Справа № 320/3603/20
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2022-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/3603/20 Суддя (судді) першої інстанції: Кушнова А.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Ключковича В.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу апеляційну скаргу Баришівська селищна рада Київської області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2021року по справі за адміністративним позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області до Селичівського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - дитячий садок» Баришівської селищної ради Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Баришівська селищна рада Київської області, про застосування заходів реагування,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області з адміністративним позовом до Селичівського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - дитячий садок» Баришівської селищної ради Київської області, в якому просило суд:

- застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації (роботи) будівель Селичівського навчально-виховного комплексу "Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - дитячий садок" Баришівської селищної ради Київської області (), за адресою: Київська область, Баришівський район, село Селичівка, вул. Незалежності, буд. 47-Б, шляхом зобов`язання відповідача повністю зупинити експлуатацію вказаного об`єкта до повного усунення порушень, зазначених в акті перевірки від 24.01.2020 №19.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що в ході проведення позапланової перевірки Селичівського навчально-виховного комплексу "Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - дитячий садок" Баришівської селищної ради Київської області, за адресою: Київська область, Баришівський район, село Селичівка, вул. Незалежності, буд. 47-Б, було встановлено порушення відповідачем вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної і пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, що в свою чергу є підставою для застосування заходів реагування у сфері господарської діяльності у вигляді повного зупинення експлуатації вказаного об`єкта до усунення відповідних порушень.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2021року позов задоволено: застосовано заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації (роботи) будівлі та приміщень Селичівського навчально-виховного комплексу "Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - дитячий садок" Баришівської селищної ради Київської області (ідентифікаційний код 20616105, місцезнаходження: Київська область, Баришівський район, село Селичівка, вул. Незалежності, буд. 47-Б) шляхом зобов`язання відповідача повністю зупинити експлуатацію вказаного об`єкта до повного усунення порушень, зазначених в акті перевірки від 24.01.2020 №19.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням третя особа звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом безпідставно не було залучено в якості третьої особи відділ освіти, молоді та спору Баришівської селищної ради, оскільки дана юридична особа може вплинути на розгляд справи.

Апелянт у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи були належним чином повідомлені, про причини неявки суду не повідомили.

За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що Селичівський навчально-виховний комплекс "Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - дитячий садок" Баришівської селищної ради Київської області (ідентифікаційний код 20616105, місцезнаходження: Київська область, Баришівський район, село Селичівка, вул. Незалежності, буд. 47-Б) 10.02.1998 зареєстрований в якості юридичної особи, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (стор. 26 - 29 том І).

Головним управлінням ДСНС України у Київській області 02 січня 2020 року прийнято наказ №6 про проведення позапланової перевірки додержання та виконання вимог законодавства у сферах цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки Селичівського навчально-виховного комплексу "Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - дитячий садок" Баришівської селищної ради Київської області ( стор. 10- 13 том І).

Так, 03 січня 2020 року було видане посвідчення № 104 на проведення заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання та виконання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки Селичівського навчально - виховного комплексу "Загальноосвітня школа І - II ступенів - дитячий садок" Баришівської селищної ради за адресою: Київська Обл., Баришівський р-н, с. Селичівка, вул. Незалежності, буд. 47-Б, провідним інспектором Баришівського PC ГУ ДСНС України у Київській області каптаном служби цивільного захисту Качаном Дмитром Олеговичем, яке вручене особисто під підпис директора Селичівського навчально-виховного комплексу "Загальноосвітня школа І - II ступенів-дитячий садок" Баришівської селищної ради Мажара О.М. (стор. 13 том І).

В період з 23 січня 2020 по 24 січня 2020 року в Селичівському навчально-виховному комплексі "Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - дитячий садок" Баришівської селищної ради Київської області на підставі зазначених вище наказу та посвідчення було проведено позапланову перевірку щодо додержання Селичівським навчально-виховним комплексом "Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - дитячий садок" Баришівської селищної ради Київської області вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, за результатами проведення якої був складений акт від 24.01.2020 №19 (а.с.14-21).

Відповідно до зазначеного акта посадовою особою контролюючого органу було здійснено перевірку приміщень та території Селичівського навчально-виховного комплексу "Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - дитячий садок" Баришівської селищної ради Київської області за адресою: Київська область, Баришівський район, село Селичівка, вул. Незалежності, буд. 47-Б.

В ході перевірки були виявлені порушення Селичівським навчально-виховним комплексом "Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - дитячий садок" Баришівської селищної ради Київської області законодавчих та нормативно-правових актів у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, зокрема:

1) абзацу першого пункту 2.5 глави 2 розділу III ППБУ - дерев`яні елементи

горищних покриттів (крокви, лати) не оброблені засобами вогнезахисту, які

забезпечують І групу вогнезахисної ефективності;

2) пункту 1.21 глави 1 розділу IV ППБУ - захист будівель від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів не виконано відповідно до вимог ДСТУ Б В.2.5-38:2008 "Інженерне обладнання будинків і споруд. Улаштування блискавкозахисту будівель і споруд";

3) пункту 2 частини першої статті 20 КЦЗУ - працівників об`єкта не забезпечено засобами колективного та індивідуального захисту;

4) пункту 2.20 глави 2 розділу VI ППБУ - покажчиками з написом "Вихід" не обладнані виходи відповідно до вимог пожежної безпеки;

5) пункту 3.18 глави 3 розділу V ППБУ - не зазначені на корпусах наявних переносних порошкових вогнегасниках облікові номери за прийнятою на об`єкті системою нумерації;

6) розділ V, п.3, п/п 3.9 ППБУ- приміщення не доукомплектувало первинними засобами пожежогасіння згідно Типових норм належності вогнегасників;

7) пункту 1.2, глави 1, розділу V ППБУ- приміщення НВК не обладнані системою

пожежної сигналізації (відповідно до пункту 7.3., додатку А, таблиці А-1 ДБН

В.2.5-56:2014 "Системи протипожежного захисту");

8) пункту 1.2, глави 1, розділу V ППБУ - приміщення НВК не обладнано системою оповіщення про пожежу та управління евакуацією людей типу СО-3

(відповідно до пункту підпункту 5.1., пункту 5, таблиці Б. 1, додатку Б ДБН В.2.5-

56:2014 "Системи протипожежного захисту");

9) статті 20 пункту 1, підпункту 8 Кодексу цивільного захисту України - відсутні посвідчення встановленого зразка про проходження функціонального навчання відповідними категоріями осіб у сфері цивільного захисту;

10) пункту 2.1 глави 2 розділу 5 ППБУ - заклад не забезпечений необхідною кількістю води для здійснення пожежогасіння відповідно до ДБН В.2.5-74:2013;

11) пункту 16 розділу II ППБУ - посадові особи та працівники не пройшли навчання та перевірку знань з питань пожежної безпеки У порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2013 року №444 "Про затвердження Порядку здійснення навчання населення діям у надзвичайних ситуаціях";

12) пункту 1.20, глави 1, розділу IV ППБУ - не проведено заміри опору ізоляції і перевірка спрацювання приладів захисту електричних мереж та електроустановок від короткого замикання;

13) пункту 2.18 глави 2 розділу IV ППБУ пункти 4.9, 4.10 розділу 4 ДБН В.2.5- 77:2014 - допускається розміщення котельні, (обладнання і устаткування) в приміщенні НВК.

Судом першої інстанції встановлено, що припис про усунення порушень не видавався.

За результатами вказаного акта перевірки, начальником Баришівського РС ГУ ДСНС України у Київській області Костянтином Лисенко складено рапорт на ім`я начальника Головного управління ДСНС України у Київській області Слободяника В.Д. про необхідність звернення до суду із позовом про повне зупинення експлуатації (роботи) будівлі (стор. 22-23 том І).

З метою застосування до відповідача заходів реагування, ГУ ДСНС України у Київській області звернулось до суду з даним адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що виявлені порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що зафіксовані в Акті перевірки, на час розгляду справи відповідачем не спростовані. Належних та допустимих доказів щодо усунення виявлених порушень в повному обсязі відповідачем також не надано.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 року №877-V (надалі - Закон №877-V) визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

Відповідно до абзацу 2 статті 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Згідно з частини 1 статті 3 Закону України Закону №877-V, державний нагляд (контроль), серед іншого здійснюється за принципами пріоритетності безпеки у питаннях життя і здоров`я людини, функціонування і розвитку суспільства, середовища проживання і життєдіяльності перед будь-якими іншими інтересами і цілями у сфері господарської діяльності; гарантування прав та законних інтересів кожного суб`єкта господарювання; презумпції правомірності діяльності суб`єкта господарювання у разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків суб`єкта господарювання та/або повноважень органу державного нагляду (контролю); недопущення встановлення планових показників чи будь-якого іншого планування щодо притягнення суб`єктів господарювання до відповідальності та застосування до них санкцій; здійснення державного нагляду (контролю) на основі принципу оцінки ризиків та доцільності.

Частиною 1 статті 4 Закону №877-V встановлено, що державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною 7 статті 7 Закону №877-V, на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про пожежну безпеку", забезпечення пожежної безпеки підприємств, установ та організацій покладається на їх керівників і уповноважених ними осіб, якщо інше не передбачено відповідним договором.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до частини 1 статті 67 Кодексу цивільного захисту України, до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить, зокрема, звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Згідно з частини 2 статті 68 Кодексу цивільного захисту України, у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 70 Кодексу цивільного захисту України підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами.

Частиною 2 статті 70 Кодексу цивільного захисту України повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств можливе лише за рішенням адміністративного суду, прийнятим за зверненням центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки. Такі заходи можуть бути застосовані на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

Разом з тим, системно аналізуючи положення Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та ст. 68, 70 Кодексу цивільного захисту України, колегія суддів вважає, що цими правовими нормами установлена можливість застосування різних заходів реагування за одні й ті самі порушення, при цьому критерієм їх розмежування є створення такими порушеннями загрози життю та здоров`ю людей і саме наявність такої загрози надає можливість для застосування адміністративним судом заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень.

Підставою для звернення позивача до суду з цим позовом, як зазначалось та встановлено судом першої інстанції, слугувало виявлення на об`єкті перевірки відповідача численних порушень норм пожежної та техногенної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, в тому числі і неповнолітнім дітям, які там перебувають.

Колегія суддів звертає увагу, що недодержання суб`єктами господарювання вимог у сфері техногенної та пожежної безпеки призводить до невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення, а забезпечення державою конституційних прав громадян на захист життя, здоров`я та власності від невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій має пріоритетне значення.

Відповідно до першого речення статті 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право кожного на життя охороняється законом. Цей припис зобов`язує державу вживати належних заходів для захисту життя осіб, які знаходиться під її юрисдикцією. Слід зазначити, що це зобов`язання повинно тлумачитися як таке, що застосовується в контексті будь-якої діяльності, публічної чи ні, в якій право на життя може бути поставлене під сумнів.

При цьому, колегія суддів враховує, що застосований захід реагування має тимчасовий характер, період дії якого залежить безпосередньо від факту усунення відповідачем виявлених порушень.

Крім того, застосований до відповідача захід реагування має також спонукаючий характер, направлений на забезпечення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки в закладі охорони здоров`я.

Також такий захід реагування як повне або часткове зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту - не є санкцією за порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, а є превентивним заходом, який спрямований на недопущення існування невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року по справі № 560/639/19 та від 05 лютого 2020 року по справі № 160/1739/19 та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.

Відповідачем не заперечується наявність виявлених під час перевірки позивачем порушення.

Як вбачається з акту перевірки, що Селичівським навчально-виховним комплексом «Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - дитячий садок» Баришівської селищної ради Київської області використовується з порушеннями, а саме, 13 порушень.

Відповідно до пунктів 1, 2 Розділу І Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30.12.2014 №1417 (далі - Правила №1417), ці Правила встановлюють загальні вимоги з пожежної безпеки до будівель, споруд різного призначення та прилеглих до них територій, іншого нерухомого майна, обладнання, устаткування, що експлуатуються, будівельних майданчиків, а також під час проведення робіт з будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, технічного переоснащення будівель та споруд (далі - об`єкт).

Ці Правила є обов`язковими для виконання суб`єктами господарювання, органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування (далі - підприємства), громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах.

Колегія суддів звертає увагу, що не встановлення сигналізації у дитячому садочку, створює потенційну загрозу життю та здоров`ю людей, зокрема малолітніх дітей, які перебувають в даному приміщенні, таке не надає можливості повідомлення про виникнення пожежі в приміщенні.

У постанові Верховного Суду від 17.10.2019 року по справі № 826/7292/18 зазначено, що відсутність протипожежної сигналізації є істотним порушенням, що впливає на ризик виникнення надзвичайної ситуації, аварії чи пожежі та може спричинити загрозу життю і здоров`ю людей та унеможливить її ефективну ліквідацію та рятування людей.

Отже, виявлені позивачем порушення є суттєвими та потребують усунення, оскільки можуть призвести до виникнення надзвичайних ситуацій, не дозволить у випадку виникнення пожежі вчасно попередити та її ліквідувати та призведе до стрімкого розвитку та може потенційно загрожувати життю та здоров`ю людей, зокрема неповнолітнім дітям, які перебуватимуть в даному приміщенні.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідачем не усунуті порушення протягом тривалого часу, що в свою чергу свідчить про не бажанням останнього вчиняти будь-які дії для усунення виявлених порушень пожежної безпеки на час прийняття рішенням по даній справі судом апеляційної інстанції.

У зв`язку з чим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірні правовідносини мають набути імперативного характеру шляхом ухвалення рішення про заборону використання приміщень, які не обладнані системою протипожежної безпеки, для повідомлення про виникнення пожежі та оперативного повідомлення всіх громадян, які наявні в даній будівлі, в тому числі й неповнолітніх дітей, які навчаються в даному приміщенні.

Враховуючи, що відповідач не усунув всіх порушень, які виявлені в ході проведення перевірки, і те порушення, яке на теперішній час продовжує існувати, створює загрозу життю та здоров`ю людей (малолітніх дітей), які перебувають в даних приміщеннях, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення експлуатації (роботи) будівлі та приміщень Селичівського навчально-виховного комплексу "Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - дитячий садок" Баришівської селищної ради Київської області (ідентифікаційний код 20616105, місцезнаходження: Київська область, Баришівський район, село Селичівка, вул. Незалежності, буд. 47-Б) шляхом зобов`язання відповідача повністю зупинити експлуатацію вказаного об`єкта до повного усунення порушень, зазначених в акті перевірки від 24.01.2020 №19, до повного усунення порушень, зазначених в акті перевірки, шляхом знеструмлення та накладання печаток на електрощит.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що згідно позиції Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року по справі №560/639/19 до повноважень суду по цій категорії справ не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, тобто об`єктом перегляду апеляційним судом є виключно питання застосування права.

Щодо твердження апелянта про безпідставне незалучення до участі у справі в якості третьої особи відділу освіти, молоді та спору Баришівської селищної ради, та яка є замовником послуг та розпорядником коштів щодо усунення виявлених порушень, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідач є юридичною особою та має достатній обсяг повноважень для представництва своїх інтересів в суді, на навчальний заклад покладено обов`язок дотримання вимог законодавства у сферах цивільного захисту, техногенної і пожежної безпеки і такий навчальний заклад може безперешкодно звертатися в разі необхідності до власника та засновника, органу управління освітою без залучення цих осіб до участі у справі як третіх осіб.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 23.12.2019 року у справі № 804/8378/17.

Отже, посилання третьої особи в апеляційній скарзі на те, що суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі, колегія суддів вважає необґрунтованим з огляду на вищевикладені обставини та позицію Верховного Суду.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України", "Рябих проти Росії", "Нєлюбін проти Росії"), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Таким чином, оскаржуване рішення суду першої інстанції ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка, судом правильно застосували норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та не допустили порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З аналізу матеріалів справи та норм права, колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції, а отже, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 34, 242, 243, 246, 308, 311, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Баришівської селищної ради Київської області - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді О.О. Беспалов

В.Ю. Ключкович