Справа № 600/2131/22-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2022-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2022 р. м. Чернівці Справа № 600/2131/22-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маренича І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з позовом до відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач), в якому просить:

- скасувати постанову Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу від 17.11.2021 року №307460.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що працівниками Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки проведено перевірку транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів, під час якої було перевірено транспортний засіб "DAF", д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт від 18.10.2021 №315373, в якому зазначається, що водій здійснював перевезення вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм, за результатами перевірки та на основі зазначеного акту перевірки заступником начальника Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки винесено постанову від 17.11.2021 №307460 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000 грн. Проте, вказану постанову позивач вважає незаконною, оскільки суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт є перевізник, який здійснює за власний кошт перевезення вантажів. Вказує, що між позивачем та ФОП ОСОБА_2 15.08.2019 укладено договір оренди автотранспортного засобу, за яким позивачем передано у тимчасове платне користування ФОП ОСОБА_3 транспортний засіб "DAF 95 XF 430", д.н.з. НОМЕР_1 , отже позивач не є перевізником а тому не є суб`єктом відповідальності, передбаченої абз.15 ч.1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач подав відзив на позов, відповідно до змісту якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказує, що посадовими особами Укртансбезпеки проведено рейдову перевірку, в ході якої виявлено порушення габаритно-вагового контролю транспортним засобом, який належить позивачу, що підтверджується відповідними документами. Вказує на правильність кваліфікації дій позивача відповідно до абз.15 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення габаритно-вагового контролю. З наведених підстав просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Дослідивши письмові докази судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа підприємець. Видами економічної діяльності позивача є : 47.52 Роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах; 46.72 Оптова торгівля металами та металевими рудами; 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 46.69 Оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 52.10 Складське господарство 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель; 43.12 Підготовчі роботи на будівельному майданчику; 43.29 Інші будівельно-монтажні роботи; 43.31 Штукатурні роботи; 43.32 Установлення столярних виробів; 43.33 Покриття підлоги й облицювання стін; 43.34 Малярні роботи та скління; 43.39 Інші роботи із завершення будівництва; 43.91 Покрівельні роботи; 43.99 Інші спеціалізовані будівельні роботи, н.в.і.у.; 68.10 Купівля та продаж власного нерухомого майна; 77.11 Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів; 77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів; 77.32 Надання в оренду будівельних машин і устаткування; 77.39 Надання в оренду інших машин, устаткування та товарів, н.в.і.у.

В межах здійснення господарської діяльності позивачем був укладений договір оренди автотранспортного засобу від 15.08.2019, відповідно до якого орендодавець ФОП ОСОБА_1 передає орендарю ФОП ОСОБА_3 у тимчасове платне користування автомобіль марки "DAF 95 XF 430", д.н.з. НОМЕР_1 та причіп марки "Trailor" д.н.з. НОМЕР_2 . Строк дії цього Договору закінчується 01.01.2022 р.

18.10.2021 посадовими особами відповідача на пункті габаритно-вагового контролю А/Д Н-10 на 246 км + 500 м під час проведення рейдової перевірки на підставі щотижневого графіку перевірок, проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу "DAF 95 XF 430", д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3

Під час перевірки даного транспортного засобу виявлено перевищення ТЗ нормативно-вагових параметрів понад 10 % але не більше 20 % , відсутній дозвіл, який надає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових параметрів, відповідальність за які передбачена абз.15 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт" - перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.

За результатами зважування транспортного засобу складено Акт від 18.10.2021 №315373 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом, Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 18.10.2021 №0061325, Довідку про результати здійснення габаритно - вагового контролю від 18.10.2021 №006487.

Відповідно до повідомлення відповідача від 18.10.2021 №315373 позивача запрошено на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт до Придністровського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки на 17.11.2021.

Постановою Придністровського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки від 17.11.2021 № 307460 за порушення вимог Закону України "Про автомобільний транспорт", до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000 грн. відповідно до абз.15 ч.1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Судом також досліджено Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, відповідно до змісту якої зазначено, що за результатами повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам ГОСТ 29329-92 "Весы для статического взвешивания. Общие технические требования" та свідоцтва про ДМА від 08.09.2009 р. №34-1192.

Не погодившись із прийнятою постановою, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту в Україні визначено Законом України "Про автомобільний транспорт" №2344-III від 05.04.2001 (далі - Закон №2344-III).

Відповідно до положень статті 6 Закону №2344-III загальне державне регулювання діяльності автомобільного транспорту здійснює Кабінет Міністрів України відповідно до своїх повноважень.

Реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України. У разі проведення позапланових і рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі - Порядок №1567), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

Згідно з пунктом 2 Порядку №1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Пунктом 3 Порядку №1567 встановлено, що органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 (далі - Положення №103), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно з пунктом 8 Положення №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті" №592 від 26.06.2015 Кабінетом Міністрів України постановлено погодитися з пропозицією Міністерства інфраструктури щодо, зокрема: утворення територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті як структурних підрозділів апарату Служби за переліком згідно з додатком 3 (у тому числі Придністровське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки).

Отже, Придністровське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки є територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, який уповноважений здійснювати державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті, зокрема, шляхом здійснення рейдових перевірок та притягнення до відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Згідно з пунктом 15 Порядку №1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону №2344-III документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Відповідно до статті 34 Закону №2344-III автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв; організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Статтею 48 Закону № 2344-III встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Статтею 60 Закону №2344-III встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи наведене, як зазначено у статті 60 Закону України №2344-III, суб`єктом відповідальності за вказане правопорушення є саме автомобільний перевізник.

Водночас, спірним питанням у цій справі є встановлення факту належності позивача до автомобільного перевізника у розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт".

Відповідно до визначень, наведених у статті 1 Закону України №2344-III, автомобільний перевізник фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах (стаття 33 Закону України № 2344-III).

З матеріалів справи вбачається, що 15.08.2019 між позивачем та ФОП ОСОБА_3 був укладений договір оренди автотранспортного засобу, відповідно до якого орендодавець ФОП ОСОБА_1 передає орендарю ФОП ОСОБА_3 у тимчасове платне користування автомобіль марки "DAF 95 XF 430", д.н.з. НОМЕР_1 та причіп марки "Trailor" д.н.з. НОМЕР_2 . Строк дії цього Договору закінчується 01.01.2022 р.

На виконання умов договору від 15.08.2019 року сторонами підписано акт прийому-передачі предмета оренди (автомобіля) згідно з договором від 15.08.2019 р.

Враховуючи зазначене, з 15.08.2019 р. транспортний засіб "DAF 95 XF 430", д.н.з. НОМЕР_1 та причіп марки "Trailor" д.н.з. НОМЕР_2 . знаходиться у користуванні та володінні у ФОП ОСОБА_3 відповідно до договору оренди транспортного засобу від 15.08.2019.

Статтею 50 Закону України №2344-III передбачено, що договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо).

З огляду на наведене, позивач - ФОП ОСОБА_4 , у спірних правовідносинах не мав статусу автомобільного перевізника, у зв`язку з чим не може бути суб`єктом відповідальності, передбаченої статтею 60 Закону України №2344-III.

Отже, на час проведення перевірки та розгляду справи у розпорядженні уповноважених осіб Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки відсутні були дані, що перевізником є позивач.

Окрім того, суд звертає увагу, що відповідачем надано Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, відповідно до змісту якої зазначено, що за результатами повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам ГОСТ 29329-92 "Весы для статического взвешивания. Общие технические требования" та свідоцтва про ДМА від 08.09.2009 р. №34-1192.

Згідно наказу Державного підприємства "Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості" №252 від 31.08.2017 року "Про перенесення терміну скасування чинності в Україні міждержавних нормативних документів та національних нормативних документів" скасовано чинність ГОСТУ 29329-92 з 01.01.2019 року.

Аналізуючи викладене вище, суд зазначає, що зважування транспортного засобу здійснювалось зважувальним обладнанням, яке не пройшло оцінку відповідності Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки.

Отже, відповідач не надав до суду достатніх та беззаперечних доказів та не навів доводів, що підтверджують наявність з боку позивача порушень, на підставі яких прийнято оскаржувану постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу.

При цьому, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом».

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.1988 року, «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, «Яллог проти Німеччини» від 11.07.2006 року, «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року, зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією.

Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07.11.2002 року по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08.02.2011 року по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій».

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення має бути прийняте з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Враховуючи вищевикладене, оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, а позовні вимоги позивача - задоволенню.

Решта доводів та заперечень висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Однак, встановлені судом під час розгляду справи порушення, допущені відповідачем під час здійснення габаритно-вагового контролю у сукупності дають підстави для визнання протиправною постанови Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 17.11.2021 року № 307460, як такої, що прийнята на підставі доказів, складених з порушенням вимог чинного законодавства.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, а позовні вимоги позивача задоволенню.

Стосовно розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки, позов задоволено повністю, суд присуджує на користь позивача судові витрати (судовий збір) у сумі 992,40 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2.Скасувати постанову Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу від 17.11.2021 року №307460.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Відділу Державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті судові витрати - судовий збір в сумі 992,40 грн.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 (с. Верхні Станівці, Вижницький район, Чернівецька область, 59356, РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач - Відділ державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Руська, 248 У, м. Чернівці, 58023, Код )

Суддя І.В. Маренич