Справа № 640/15497/20
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2022-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2022 року м. Київ № 640/15497/20

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі судді Каракашьяна С.К., здійснюючи розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративної справи

за позовомОСОБА_1
доАпарату Верховної Ради України
простягнення одноразової грошової допомоги при звільненні, середнього заробітку,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (позивач/ ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Апарату Верховної Ради України (відповідач), в якому просить суд:

- стягнути з Управління справами Апарату Верховної Ради України (, адреса: вул. Грушевського, 5, м.Київ, 01008) на користь ОСОБА_1 заборгованість, яка виникла внаслідок невиплати належних мені при звільненні сум в день звільнення, а саме: 16 561 (шістнадцять тисяч п`ятсот шістдесят одна) грн 02 коп. одноразової грошової допомоги у розмірі тримісячної заробітної плати;

- стягнути з Управління справами Апарату Верховної Ради України (, адреса: вул. Грушевського, 5, м.Київ, 01008) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки при звільненні в розмірі 26 780 (двадцять шість тисяч сімсот вісімдесят) грн 05 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем порушено статтю 43 Конституції України, статті 116, 117 КЗпП України, частину другу статті 4.6 Положення про помічника-консультанта народного депутата України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 13.10.1995 № 379/95-ВР, що полягає у не виплаті належних позивачу при звільненні сум у строки встановленні статтею 116 КЗпП України, гарантованих частиною другою статті 4.6 Положення, а саме: одноразової грошової допомоги в розмірі тримісячної заробітної плати у розмірі 16 561,02 грн.

Відповідач процесуальним правом на подання відзиву не скористався.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням керівника Апарату Верховної Ради України від 17.02.2015 № 2031 "Про зарахування ОСОБА_1 на посаду помічника-консультанта народного депутата України" ОСОБА_1 зараховано на посаду помічника-консультанта народного депутата України Стеценка Д. О. на час його депутатських повноважень.

Розпорядженням першого заступника Керівника Апарату Верховної Ради України від 30.12.2016 № 3724-к ОСОБА_1 переведено на посаду помічника-консультанта народного депутата України Єленського В. Є. на час його депутатських повноважень (патронатна служба).

Розпорядженням першого заступника Керівника Апарату Верховної Ради України від 27.08.2019 № 1305-к "Про звільнення помічників-консультантів народних депутатів України восьмого скликання Верховної Ради України" ОСОБА_1 звільнено у зв`язку із закінченням строку трудового договору (пункт 2 статті 36 КЗпП України) на підставі пункту 2 частини першої статті 4.5 Положення про помічника-консультанта народного депутата України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 13.10.1995 № 379/95-ВР.

Відповідно до розрахункового листа за серпень 2019 року ОСОБА_1 нараховано та виплачено дохід за ознакою 390 - грошова допомога (достр.прип.) у розмірі 8 280,51 грн.

Позивач вказує, що відповідач протиправно не виплатив ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі тримісячної заробітної плати у розмірі 16 561,02 грн., що зумовило його звернення з даним позовом до суду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини шостої статті 34 Закону України «Про статус народного депутата України» у випадку звільнення помічника-консультанта народного депутата на підставі дострокового припинення повноважень народного депутата відповідно до частини третьої статті 5 цього Закону помічнику-консультанту народного депутата, який працює за строковим трудовим договором на постійній основі, виплачується одноразова грошова допомога у розмірі його середньої місячної заробітної плати за рахунок бюджетних призначень на забезпечення діяльності Верховної Ради України.

Разом з тим, частиною другою статті 4.6 Положення передбачено, що у разі звільнення помічника-консультанта народного депутата України на підставі дострокового припинення повноважень народного депутата України відповідно до частини третьої статті 5 Закону України «Про статус народного депутата України» помічнику-консультанту народного депутата України, який працює за строковим трудовим договором на постійній основі, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі його тримісячної заробітної плати за рахунок бюджетних призначень на забезпечення діяльності Верховної Ради України.

Тобто, вказаними нормами визначено різний розмір одноразової грошової допомоги, яка виплачується у разі звільнення помічника-консультанта народного депутата України на підставі дострокового припинення повноважень народного депутата України відповідно до частини третьої статті 5 Закону України «Про статус народного депутата України», а саме: за змістом частини шостої статті 34 Закону України «Про статус народного депутата України» у разі звільнення помічника-консультанта народного депутата України йому виплачується одноразова грошова допомога у розмірі його середньої місячної заробітної плати, а за змістом частини другої статті 4.6 Положення така одноразова допомога підлягає виплаті у розмірі тримісячної заробітної плати помічника-консультанта.

Як свідчать матеріали справи, згідно розрахункового листа за серпень 2019 року ОСОБА_1 нараховано і виплачено грошову допомогу при звільненні в розмірі 8280,51 грн., що відповідає розміру середньої місячної заробітної плати.

Вказане позивачем не заперечується.

Водночас, позивач вважає, що така грошова допомога мала бути виплачена йому при звільненні у розмірі саме тримісячної заробітної плати помічника-консультанта, що передбачено статтею 4.6 Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Суд не погоджується з позицією позивача, з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої, другої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Разом з тим, згідно із частинами першою, четвертою статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Частинами першою-третьою статті 7 КАС України визначено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Таким чином, з огляду на закріплені у статтях 6, 7 КАС України принципи законності та верховенства права, згідно яких при вирішенні спору суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, враховуючи, що норма статті 4.6 Положення про помічника-консультанта народного депутата України суперечить нормі частини шостої статті 34 Закону України «Про статус народного депутата України», як правого акта, який має вищу юридичну силу, в частині розміру одноразової грошової допомоги, яка виплачується помічнику-консультанту народного депутата України у разі його звільнення, а також беручи до уваги положення статті 19 Конституції України відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, суд дійшов висновку про правомірність дій відповідача щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі його середньої місячної заробітної плати, оскільки такі дії відповідача відповідають вимогам закону, чинного на час виникнення спірних правовідносин.

Крім того, зміни до частини шостої статті 34 Закону України «Про статус народного депутата України» щодо розміру одноразової грошової допомоги, яка виплачується помічнику-консультанту народного депутата України у разі його звільнення на підставі дострокового припинення повноважень народного депутата України внесені Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII, який набрав чинності з 01 січня 2015 року. Таким чином, зважаючи на те, що позивача зараховано на посаду помічника-консультанта народного депутата України 17 лютого 2015 року, а звільнено із займаної посади 29 серпня 2019 року, частина шоста статті 34 Закону України «Про статус народного депутата України», якою (із урахуванням внесених змін) передбачено виплату одноразової грошової допомоги помічнику-консультанту у разі його звільнення на підставі дострокового припинення повноважень народного депутата України у розмірі його середньої місячної заробітної плати була чинною як на момент зарахування позивача на посаду помічника-консультанта народного депутата України, так і на момент його звільнення із цієї посади.

Таким чином, відповідач правомірно керувався у межах спірних правовідносин саме частиною шостою статті 34 Закону України «Про статус народного депутата України» та виплатив позивачу одноразову грошову допомогу позивачу у розмірі середньої місячної заробітної плати, такі дії відповідача відповідають вимогам закону, як правового акта, який має вищу юридичну силу та був чинним на момент виникнення спірних правовідносин.

За наведених вище обставин, оскільки відповідач у повному обсязі виплатив позивачу одноразову грошову допомогу, яка передбачена помічнику-консультанту народного депутата України у разі його звільнення на підставі дострокового припинення повноважень народного депутата України, позовні вимоги позивача є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини другої статті 129 Конституції України та частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочиснтваУкраїни кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 6-11, 73-77, 79, 90, 139, 241 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя С.К. Каракашьян