Справа № 440/14654/21
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2022-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/14654/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Канигіної Т.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про відмову зарахувати до стажу позивача роботи на посаді судді, що дає право на отримання довічного щомісячного грошового утримання, періоду роботи на посадах помічника прокурора, в.о. старшого помічника прокурора, старшого помічника прокурора прокуратури Полтавської області, юрисконсульта "Торговий дім "Газ України", юрисконсульта Новосанжарського представництва торговий дім "Газ України" та юрисконсульта "Полтавагаз", а всього: 6 років 5 місяців, та про непроведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 62 відсотки грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити позивачу, судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 62 відсотки грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, із суддівської винагороди, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, із врахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідачем здійснено перерахунок її щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, проте, під час його проведення територіальний орган Пенсійного фонду зменшив відсотковий розмір зазначеної виплати з 62 відсотків до 50 відсотків суддівської винагороди судді.

Позивач вважає, що при здійсненні перерахунку її щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці, відповідачем порушено вимоги законодавства України, у зв`язку з чим неправомірно визначено відсоткове значення щомісячного довічного грошового утримання виплачується судді у відставці, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази.

01.12.2021 до суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на відсутність підстав для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки на виконання пункту 5 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 Верховною Радою України не прийнято окремого нормативно-правового акта з питань урегулювання порядку здійснення такого перерахунку.

Відповідно до частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що Указом Президента України від 20.08.2001 № 688/2001 ОСОБА_1 призначена строком на п`ять років на посаду судді Новосанжарського районного суду Полтавської області.

Постановою Верховної Ради України від 14.12.2006 № 471-V позивач обрана на посаду судді безстроково.

Згідно з рішенням Вищої ради правосуддя від 14.09.2021 № 1977/0/15-21 позивач звільнена з посади судді у зв`язку з поданням заяви про відставку.

16.09.2021 позивач звернулась до відділу обслуговування громадян (сервісний центр) в смт. Нові Санжари Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з питання призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до положень статті 142 Закону України "Про судоустрій та статус суддів".

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 08.11.2021 №12735-11685/С-02/8-1600/21 зазначено, що немає підстав для врахування до стажу роботи на підставі судді для визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці інших періодів роботи (не на посаді судді).

Не погодившись з відмовою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 62 відсотків суддівської винагороди судді, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та відповідним доводам сторін, суд дійшов таких висновків.

Положеннями частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституцією України визначено, що права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (статті 21, 22 Конституції України).

Відповідно до статті 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII від 02.06.2016 (надалі - Закон №1402-VIII) визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Відповідно до частин першої-другої статті 142 Закону №1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Частинами третьою-четвертою статті 142 Закону №1402-VIII встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Конституційний Суд України у своїх Рішеннях неодноразово розглядав питання пов`язані із гарантіями матеріального забезпечення діючих суддів та суддів у відставці.

Досліджуючи поняття "щомісячне довічне грошове утримання судді", Конституційний Суд України у мотивувальній частині Рішення від 14.12.2011 №18-рп/2011 зазначив, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України також вказав про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

У Рішенні Конституційного Суду України наведено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції стосовно гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у своїх рішеннях, а саме: від 24.06.1999 № 6-рп/99 (справа про фінансування судів), від 20.03.2002 № 5-рп/2002 (справа про пільги, компенсації та гарантії), від 01.12.2004 № 19-рп/2004 (справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), від 11.10.2005 № 8-рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18.06.2007 № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів), від 03.06.2013 № 3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці), а також у рішенні від 18.02.2020 № 2-р/2020 .

Вирішуючи питання щодо правильності розрахунку відповідачем стажу судді у відставці при здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача, суд дійшов наступних висновків.

Частиною третьою статті 142 Закону №1402-VIII встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Статтею 137 Закону №1402-VIII передбачено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Водночас, відповідно до абзацу четвертого пункту 34 Розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

При цьому, обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом не встановлено.

Так, відповідно до розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданого Новосанжарським районним судом Полтавської області, встановлено, що стаж роботи на посаді судді позивача для обрахунку її щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці, станом на 14.09.2021 складає 26 років 6 місяців 09 днів, з яких:

з 07.02.1995 по 30.12.1998 на посадах помічника прокурора, в.о. старшого помічника прокурора, старшого помічника прокурора прокуратури Полтавської області;

з 01.02.1999 по 27.07.1999 юрисконсульта "Торговий дім "Газ України";

з 28.07.1999 по 17.04.2000 юрисконсульта Новосанжарського представництва торговий дім "Газ України";

з 18.04.2000 по 31.08.2001 юрисконсульта "Полтавагаз";

з 01.09.2001 по 14.09.2021 на посадах судді, голови суду, в.о. голови суду Новосанжарського районного суду Полтавської області 20 років 00 місяців 14 днів.

Як вищезазначено, Указом Президента України від 20.08.2001 № 688/2001 ОСОБА_1 призначена строком на п`ять років на посаду судді Новосанжарського районного суду Полтавської області.

Отже, позивач обрана на посаду судді за нормами Закону України від 15.12.1992 №2862-ХІІ "Про статус суддів" (далі - Закон №2862-ХІІ), який набрав чинності 10.02.1993 і втратив чинність 01.01.2012 (відповідно відомостей, розміщених на сайті Верховної Ради України) .

Водночас, 07.07.2010 прийнято Закон України №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон №2453-VI), який набрав чинності 03.08.2010.

Частина перша статті 135 Закону №2453-VI аналогічна за змістом статті 137 3акону №1402-VIII.

При цьому, пунктом 11 розділу ХІІІ "Перехідні положення" Закону № 2453-VI (у редакції, чинній до 28.03.2015) передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом №2453-VI зазначені правовідносини регулювалися Законом №2862-ХІІ.

Відповідно до частини першої статті 43 Закону №2862-ХІІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Абзацом другим частини четвертої цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Зазначені періоди роботи зараховуються до стажу судді у повному обсязі.

Щодо зарахування при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці до стажу роботи на посадах помічника прокурора, в.о. старшого помічника прокурора, старшого помічника прокурора прокуратури Полтавської області, суд зазначає наступне.

Згідно з трудовою книжкою позивача, ОСОБА_1 з 07.02.1995 по 30.12.1998 працювала на посадах помічника прокурора, в.о. старшого помічника прокурора, старшого помічника прокурора прокуратури Полтавської області, загальний стаж на визначених посадах складає 3 роки 10 місяців 24 дня.

Відповідно до роз`яснення поняття "прокурор", яке міститься в статті 56 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 № 1789-XII (у редакції, чинній на час роботи позивача в органах прокуратури), під поняттям "прокурор" слід розуміти: Генеральний прокурор України та його заступники, підпорядковані прокурори та їх заступники, старші помічники і помічники прокурора, начальники управлінь і відділів, їх заступники, старші прокурори і прокурори управлінь і відділів, які діють у межах своєї компетенції.

Отже, час роботи на посадах помічника прокурора, в.о. старшого помічника прокурора, старшого помічника прокурора прокуратури Полтавської області підлягає зарахуванню до стажу роботи судді.

Наведений висновок узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 18.06.2020 у справі №498/337/17.

Щодо зарахування при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці до стажу роботи на посадах юрисконсульта у періоди роботи з 01.02.1999 по 27.07.1999, з 28.07.1999 по 17.04.2000, з 18.04.2000 по 31.08.2001, суд зазначає наступне.

Згідно з трудовою книжкою позивач працювала з 01.02.1999 по 27.07.1999 на посаді юрисконсульта "Торговий дім "Газ України"; з 28.07.1999 по 17.04.2000 на посаді юрисконсульта Новосанжарського представництва торговий дім "Газ України"; з 18.04.2000 по 31.08.2001 на посаді юрисконсульта "Полтавагаз".

Відповідно до частини шостої статті 44 цього Закону №2862-XII (у редакції, чинній на момент призначення позивача на посаду судді) для суддів судів загальної юрисдикції до стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, крім часу роботи на посадах суддів, зараховується час роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників, а також інших працівників, яким законом передбачені такі ж пільги.

Як наведено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 28.04.2021 у справі №140/782/19, робота на посадах юрисконсульта у зазначені вище періоди не може бути зарахована до стажу роботи, що дає право на надбавку за вислугу років, відповідно до законодавства, що діяло на день призначення (обрання) позивача.

Крім того, як вищезазначено, у частини четвертій статті 43 Закону №2862-ХІІ наведено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Позивач не перебувала на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України.

Таким чином, не підлягає зарахуванню до стажу роботи судді час роботи позивачем на посаді юрисконсульта "Торговий дім "Газ України", на посаді юрисконсульта Новосанжарського представництва торговий дім "Газ України", на посаді юрисконсульта "Полтавагаз".

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог цій частині.

Зважаючи на вищевикладене, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, на підставі частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у зарахуванні до стажу позивача роботи на посаді судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоду роботи на посадах помічника прокурора, в.о. старшого помічника прокурора, старшого помічника прокурора прокуратури Полтавської області, всього: 3 роки 10 місяців 24 дня, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату позивачу, як судді у відставці, щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зарахувавши до стажу позивача роботи на посаді судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоди роботи на посадах помічника прокурора, в.о. старшого помічника прокурора, старшого помічника прокурора прокуратури Полтавської області 3 роки 10 місяців 24 дня, з 16.09.2021, з урахуванням раніше виплачених сум.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача здійснити позивачу, судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Таким чином, захисту адміністративним судом підлягають порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

На час розгляду справи відповідач заперечує право позивача на перерахунок пенсії, однак, питання щодо конкретних розмірів грошового забезпечення у межах цієї справи відповідачем не досліджувалось, а тому вимоги позивача в цій частині є передчасними та необґрунтованими. Суд не може під час прийняття рішення вирішувати питання щодо правовідносин, які можливо будуть мати місце у майбутньому, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відмову в позові у частині вказаних позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Водночас, як визначено частиною восьмою цієї статті, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки передумовою для виникнення цього спору стали протиправні дії відповідача, суд вважає за необхідне компенсувати судові витрати позивача у повному розмірі.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 132, 139, 243-246, 250, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області ( вул. Соборності, буд.66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у зарахуванні до стажу ОСОБА_1 роботи на посаді судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоду роботи на посадах помічника прокурора, в.о. старшого помічника прокурора, старшого помічника прокурора прокуратури Полтавської області, всього: 3 роки 10 місяців 24 дня.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 , як судді у відставці, щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зарахувавши до стажу ОСОБА_1 роботи на посаді судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоди роботи на посадах помічника прокурора, в.о. старшого помічника прокурора, старшого помічника прокурора прокуратури Полтавської області 3 роки 10 місяців 24 дня, з 16.09.2021, з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот всім) грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.С. Канигіна