Справа № 160/19884/21
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
22.10.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить:
- визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у зарахуванні до страхового та пільгового стажу роботи ОСОБА_1 періоду навчання в «Учбово-курсовому комбінаті» ДХК «Павлоградвугілля» за спеціальністю по професії «гірничий підземний» з 18.10.2004 по 15.11.2004, з 09.12.2004 по 09.12.2004 та з 01.11.2005 по 07.12.2005 за спеціальністю «прохідник», та часу проходження військової служби під час мобілізації в особливий період, а саме: період безпосередньої участі в антитерористичній операції з 14.03.2015 по 09.05.2015, з 10.05.2015 по 09.03.2016, з 28.05.2016 по 12.08.2016, з 10.04.2017 по 30.05.2017, з 12.06.2017 по 14.12.2017, з 19.12.2017 по 22.12.2017, з 03.01.2018 по 19.01.2018, з 13.05.2018 по 15.06.2018, з 25.06.2018 по 27.10.2018 за спеціальністю «прохідник», відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до спеціального та пільгового стажу роботи час навчання в «Учбово-курсовому комбінаті» ДХК «Павлоградвугілля» за спеціальністю по професії «гірничий підземний» з 18.10.2004р. по 15.11.2004р., з 09.12.2004р. по 09.12.2004р. та з 01.11.2005р. по 07.12.2005р. за спеціальністю «прохідник»;
- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до спеціального та пільгового стажу роботи один місяць служби за три час проходження військової служби під час мобілізації в особливий період, а саме: період безпосередньої участі в антитерористичній операції з 14.03.2015 по 09.05.2015, з 10.05.2015 по 09.03.2016, з 28.05.2016 по 12.08.2016, з 10.04.2017 по 30.05.2017, з 12.06.2017 по 14.12.2017, з 19.12.2017 по 22.12.2017, з 03.01.2018 по 19.01.2018, з 13.05.2018 по 15.06.2018, з 25.06.2018 по 27.10.2018 в стаж роботи за професією прохідника та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням вимог абз.3 ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як працівнику, на якого поширюється дія ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», згідно з заявою про призначення пенсії з 22.07.2021 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року вказана позовна заява залишена без руху та позивачеві надано строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову шляхом подання до суду уточненої позовної заяви, та її копій відповідно до кількості осіб, що беруть участь у справі, виклавши в ній позовні вимоги відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України.
На виконання вимог ухвали суду від 08 листопада 2021 року, позивачем 30.11.2021р. усунуто означені недоліки позовної заяви, та подано уточнюючу позовну заяву.
Також, вказаною ухвалою суду витребувано у ГУ ПФУ в Дніпропетровській області завірену належним чином копію пенсійної справи ОСОБА_1 .
Також відповідачем-1 на виконання вимог ухвали суду від 06.12.2021 року надано завірену належним чином копію пенсійної справи ОСОБА_1 .
Копію ухвали суду від 10.01.2022 року та копію позовної заяви з додатками отримано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області 31.01.2022 року, однак, станом на 16.02.2022 року відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.
При цьому, за приписами частини 6 статті 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
21.01.2022 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача-1, в якій позивачем висловлено позицію, аналогічну викладеній у позовній заяві.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
За приписами ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст. ст. 243, 250, 257, 258, 262, 263 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учасником бойових дій відповідно до посвідчення серія НОМЕР_1 з 08.12.2015 року, яке видане безстроково.
22.07.2021 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою та доданими до неї документами, в якій просив призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області визначено органом, уповноваженим розглянути заяву позивача.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №02 від 29.07.2021 року за результатами розгляду заяви позивача від 22.07.2021р. відмовлено у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з посиланням на відсутність у позивача необхідного пільгового стажу, оскільки позивач на день звернення із заявою щодо призначення пенсії має страховий стаж - 18 років 9 місяців 22 дні, в тому числі робота з особливо шкідливими умовами праці - 16 років 5 місяців 23 дні, що є недостатнім для призначення пільгової пенсії за віком відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Означене рішення направлено на адресу позивача листом-повідомленням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 03.08.2021 року №0400-010226-8/102342.

Незгода позивача з відмовою пенсійного органу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, а також із не зарахуванням спірного періоду навчання та військової служби до його пільгового стажу, зумовила звернення до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно із преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24 Закону №1058-IV).

Пунктом 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди цим особам пенсії призначаються органами Пенсійного фонду за нормами цього закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Приписами частини 3 статті 114 Закону №1058-IV встановлено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

За приписами п.3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні пенсії за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005р. за №1451/11731 (далі Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Також, відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до п.10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93р. №637.

Пунктами 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі Порядок №637), встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з абз.1 п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

При цьому п. «д» ч.3 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-XII (далі - Закон №1788-ХІІ) встановлено, що до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

За приписами ч.1 ст.38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

При цьому, ч.1 ст.17 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» визначено, що заклад професійної (професійно-технічної) освіти - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійній (професійно-технічній) освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я.

Відповідно ст.18 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» до закладів професійної (професійно-технічної) освіти, зокрема, належить: навчально-курсовий комбінат.

Згідно із пунктом 8 Порядку №637 час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

З аналізу наведених законодавчих приписів, зокрема, ст.62 Закону №1788-XII та п.1 Порядку №637, слідує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, при цьому, підтвердження пільгового стажу для призначення пільгової пенсії здійснюється на підставі даних трудової книжки, а за їх відсутності, на підставі даних уточнюючої довідки, виданої підприємством, на якому працювала особа.

Як свідчать матеріали справи, спірним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №02 від 29.07.2021 року позивачеві відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з посиланням на відсутність у позивача необхідного пільгового стажу, оскільки позивач на день звернення із заявою щодо призначення пенсії має страховий стаж - 18 років 9 місяців 22 дні, в тому числі робота з особливо шкідливими умовами праці - 16 років 5 місяців 23 дні, що є недостатнім для призначення пільгової пенсії за віком відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, з наданих матеріалів пенсійної справи позивача встановлено, що відповідно до розрахунку стажу ОСОБА_1 до загального страхового стажу позивача та до його пільгового стажу за Списком №1 пенсійним органом зараховано, зокрема, період навчання за фахом ОСОБА_1 з 18.10.2004 по 15.11.2004, з 09.12.2004 по 09.12.2004 та з 01.11.2005 по 07.12.2005.

Водночас, згідно з наданими до позовної заяви документами, у періоди з 18.10.2004 по 15.11.2004, з 09.12.2004 по 09.12.2004 та з 01.11.2005 по 07.12.2005 ОСОБА_1 проходив навчання в «Учбово-курсовому комбінаті» ДХК «Павлоградвугілля» за спеціальністю по професії «гірничий підземний», що підтверджується відповідними записами у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 (записи №№5-6, 9-10), довідкою про підтвердження пільгового трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №701 від 20.07.2021р., виданою ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ВСП «Шахтоуправління імені Героїв Космосу», а також довідками «Учбово-курсового комбінату» ДХК «Павлоградвугілля» від 23.07.2020р. №998 та №999, з яких слідує, що позивач у вищевказані періоди дійсно проходив виробничу практику з повним робочим днем у шахті і отримував 100% тарифної ставки підземного робочого.

Відтак, наявними в матеріалах справи доказами підтверджено факт зарахування відповідачем-2 при розрахунку пільгового стажу позивача до цього стажу періодів навчання за фахом ОСОБА_1 з 18.10.2004 по 15.11.2004, з 09.12.2004 по 09.12.2004 та з 01.11.2005 по 07.12.2005 в «Учбово-курсовому комбінаті» ДХК «Павлоградвугілля» за спеціальністю по професії «гірничий підземний», у зв`язку із чим доводи позивача про протиправність дій пенсійного органу щодо не зарахування цих періодів навчання до його загального та пільгового стажу є безпідставними та необґрунтованими, тим більше, у спірному рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №02 від 29.07.2021 року також відсутній висновок про не зарахування вищевказаних періодів навчання позивача до загального та пільгового стажу останнього, а у відзиві на позовну заяву відповідачем-1 зауважено, що ці періоди зараховано і до загального, і до пільгового стажу позивача.

За таких обставин, у задоволенні частини позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання протиправними дій пенсійного органу щодо відмови у зарахуванні до страхового та пільгового стажу роботи ОСОБА_1 періоду навчання в «Учбово-курсовому комбінаті» ДХК «Павлоградвугілля» за спеціальністю по професії «гірничий підземний» з 18.10.2004 по 15.11.2004, з 09.12.2004 по 09.12.2004 та з 01.11.2005 по 07.12.2005 за спеціальністю «прохідник», та, відповідно, щодо зобов`язання відповідача-1 зарахувати до спеціального та пільгового стажу роботи час навчання в «Учбово-курсовому комбінаті» ДХК «Павлоградвугілля» за спеціальністю по професії «гірничий підземний» з 18.10.2004р. по 15.11.2004р., з 09.12.2004р. по 09.12.2004р. та з 01.11.2005р. по 07.12.2005р. за спеціальністю «прохідник», слід відмовити.

Щодо частини позовних вимог про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у зарахуванні до страхового та пільгового стажу роботи ОСОБА_1 періоду проходження ним військової служби під час мобілізації в особливий період, а саме: періоду безпосередньої участі в антитерористичній операції з 14.03.2015 по 09.05.2015, з 10.05.2015 по 09.03.2016, з 28.05.2016 по 12.08.2016, з 10.04.2017 по 30.05.2017, з 12.06.2017 по 14.12.2017, з 19.12.2017 по 22.12.2017, з 03.01.2018 по 19.01.2018, з 13.05.2018 по 15.06.2018, з 25.06.2018 по 27.10.2018 за спеціальністю «прохідник», та щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до спеціального та пільгового стажу роботи один місяць служби за три час проходження військової служби під час мобілізації в особливий період, а саме: період безпосередньої участі в антитерористичній операції з 14.03.2015 по 09.05.2015, з 10.05.2015 по 09.03.2016, з 28.05.2016 по 12.08.2016, з 10.04.2017 по 30.05.2017, з 12.06.2017 по 14.12.2017, з 19.12.2017 по 22.12.2017, з 03.01.2018 по 19.01.2018, з 13.05.2018 по 15.06.2018, з 25.06.2018 по 27.10.2018 в стаж роботи за професією прохідника, суд зазначає наступне.

Статтею 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено пільги по обчисленню стажу за час перебування у складі діючої армії та встановлено, що час служби зараховується до стажу роботи на пільгових умовах, у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсії за вислугою років військовослужбовцям.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Частиною першою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною шостою вказаної статті Закону передбачено види військової служби, до яких, і зокрема, віднесено й військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Процедуру надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, та категорії таких осіб визначає Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №413 (далі - Порядок №413).

Відповідно до пункту 2 Порядку №413 статус учасника бойових дій надається військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Пунктом 4 Порядку №413 визначено підставу надання особі статусу учасника бойових дій: документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції, їх перебування в таких районах з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, директив, розпоряджень, посвідчень про відрядження, оперативних завдань, журналів бойових дій, бойових донесень, дислокацій, книг нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, а також інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення).

При цьому основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом №2011-XII, який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до статті 1-2 цього Закону військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до статті 6 Закону України від 22 жовтня 1993 року №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до учасників бойових дій належать, зокрема військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані), які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Абзацом другим пункту 1 статті 8 Закону №2011-XII визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України від 06 грудня 1991 року №1932-XII «Про оборону України» (далі - Закон № 1932-XII), зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону № 1932-XII, особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону № 1932-XII, які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону № 1932-XII, зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Отже, час проходження військової служби в особливий період зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Наказом Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014 року «Про положення про організацію роботи з обчислення вислуги років», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.10.2014 за №1294/2607, відповідно до Законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»,постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та з метою приведення нормативно-правових актів Міністерства оборони України у відповідність до чинного законодавства, затверджено Положення про організацію в Міністерстві оборони України з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям в соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби та членів їх сімей (далі - Положення №530).

Пунктом 2.3 розділу 2 Положення №530 передбачено, що час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції, при обчисленні вислуги років для призначення пенсій зараховується на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що зазначена військова служба підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці.

Аналогічна правова позиці висловлена Верховним Судом у постановах від 5 червня 2018 року у справі №348/347/17, від 30 липня 2019 року у справі № 346/1454/17 та від 2 квітня 2020 року у справі №185/4140/17 (92-а/185/282/17), від 16 червня 2020 року у справі №185/7049/16-а.

У справі, що розглядається, судом встановлено, що ОСОБА_1 на момент призову на військову службу 12.02.2015 на підставі Указу Президента України №15/2015 від 14.01.2015р. «Про часткову мобілізацію», яку він проходив у період з 12.02.2015 по 10.02.2016, а також в подальшому перед вступом на військову службу за контрактом з 11.02.2016 по 12.08.2016 та з 26.10.2016 по 27.10.2018 працював за професією, що надавала право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, а саме: прохідник підземний з повним робочим днем в шахті, що підтверджується відомостями військового квитка позивача серії НОМЕР_3 та відомостями трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 і довідкою про підтвердження пільгового трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №701 від 20.07.2021р., виданою ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ВСП «Шахтоуправління імені Героїв Космосу», згідно з якою ОСОБА_1 , зокрема, з 23.01.2006 по теперішній час (20.07.2021р.) працює на цьому підприємстві на посаді прохідник підземний з повним робочим днем в шахті, розп. №9к від 23.01.2006р., згідно з ч.3 ст.114 Закону №1058-IV; професія пройшла атестацію.

Водночас, відповідно до довідки №5038 від 04.08.2016 року Військової частини-польова пошта НОМЕР_4 позивач з 14.03.2015 року по 09.05.2015 року, з 10.05.2015р. по 09.03.2016р., з 28.05.2016р. по 12.08.2016р. безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету на території цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Крім того, безпосередня участь позивача в антитерористичній операції у періоди з 14.03.2015 по 09.05.2015, з 10.05.2015 по 09.03.2016 підтверджена записами військового квитка позивача серії НОМЕР_3 .

Згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_5 від 24.01.2018 року №04/91 позивач в період з 10.04.2017 по 30.05.2017 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції в складі військової частини пп НОМЕР_6 .

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_5 від 28.01.2019 року №4/2439 позивач в період з 12.06.2017 по 14.12.2017, з 19.12.2017 по 22.12.2017, з 03.01.2018 по 19.01.2018 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету на території цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_5 від 29.11.2018 №4/1997 позивач в період з 13.05.2018 по 15.06.2018 та з 25.06.2018 по 27.10.2018 безпосередньо брав участь у здійснені заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення заходів в складі військової частини НОМЕР_5 .

Таким чином, оскільки позивач на час призову на військову службу в особливий період працював за професією, що надавала право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, а саме: прохідник підземний з повним робочим днем в шахті (під землею), а в періоди військової служби в особливий період протягом часу з 14.03.2015 по 09.05.2015, з 10.05.2015 по 09.03.2016, з 28.05.2016 по 12.08.2016, з 10.04.2017 по 30.05.2017, з 12.06.2017 по 14.12.2017, з 19.12.2017 по 22.12.2017, з 03.01.2018 по 19.01.2018, з 13.05.2018 по 15.06.2018, з 25.06.2018 по 27.10.2018 приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, вищевказаний період військової служби позивача в особливий період в зоні АТО підлягає зарахуванню до його трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці.

Водночас, матеріалами справи, а саме: розрахунком стажу позивача з пенсійної справи останнього підтверджено зарахування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області до пільгового стажу ОСОБА_1 періодів проходження позивачем військової служби під час мобілізації в особливий період, а саме: періоду безпосередньої участі в антитерористичній операції з 14.03.2015 по 09.05.2015, з 10.05.2015 по 09.03.2016, з 28.05.2016 по 12.08.2016, з 10.04.2017 по 30.05.2017, з 12.06.2017 по 14.12.2017, з 19.12.2017 по 22.12.2017, з 03.01.2018 по 19.01.2018, з 13.05.2018 по 15.06.2018, з 25.06.2018 по 27.10.2018 за спеціальністю «прохідник» (підземні роботи) лише в одинарному розмірі, що, як зазначено вище, суперечить приписам ст.57 Закону України «Про пенсійне забезпечення», абз.2 п.1 ст.8 Закону №2011-XII та п.2.3 розділу 2 Положення №530.

За наведених обставин, дії Головного управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо зарахування до трудового стажу ОСОБА_1 для призначення пенсії на пільгових умовах періоду проходження ним військової служби під час мобілізації в особливий період, а саме: періоду безпосередньої участі в антитерористичній операції з 14.03.2015 по 09.05.2015, з 10.05.2015 по 09.03.2016, з 28.05.2016 по 12.08.2016, з 10.04.2017 по 30.05.2017, з 12.06.2017 по 14.12.2017, з 19.12.2017 по 22.12.2017, з 03.01.2018 по 19.01.2018, з 13.05.2018 по 15.06.2018, з 25.06.2018 по 27.10.2018 за спеціальністю прохідник підземний з повним робочим днем в шахті в одинарному розмірі є протиправними.

Відтак, з метою поновлення порушеного права позивача вищевказаними протиправними діями відповідача-2 слід зобов`язати останнього зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 для призначення пенсії на пільгових умовах період проходження ним військової служби під час мобілізації в особливий період, а саме: період безпосередньої участі в антитерористичній операції з 14.03.2015 по 09.05.2015, з 10.05.2015 по 09.03.2016, з 28.05.2016 по 12.08.2016, з 10.04.2017 по 30.05.2017, з 12.06.2017 по 14.12.2017, з 19.12.2017 по 22.12.2017, з 03.01.2018 по 19.01.2018, з 13.05.2018 по 15.06.2018, з 25.06.2018 по 27.10.2018 за спеціальністю прохідник підземний з повним робочим днем в шахті із розрахунку один місяць служби за три.

Щодо підстав зобов`язання саме відповідача-2 здійснити таке зарахування, суд зазначає наступне.

Порядок приймання оформлення та розгляду документів, поданих для призначення (перерахунку пенсії) встановлений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим Постановою Правління ПФУ 25.11.2005р. №22-1, зареєстрованою в Мінюсті України 27 грудня 2005 р. за №1566/11846 (далі Порядок №22-1).

Відповідно до абз.13 п.4.2 Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно з абз.1-3 п.4.3 Порядку №22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Пунктом 4.7 Порядку №22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Відповідно до абз.1 п.4.10 Порядку №22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

З аналізу наведених норм слідує, що рішення про призначення пенсії або про відмову у її призначенні приймається пенсійним органом, що призначає пенсію, який визначений за принципом екстериторіальності, а в подальшому, у разі прийняття таким органом рішення про призначення пенсії, це рішення разом з електронною пенсійною справою засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Зважаючи на те, що у даному випадку органом, що призначає пенсію, який визначений за принципом екстериторіальності за заявою позивача було саме Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, яке, відповідно, при розгляді документів ОСОБА_1 і здійснювало розрахунок його стажу, в тому числі, і пільгового, то саме на нього, як на належного відповідача, і слід покласти обов`язок щодо зарахування до трудового стажу ОСОБА_1 для призначення пенсії на пільгових умовах періоду проходження ним військової служби під час мобілізації в особливий період, а саме: періоду безпосередньої участі в антитерористичній операції з 14.03.2015 по 09.05.2015, з 10.05.2015 по 09.03.2016, з 28.05.2016 по 12.08.2016, з 10.04.2017 по 30.05.2017, з 12.06.2017 по 14.12.2017, з 19.12.2017 по 22.12.2017, з 03.01.2018 по 19.01.2018, з 13.05.2018 по 15.06.2018, з 25.06.2018 по 27.10.2018 за спеціальністю прохідник підземний з повним робочим днем в шахті із розрахунку один місяць служби за три.

Водночас, відповідач-1, за наведених обставин, не є належним у цій справі, тому у задоволенні позовних вимог до нього слід відмовити повністю, бо останній фактично заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058-IV не розглядав та будь-яке рішення за цією заявою, в тому числі, і оскаржуване, не приймав.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №02 від 29.07.2021 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, суд зазначає таке.

По-перше, як встановлено судом, означене оскаржуване рішення було прийнято не Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, а Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області, відтак, саме відповідач-2 є належним відповідачем і щодо цієї позовної вимоги.

По-друге, зважаючи на те, що спірне рішення №02 від 29.07.2021 року про відмову у призначенні позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058-IV через відсутність необхідного пільгового стажу було прийнято відповідачем-2 із розрахунку пільгового стажу ОСОБА_1 16 років 5 місяців 23 дні, разом з цим, судом встановлено факт неправильного розрахунку відповідачем-2 пільгового стажу позивача через протиправне не зарахування до трудового стажу ОСОБА_1 для призначення пенсії на пільгових умовах періоду проходження ним військової служби під час мобілізації в особливий період, а саме: періоду безпосередньої участі в антитерористичній операції з 14.03.2015 по 09.05.2015, з 10.05.2015 по 09.03.2016, з 28.05.2016 по 12.08.2016, з 10.04.2017 по 30.05.2017, з 12.06.2017 по 14.12.2017, з 19.12.2017 по 22.12.2017, з 03.01.2018 по 19.01.2018, з 13.05.2018 по 15.06.2018, з 25.06.2018 по 27.10.2018 за спеціальністю прохідник підземний з повним робочим днем в шахті в одинарному розмірі, а не в трикратному розмірі, як це передбачено приписам ст.57 Закону України «Про пенсійне забезпечення», абз.2 п.1 ст.8 Закону №2011-XII та п.2.3 розділу 2 Положення №530, що, в свою чергу, свідчить про помилковість викладених в оскаржуваному рішенні №02 від 29.07.2021 року висновків пенсійного органу щодо кількості пільгового стажу позивача, суд доходить висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №02 від 29.07.2021 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058-IV та, відповідно, про задоволення позовних вимог в цій частині.

При цьому, суд зауважує, що в даному випадку права позивача порушені саме вищевказаним рішенням відповідача-2 №02 від 29.07.2021 року, а не діями пенсійного органу що відмови у призначенні пенсії, як помилково зазначає позивач, а тому позовні вимоги в частині щодо визнання протиправними таких дій задоволенню не підлягають.

Щодо частини позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058-IV, з урахуванням вимог абз.3 ч.1 ст. 28 Закону №1058-IV, як працівнику, на якого поширюється дія ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», згідно з заявою про призначення пенсії з 22.07.2021 року, суд зазначає наступне.

Як слідує з положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 року № 21-87а13.

Так, призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Відповідно до частин 1, 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

У випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

На час розгляду справи пенсія ще не призначена і остаточний вірний обрахунок пільгового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з ч.3 ст.114 Закону №1058-IV, пенсійним органом не проведено, відтак, останнім і не зроблено остаточного висновку про наявність/відсутність у позивача достатнього пільгового стажу для призначення такої пенсії.

При цьому, призначення пенсії, в тому числі і обрахування стажу, необхідного для її призначення, за законом віднесено до компетенції відповідних управлінь Пенсійного фонду України. Суд не має права перебирати на себе функції органів пенсійного фонду щодо призначення пенсії, якщо відсутні підстави стверджувати, що у цьому випадку для прийняття рішення про призначення пенсії виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У даному випадку, прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень відповідача-2 діяти на власний розсуд, бо останньому слід на виконання цього судового рішення здійснити новий обрахунок пільгового стажу позивача із зарахуванням до нього періоду проходження позивачем військової служби під час мобілізації в особливий період, а саме: періоду безпосередньої участі в антитерористичній операції з 14.03.2015 по 09.05.2015, з 10.05.2015 по 09.03.2016, з 28.05.2016 по 12.08.2016, з 10.04.2017 по 30.05.2017, з 12.06.2017 по 14.12.2017, з 19.12.2017 по 22.12.2017, з 03.01.2018 по 19.01.2018, з 13.05.2018 по 15.06.2018, з 25.06.2018 по 27.10.2018 за спеціальністю прохідник підземний з повним робочим днем в шахті в трикратному розмірі, і після остаточного обрахунку пільгового стажу ОСОБА_1 визначитися із тим, чи достатньо такого стажу для призначення позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058-IV. При цьому, суд також враховує, що доводи позивача відносно протиправного не зарахування пенсійним органом до пільгового стажу позивача періодів його навчання за фахом з 18.10.2004 по 15.11.2004, з 09.12.2004 по 09.12.2004 та з 01.11.2005 по 07.12.2005 в «Учбово-курсовому комбінаті» ДХК «Павлоградвугілля» за спеціальністю по професії «гірничий підземний» не знайшли свого підтвердження, відтак, остаточний розрахунок пільгового стажу ОСОБА_1 , наведений ним у власній позовній заяві також є помилковим.

За наведених обставин, підстави для зобов`язання відповідача-2 призначити позивачеві пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058-IV, з урахуванням вимог абз.3 ч.1 ст. 28 Закону №1058-IV, як працівнику, на якого поширюється дія ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», згідно з заявою про призначення пенсії з 22.07.2021 року відсутні.

Разом з тим, з метою ефективного захисту прав позивача, керуючись приписами частини 2 статті 9 КАС України, якими передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог, при цьому, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, у даному випадку суд вважає за необхідне вийти за межі заявлених позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058-IV, подану 22.07.2021 року, з урахуванням правової позиції суду, викладеної у цьому рішенні, та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного, враховуючи підтвердження обґрунтованості позовних вимог саме до відповідача-2 відповідними доказами та встановлені судом обставини справи, суд вважає, що позов належить задовольнити частково.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно з абзацом 1 частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивач відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат згідно зі ст.139 КАС України у даному випадку відсутні.

Керуючись ст. ст. 72-74, 77, 241-246, 250, 260-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, місцезнаходження: вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094), Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (, місцезнаходження: пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області (, місцезнаходження: пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008) щодо зарахування ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_1 ) до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах періоду проходження ним військової служби під час мобілізації в особливий період, а саме: періоду безпосередньої участі в антитерористичній операції з 14.03.2015 по 09.05.2015, з 10.05.2015 по 09.03.2016, з 28.05.2016 по 12.08.2016, з 10.04.2017 по 30.05.2017, з 12.06.2017 по 14.12.2017, з 19.12.2017 по 22.12.2017, з 03.01.2018 по 19.01.2018, з 13.05.2018 по 15.06.2018, з 25.06.2018 по 27.10.2018 за спеціальністю прохідник підземний з повним робочим днем в шахті в одинарному розмірі.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (, місцезнаходження: пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008) зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_1 ) до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах період проходження ним військової служби під час мобілізації в особливий період, а саме: період безпосередньої участі в антитерористичній операції з 14.03.2015 по 09.05.2015, з 10.05.2015 по 09.03.2016, з 28.05.2016 по 12.08.2016, з 10.04.2017 по 30.05.2017, з 12.06.2017 по 14.12.2017, з 19.12.2017 по 22.12.2017, з 03.01.2018 по 19.01.2018, з 13.05.2018 по 15.06.2018, з 25.06.2018 по 27.10.2018 за спеціальністю прохідник підземний з повним робочим днем в шахті із розрахунку один місяць служби за три.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 02 від 29.07.2021 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_1 ) пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (, місцезнаходження: пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_1 ) про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, подану 22.07.2021 року, з урахуванням правової позиції суду, викладеної у цьому рішенні, та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: О.М. Турова