впливу на прийняття кінцевого рішення, ступеня посадової відповідальності, необхідного рівня кваліфікації та професійних компетентностей державних службовців.

Встановлюються такі категорії посад державної служби:

категорія Б - посади: керівників та заступників керівників державних органів, юрисдикція яких поширюється на територію Автономної Республіки Крим, однієї або кількох областей, міст Києва і Севастополя, одного або кількох районів, районів у містах, міст обласного значення.

З наведених норм слідує, що посада ОСОБА_1 - заступник керівника апарату Центрального районного суду м. Миколаєва, є посадою державної служби та відноситься до категорії Б.

Як визначено ст. 44 ч. 1-3 Закону України Про державну службу, результати службової діяльності державних службовців щороку підлягають оцінюванню для визначення якості виконання поставлених завдань, а також з метою прийняття рішення щодо преміювання, планування їхньої кар`єри.

Оцінювання результатів службової діяльності проводиться на підставі показників результативності, ефективності та якості, визначених з урахуванням посадових обов`язків державного службовця, а також дотримання ним правил етичної поведінки та вимог законодавства у сфері запобігання корупції, виконання індивідуальної програми професійного розвитку, а також показників, визначених у контракті про проходження державної служби (у разі укладення).

Оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, які займають посади державної служби категорій Б і В, здійснюється безпосереднім керівником державного службовця та керівником самостійного структурного підрозділу.

На підставі цих вимог, ОСОБА_1 було призначено оцінювання результатів її службової діяльності за 2020 р.

3 грудня 2020 р. позивачка подала письмовий звіт, зі змісту якого слідує успішне виконання нею завдань та досягнення ключових показників результативності в період часу, який підлягав оцінюванню (т. 1 а. с. 36-37).

В той же день позивачка заповнила форму Результати виконання завдань державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії Б або В за 2020 рік.

Як випливає з цієї форми, оцінювання ОСОБА_1 здійснювалось за 3 завданнями, за кожне з яких вона отримала негативну оцінку в 1 бал (т. 1 а. с. 18-19).

11 грудня 2020 р. наказом ТУ ДСА України в Миколаївській області № 66-ос було затверджено негативний висновок щодо оцінювання результатів службової діяльності ОСОБА_1 (т. 1 а. с. 20-22).

В наступному, 14 грудня 2020 р. ТУ ДСА України в Миколаївській області наказом № 69-ос скасувало висновок щодо оцінювання результатів службової діяльності ОСОБА_1 , затверджений попереднім наказом, одночасно доручивши керівнику апарату Центрального районного суду м. Миколаєва повторно провести визначення результатів виконання завдань позивачкою (т. 1 а. с. 23-24).

На підставі вищенаведеного наказу ТУ ДСА України в Миколаївській області, 23 грудня 2020 р. наказом Центрального районного суду м. Миколаєва № 106-о/д ОСОБА_1 було призначено повторне визначення результатів виконання завдань (т. 1 а. с. 44-45).

11 січня 2021 р. керівником апарату Центрального районного суду м. Миколаєва була заповнена форма Результати виконання завдань державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії Б або В за 2020 рік, в якій ОСОБА_1 повторно була надана негативна оцінка, а саме по 1 балу за виконання кожного з 3 завдань (т. 1 а. с. 25-26).

26 січня 2021 р. наказом № 07-ос ТУ ДСА України в Миколаївській області затвердило негативний висновок щодо оцінювання результатів службової діяльності ОСОБА_1 (т. 1 а. с. 27-29).

27 січня 2021 р. ТУ ДСА України в Миколаївській області видало наказ № 09-ос, яким на підставі ст. 87 ч. 1 п. 3 Закону України Про державну службу (отримання державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності), з 28 січня 2021 р. звільнило ОСОБА_1 з посади заступника керівника апарату Центрального районного суду м. Миколаєва (т. 1 а. с. 31).

1 лютого 2021 р. наказом № 10-ос ТУ ДСА України в Миколаївській області виклало попередній наказ в новій редакції, змінивши період роботи, за який позивачці виплачувалась грошова компенсація за невикористану частину щорічної основної оплачуваної відпустки (т. 1 а. с. 32).

Іншим наказом від 1 лютого 2021 р. № 11-ос ТУ ДСА України в Миколаївській області змінило дату звільнення ОСОБА_1 , визначивши, що датою звільнення є перший робочий день, наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності (т. 1 а. с. 33).

Наказом від 15 лютого 2021 р. № 14-ос ТУ ДСА України в Миколаївській області звільнило ОСОБА_1 з займаної посади датою цього наказу (т. 1 а. с. 34).

Останній наказ відповідача 1 є предметом оскарження в даній справі.

Відповідно до п. 9 Порядку № 640, оцінювання проводиться поетапно:

визначення завдань і ключових показників;

визначення результатів виконання завдань;

затвердження висновку (крім випадків, коли жодне із визначених завдань не підлягає оцінюванню).

Визначені державному службовцю завдання і ключові показники зберігаються в його особовій справі, а їх копії - у державного службовця та його безпосереднього керівника. Державному службовцю визначається від двох до п`яти завдань (п. п. 10, 11 Порядку № 640).

Завдання і ключові показники після їх обговорення з державним службовцем визначаються такими особами: державним службовцям, які займають інші посади державної служби категорій Б і В, - безпосереднім керівником за погодженням з керівником самостійного структурного підрозділу (у разі наявності).

За приписами ст. 77 ч. 1-2 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи (ст. 79 ч. 3 КАС України).

Оскільки визначення завдань і ключових показників передбачено в якості окремого етапу процедури оцінювання, а копія документа про їх визначенням є складовою частиною особової справи державного службовця, виходячи з засад доказування та подання доказів, встановлених вищенаведеними нормами КАС України, відповідачі мали подати документи, які б засвідчували, які саме завдання і ключові показники визначені ОСОБА_1 на 2020 р., за який проводилось її оцінювання.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 74 ч. 2 КАС України).

Так як Порядком № 640 визначення завдань і ключових показників передбачено оформлення окремим документом, саме він є допустимим доказом визначення позивачці завдань і ключових показників на 2020 р. у розумінні ст. 74 ч. 2 КАС України. Разом з тим, документів, які б свідчили про визначення завдань і ключових показників ОСОБА_1 на 2020 р., відповідачі суду не подали.

За приписами п. 35 Порядку № 640, особа, яка визначає завдання і ключові показники державному службовцю, проводить моніторинг їх виконання.

Згідно з розділом ІІІ п. 10 Методичних рекомендацій щодо визначення результатів виконання завдань державними службовцями, які займають посади державної служби категорій Б і В, та затвердження висновку, затверджених наказом Національного агентства України з питань державної служби 18 вересня 2020 р. № 174-20 (надалі - Методичні рекомендації), безпосередньому керівнику перед оціночною співбесідою рекомендується переглянути визначені державному службовцю завдання і ключові показники на звітний період та результати моніторингу виконання цих завдань протягом звітного періоду (за наявності) з метою виявлення завдань, що не могли бути виконані через обставини, які об`єктивно унеможливили їх виконання і на які державний службовець не міг впливати чи пропонувати інший спосіб виконання.

Суд констатує, що Порядок № 640 не містить норм, які б визначали процедуру моніторингу, але це не позбавляє обов`язку його проведення, а тому, за відсутності імперативної правової регламентації даних правовідносин, слід виходити з того, що конкретні форми моніторингу вправі визначати безпосередній керівник державного службовця.

Вимоги Порядку № 640 і Методичних рекомендації щодо проведення моніторингу виконання державним службовцем завдань і ключових показників, є засобом постійного і системного контролю за їх виконанням, яка дозволяє своєчасно виявляти недоліки в роботі державного службовця, що мало б унеможливлювати ситуацію, коли такі недоліки накопичуються і виявляються лише безпосередньо під час оцінювання наприкінці звітного року.

Будь-яких доказів проведення моніторингу завдань і ключових показників ОСОБА_1 протягом 2020 р. з боку керівника апарату Центрального районного суду м. Миколаєва, який є її безпосереднім керівником, матеріали справи не містять.

Як слідує з змісту письмового звіту та форми Результати виконання завдань державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії Б або В за 2020 рік, ОСОБА_1 звітувала про виконання нею трьох завдань такого змісту:

1) організація своєчасної реєстрації, проходження та опрацювання документів, які надходять до суду;

2) контроль своєчасності виконання документів, переданих виконавцям після резолюції керівництва суду та контроль дотримання працівниками суду вимог Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України;

3) контроль стану ведення діловодства в суді відповідно до вимог Інструкції з діловодства.

За приписами п. 39 Порядку № 640, безпосередній керівник спільно з керівником самостійного структурного підрозділу (у разі наявності) виставляє державному службовцю негативну, позитивну або відмінну оцінку (крім випадків, коли жодне із завдань не підлягає оцінюванню) з її обґрунтуванням на основі розрахунку середнього бала за виконання кожного визначеного завдання (з урахуванням досягнення ключових показників) за критеріями визначення балів згідно з додатком 4.

Як вже зазначалось судом, за кожне з трьох завдань, позивачка отримала негативну оцінку в 1 бал, який згідно з додатком 4 до Порядку № 640 виставляється за такими критеріями: Завдання виконано частково, результати не можуть бути використані через необхідність суттєвого доопрацювання, до виконання завдання державний службовець підійшов формально, чим нівелював практичну цінність отриманого результату, або завдання виконане з демонстрацією неспроможності одночасного забезпечення на належному рівні і своєчасного виконання посадових обов`язків, або під час виконання такого завдання порушено вимоги правил етичної поведінки, або процес досягнення результату чи сам результат мав негативний відгук з боку користувачів, споживачів, співвиконавців, керівництва тощо.

У формах Результати виконання завдань державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії Б або В за 2020 рік наведено таке обґрунтування негативного балу за

перше завдання: Виявлено ряд недоліків у роботі канцелярії суду, які полягають у здійсненні невчасної реєстрації вхідних документів та допущені порушень в опрацюванні документів після їх реєстрації, що свідчить про відсутність належної організації роботи в канцелярії суду та відсутності контролю над роботою підлеглих працівників. Не дієве відношення до виконання поставлених завдань, які передбачені посадовими обов`язками заступника керівника апарату суду - це як наслідок надходження скарги на неналежну організацію роботи працівників канцелярії суду, які здійснюють реєстрацію вхідної кореспонденції, та допущення помилок, які полягають в невчасній передачі вхідної кореспонденції суддям та голові суду, а також несвоєчасній реєстрації вхідної кореспонденції у зв`язку з чим неодноразово виникала потреба у проведенні профілактичних бесід з секретарями суду та порушувалися дисциплінарні провадження;

друге завдання: Основними елементами професійної діяльності заступника керівника апарату суду повинно бути його ставлення до роботи, а основною ознакою кваліфікації це знання. Зафіксований ряд недоліків, допущених працівниками канцелярії суду, які здійснюють виконання судових рішень, свідчить про формальність у ставленні до посадових обов`язків заступника керівника апарату суду, а також недостатності професійних знань для здійснення контролю за зверненням до виконання судових рішень;

третє завдання: Порушення працівниками канцелярії суду положень інструкції з діловодства в частині неналежного оформлення судових справ, допущені недоліки у заповненні ОСК в АСДС недоліки у створення ОСК, невчасна реєстрація документів, які надходять до суду та неякісне опрацювання документів працівниками канцелярії суду, що вказує на незадовільний стан ведення діловодства в канцелярії суду.

В розділі Обґрунтування оцінки наведено наступне: Не здійснюється всебічне і комплексне забезпечення виконання обов`язків працівниками канцелярії суду. Поставлені завдання виконані не вчасно та неефективно. Відсутній чіткий алгоритм роботи та системність, що є наслідком порушення підлеглими вимог інструкції з діловодства та вимог діючого процесуального законодавства.

При повторному визначенні результатів виконання завдань, у формі Результати виконання завдань державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії Б або В за 2020 рік дослівно наведено теж саме обґрунтування, як кожного з завдань, так і підсумкової оцінки.

Як слідує з наведеного обґрунтування, основним недоліком в роботі ОСОБА_1 відповідач 2 визначив неналежну організацію з її боку роботи канцелярії суду, що виявилось у несвоєчасній реєстрації працівниками канцелярії суду вхідної документації; недоліках, допущених працівниками канцелярії суду, які здійснюють виконання судових рішень (зміст та суть цих недоліків не наведена), а також в порушенні працівниками канцелярії суду вимог в частині належного оформлення судових справ (також відсутнє будь-яке роз`яснення щодо цього типу порушення).

Суд не погоджується з цією оцінкою та знаходить її такою, що зроблена на підставі помилково встановлених обставин.

В матеріалах справи мається Посадова інструкція заступника керівника апарату Центрального районного суду міста Миколаєва з організації діловодства в суді (надалі - Посадова інструкція) (т. 1 а. с. 35).

В розділі 2 п. п. 2.1.-2.19. Посадової інструкції наведено вичерпний перелік завдань та обов`язків позивачки.

Аналіз цих завдань та обов`язків не дозволяє зробити висновок про те, що позивачка наділена будь-якими функціями з управління, організації та/або контролю за роботою канцелярії суду.

Окремо слід зазначити, що п. 2.1. Посадової інструкції, який визначає, що позивачка організовує та контролює належне приймання судових справ (матеріалів кримінального провадження) та кореспонденції, у тому числі документів, надісланих електронною поштою, факсимільним зв`язком, а також телеграм що надходять до суду, не наділяє її функціями керівництва канцелярією суду.

Таке тлумачення підтверджується і нормами Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України 20 серпня 2019 р. № 814 (надалі - Інструкція № 814).

Організація діловодства в суді покладається на канцелярію. Загальне керівництво канцелярією в суді здійснює керівник апарату суду. Організація та контроль за станом ведення діловодства, складанням, оформленням, проходженням, зберіганням документів у структурних підрозділах апарату суду покладається на керівників цих підрозділів, а в судах без структурних підрозділів - на керівника апарату суду. Керівник апарату суду та керівники структурних підрозділів забезпечують вивчення працівниками положень Інструкції і здійснюють контроль за дотриманням її вимог, а також надають практичну та методичну допомогу в разі потреби (п. 9 Інструкції № 814).

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про те, що ані Посадова інструкція, ані Інструкція № 814 не наділяють позивачку повноваженнями з організації роботи канцелярії суду та контролю за її працівниками, а обов`язки передбачені п. 2.1. Посадової інструкції щодо організації та контролю належного приймання судових справ (матеріалів кримінального провадження) та кореспонденції не охоплюють в правовому сенсі повноваження з організації роботи канцелярії та контролю за роботою працівників канцелярії суду.

Таким чином, відповідач 2 безпідставно надав негативну оцінку виконанню позивачкою завдань, які не входять до кола її обов`язків як за загальною правовою регламентацією, тобто за Інструкцією № 814, так і за індивідуальною, тобто за Посадовою інструкцією.

Також, суд звертає увагу на наступне.

Первинний негативний висновок за результатами оцінювання ОСОБА_1 був скасований наказом ТУ ДСА України в Миколаївській області від 14 грудня 2020 р. № 69-ос.

Даний наказ не містить опису мотивів його прийняття, але суд виходить з того, що оскільки відповідач 1 скасував негативний висновок первинного оцінювання позивачки, тим самим він погодився з необґрунтованістю негативної оцінки.

Порівняння форм Результати виконання завдань державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії Б або В за 2020 рік від 3 грудня 2020 р., в якій надана негативна оцінка позивачки і з якою відповідач 1 не погодився та скасував її, а також форми від 11 січня 2021 р., яка складена за результатами повторного визначення результатів виконання завдань, свідчать про їх повну тотожність, адже графи Обґрунтування та Обґрунтування оцінки повторюються дослівно.

За таких обставин, за формального дотримання зовнішніх ознак, по суті повторного визначення результатів виконання завдань не відбулось - відповідач 2 механічно переніс всі обґрунтування негативної оцінки ОСОБА_1 з однієї форми до іншої.

Суд виходить з принципу превалювання суті явища над його формою, який в контексті даної справи слід розуміти таким чином, що незважаючи на наявність зовнішніх ознак проведення такого етапу оцінювання, як повторне визначення результатів виконання завдань, в дійсності відбулась його підміна формальним копіюванням результатів первинного оцінювання.

До того ж, якщо первинний негативний висновок був скасований відповідачем 1, незалежно від причин цього, неможливо встановити в чому саме полягало повторне визначення результатів виконання завдань, якщо у повторній формі Результати виконання завдань державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії Б або В за 2020 рік від 11 січня 2021 р. дослівно наведені ті ж самі обґрунтування, що і в первинній формі від 3 грудня 2020 р., з якими ТУ ДСА України в Миколаївській області не погодилось.

В ст. 2 ч. 2 КАС України наведені критерії, на відповідність яким адміністративний суд перевіряє рішення суб`єкта владних повноважень, а саме у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про порушення п. п. 3, 4, 5, 6, 9 наведених критеріїв при оцінюванні ОСОБА_1 .

Оцінюючи доводи ТУ ДСА України в Миколаївській області про те, що обставини звільнення ОСОБА_1 перевірялись Управлінням Держпраці у Миколаївській області, яке не знайшло порушень в діях відповідача 2, суд зазначає, що компетенція цього органу, визначена положенням про Управління Держпраці у Миколаївській області (http://mk.dsp.gov.ua/polozhennia/) не охоплює питання дотримання процедури оцінювання державних службовців, а крім того за приписами ст. 90 ч. 2 КАС України жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили, а тому при розгляді справи суд не пов`язаний оцінкою спірних правовідносин наданих будь-якими посадовими особами чи органами.

Відповідно до ст. 235 Кодексу законів про працю України, при винесенні рішення про поновлення на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Порядок розрахунку середнього заробітку визначений постановою Кабінету Міністрів України Про затвердження порядку розрахунку середньої заробітної плати від 8 лютого 1995 р. № 100 (надалі - Порядок № 100).

Відповідно до п. 2 Порядку № 100, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно довідки ТУ ДСА України в Миколаївській області, середня заробітна плата ОСОБА_1 за останні два календарних місяці, які передували її звільненню (грудень 2020 р. і січень 2021 р.), складає 18 160,95 грн., а середньоденна заробітна плата за той же період складає 885,90 грн. (т. 1 а. с. 65).

Станом на день ухвалення рішення в цій справі, кількість днів вимушеного прогулу позивача, за які необхідно стягнути кошти, становить 412 днів (лютий 2021 р. 9 днів, березень 2021 р. 22 дні, квітень 2021 р. 22 дні, травень 2021 р. 18 днів, червень 2021 р. 20 днів, липень 2021 р. 22 дні, серпень 2021 р. 21 день, вересень 2021 р. 22 дні, жовтень 2021 р. 20 днів, листопад 2021 р. 22 дні, грудень 2021 р. 22 дні, січень 2022 р. 19 днів, лютий 2022 р. 20 днів, березень 2022 р. 22 дні, квітень 2022 р. 21 день, травень 2022 р 22 дні, червень 2022 р. 22 дні, липень 2022 р. 21 день, серпень 2022 р. 23 дні, вересень 2022 р. 22 дні).

Таким чином, сума стягнення за час вимушеного прогулу позивачки складає 364 990,80 грн. (885,90 х 412 = 364 990,80), а сума стягнення за 1 місяць (вересень 2022 р.) складає 20 375,70 грн. (22 х 885,90 = 19 489,80).

Відповідно до ст. 371 ч. 1 п. 2-3 КАС України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Отже, рішення суду в частині стягнення 19 489,80 грн. середнього заробітку за один місяць та про поновлення позивачки на посаді, підлягає негайному виконанню.

З урахуванням встановлених судом обставин, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування висновку затвердженого наказом ТУ ДСА України в Миколаївській області від 26 січня 2021 р. № 07-ос в частині оцінювання результатів службової діяльності позивачки; визнання протиправним та скасування наказу ТУ ДСА України в Миколаївській області від 15 лютого 2021 р. № 14-ос; поновлення позивачки на посаді заступника керівника апарату Центрального районного суду м. Миколаєва та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, підлягають задоволенню.

Вирішуючи останню позовну вимогу про стягнення моральної шкоди в розмірі 70 000 грн., суд виходить з такого.

За твердженнями позивачки, моральна шкода полягає в підриві її авторитету як керівника через незаконне звільнення, вимушеності подавати скарги до різних органів для відновлення своїх прав, що в свою чергу потягло погіршення стану здоров`я, через що вона неодноразово перебувала на лікарняному (з 29 жовтня до 6 листопада 2020 р., з 26 грудня 2020 р. до 14 січня 2021 р., з 27 січня до 12 лютого 2021 р.). Після звільнення позивачка опинилась в стані правової невизначеності, їй необхідно докладати додаткові зусилля для організації життя і через передпенсійний вік їй буде важко знайти нову роботу, яка відповідатиме її кваліфікації.

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може проявлятись у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з ст. 21 ч. 5 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

На законодавчому рівні визначення терміну моральна шкода відсутнє, а наведені приписи ЦК України тільки передбачають в чому вона може проявлятись і покладає на суд обов`язок визначення її розміру.

Єдиним ненормативним актом, який містить рекомендаційне визначення терміну моральна шкода, є постанова Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 р. Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, яка в п. 3 передбачає, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Суд враховує, що моральну шкоду за будь-яких обставин не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає і не може бути точних кількісних критеріїв грошового виразу (еквіваленту) душевного болю, хвилювання, спокою, честі, гідності особи, а тому будь-який розмір відшкодування моральної шкоди має суто умовний і символічний вираз.

Такі обставини, якими позивачка обґрунтовує спричинення моральної шкоди, як правова невизначеність, побоювання через неможливість знайти нову роботу, не є моральними стражданнями за визначенням, а з приводу перебування позивачки на лікарняних, слід зазначити, що всі вони мали місце ще до моменту її звільнення, а тому не можуть розглядатись в якості свідчення спричинення моральної шкоди.

По суті всі негативні наслідки, якими позивачка обґрунтовує спричинення їй моральної шкоди, пов`язуються нею з фактом незаконного звільнення, а тому суд вважає, що поновлення її на займаній посаді із виплатою середнього заробітку, саме по собі є достатньою компенсацією та повністю нівелює негативні наслідки незаконного звільнення.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для стягнення моральної шкоди.

Згідно з ст. 139 ч. 1 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судовими витратами в даній справі є судовий збір, доказів понесення інших судових витрат, учасники справи суду не подавали.

Позивачка сплатила судовий збір в загальному розмірі 4 086 грн. (т. 1 а. с. 1, 93) і з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню на користь позивачки в сумі 908 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів пропорційно.

Відповідно до ст. 7 ч. 1 п. 1 Закону України Про судовий збір, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Суд роз`яснює позивачці, що оскільки під час розгляду справи вона відмовилась від однієї з первинно заявлених позовних вимог (визнання протиправними дій керівника апарату Центрального районного суду м. Миколаєва Мізюна Р.І. щодо повторного визначення результатів оцінювання, як такі, що прийняті в період конфлікту інтересів), вона має право подати клопотання про повернення судового збору, в частині зменшення позовних вимог (908 грн.).

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області (вул. Фалєєвська, 14, м. Миколаїв, 54001, ) Центрального районного суду м. Миколаєва (вул. Декабристів, 41/12, м. Миколаїв, 54020, ) задовольнити частково.

2. Скасувати висновок, затверджений наказом начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області від 26 січня 2021 р. № 07-ос Про затвердження висновку щодо результатів службової діяльності державного службовця, який займає посаду державної служби категорії Б заступника керівника апарату Центрального районного суду м. Миколаєва у частині оцінювання результатів службової діяльності ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

3. Визнати протиправним та скасувати наказ Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області від 15 лютого 2021 р. № 14-ос Про звільнення заступника керівника апарату Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 .

4. Поновити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на посаді заступника керівника апарату Центрального районного суду м. Миколаєва.

5 Стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області (вул. Фалєєвська, 14, м. Миколаїв, 54001, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 16 лютого 2021 р. до 30 вересня 2022 р. в загальній сумі 364 990,80 грн. (триста шістдесят чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто гривень вісімдесят копійок), без врахування заробітної плати за один місяць в сумі 19 489,80 грн. (дев`ятнадцять тисяч чотириста вісімдесят дев`ять гривень вісімдесят копійок).

6 Стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області (вул. Фалєєвська, 14, м. Миколаїв, 54001, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) заробітну плату за один місяць в сумі 19 489,80 грн. (дев`ятнадцять тисяч чотириста вісімдесят дев`ять гривень вісімдесят копійок).

7 Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на посаді заступника керівника апарату Центрального районного суду м. Миколаєва (вул. Декабристів, 41/12, м. Миколаїв, 54020, ), підлягає негайному виконанню.

8 Рішення суду в частині стягнення з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області (вул. Фалєєвська, 14, м. Миколаїв, 54001, ) заробітної плати за один місяць в сумі 19 489,80 грн. (дев`ятнадцять тисяч чотириста вісімдесят дев`ять гривень вісімдесят копійок), в межах загальної суми стягнення в розмірі 364 990,80 грн. (триста шістдесят чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто гривень вісімдесят копійок), підлягає негайному виконанню.

9. У задоволенні позовної вимоги про стягнення з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області моральної шкоди в розмірі 70 000 грн., відмовити.

10. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області (вул. Фалєєвська, 14, м. Миколаїв, 54001, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати у виді судового збору в розмірі 454 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні).

11. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального районного суду м. Миколаєва (вул. Декабристів, 41/12, м. Миколаїв, 54020, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати у виді судового збору в розмірі 454 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні).

12. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням вимог розділу VI п. 3 "Прикінцеві положення" КАС України.

Суддя А. О. Мороз