Справа № 300/2758/22
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2022-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2022 р. справа № 300/2758/22

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Чуприни О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним і скасування рішення про відмову в призначенні пенсії від 30.06.2022 за №53 та зобов`язання повторно розглянути заяву від 22.06.2022 про призначення пенсії на пільгових умовах за списком №1, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі по тексту також - відповідач 1, Головне управління ПФУ в області, орган пенсійного фонду, Управління), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі по тексту також - відповідач 2, орган пенсійного фонду, Управління) про визнання протиправним і скасування рішення про відмову в призначенні пенсії від 30.06.2022 за №53 (надалі по тексту також - оскаржуване рішення) та зобов`язання повторно розглянути заяву від 22.06.2022 про призначення пенсії на пільгових умовах за списком №1.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем 2 протиправно і необґрунтовано прийнято рішення від 30.06.2022 за №53, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні і виплаті пенсії на пільгових умовах за списком №1 з підстав відсутності у позивача необхідного пільгового стажу роботи, передбаченого статтею 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку із не зарахуванням (виключенням) із пільгового стажу періоду роботи з 05.07.1991 по 04.08.1991 у Шахтопрохідницькому управлінні-2 треста "Краснодоншахтострой", з 29.06.1992 по 31.08.1992 у Шахтопрохідницькому управлінні №6 треста "Луганськшахтопроходка", з 14.07.1999 по 12.06.2000 у Алчевському металургійному комбінаті, з 11.07.2000 по 30.04.2015 у Сьомому воєнізованому гірничорятувальному загоні Державної воєнізованої гірничорятувальної служби у вугільній промисловості України. За доводами позивача, пенсія за віком на пільгових умовах призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах. За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 24 років у чоловіків. Отож, маючи необхідний пільговий стаж за списком №1 (більше 15 років) та страхового стажу (більше 40 років), а також досягнення 50-ти років, ОСОБА_1 вважає, що набув право на призначення пенсії на пільгових умовах за списком №1 відповідно до підпункту 1 пункту 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV (надалі по тексту також - Закон №1058-IV).

Позивач вважає неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області щодо не зарахування до пільгового стажу за списком №1 спірних періодів роботи з 05.07.1991 по 04.08.1991, з 29.06.1992 по 31.08.1992, з 14.07.1999 по 12.06.2000 і з 11.07.2000 по 30.04.2015, оскільки весь стаж роботи на підприємствах підтверджується відповідними записами у трудовій книжці з посиланням на дату та номер наказів про прийняття і звільнення. При цьому, подання уточнюючих довідок необхідне тільки у разі відсутності трудової книжки або необхідних записів у ній, які визначають право на пенсійне забезпечення.

Окрім вказаного, у трудовій книжці зазначено про зайнятість позивача у період роботи з 05.07.1991 по 04.08.1991 та з 29.06.1992 по 31.08.1992 повний робочий день на підземних роботах. Щодо періодів роботи з 14.07.1999 по 12.06.2000 і з 11.07.2000 по 30.04.2015, то вказані періоди також відносяться до пільгового стажу, свідченням чого, крім записів у трудовій книжці позивача, є індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Також позивач переконаний, що на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці його роботодавцем чи адміністрацією. Як наслідок непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником/адміністрацією підприємства не може бути підставою для незарахування відповідного періоду до страхового стажу і відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. З наведених підстав ОСОБА_1 просив позов задовольнити повністю та зобов`язати повторно розглянути заяву від 22.06.2022 про призначення пенсії, зарахувавши до пільгового стажу по списку №1 спірний періоду роботи.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.07.2022 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Одночасно судом витребувано у відповідачів письмові пояснення і докази, необхідні для розгляду даної адміністративної справи (а.с.28-29).

Головне управління Пенсійного фонду України у Полтавській області скористалося правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на електронну адресу суду із відповідними доказами 21.07.2022 (а.с.37-39, 40-51).

Відповідач 2 не погоджується з доводами ОСОБА_1 , викладеними у позовній заяві, та вказує на їх безпідставність і необґрунтованість з огляду на наступні обставини.

Зокрема зазначено, що пенсійне забезпечення громадян, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 здійснюється відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Водночас у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Для підтвердження періодів роботи заявником надано трудову книжку, згідно записів якої пільгова робота відбувалася в Луганській області (підконтрольна територія). Згідно з поданими позивачем документами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах по списку №1, його загальний страховий стаж становить 26 років 4 місяці 10 днів. До пільгового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 05.07.1991 по 04.08.1991, з 29.06.1992 по 31.08.1992, з 14.07.1999 по 12.06.2000 і з 11.07.2000 по 30.04.2015, оскільки не подано підтверджуючих документів про пільговий характер роботи, а саме уточнюючі довідки.

З урахуванням викладеного та беручи до уваги обставину документального не підтвердження спеціального трудового стажу роботи, відповідач 2 вказує на відсутність у спірному випадку підстав для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1, що і слугувало підставою для прийняття органом пенсійного забезпечення оскаржуваного рішення від 30.06.2022 за №53 про відмову у призначенні пенсії. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідач 1 також скористався правом на подання відзиву на позовну заяву від 22.07.2022 за №0900-0903-9/24907, який 25.07.2022 зареєстрований в суді із відповідними доказами (а.с.53-56, 57-77).

Представник відповідача 1 заперечив доводи позивача, вказавши на аналогічні підстави для відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії на пільгових умовах, що й Головне управління Пенсійного фонду України у Полтавській області. Додатково такий відповідач підтвердив наявність у позивача на момент звернення за призначенням пенсії загального страхового стажу 26 років 4 місяці 10 днів, при цьому вказав на відсутність у позивача пільгового стажу. За доводами відповідача 1 у спірному випадку недостатньо даних трудової книжки, оскільки пільгова пенсія призначається працівникам за умови їх зайнятості на відповідних роботах повний робочий день. Просив відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), вивчивши зміст позовної заяви і відзиву на позов, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 взятий на облік в Івано-Франківській області, як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується довідкою від 22.06.2022 за №2615- (а.с.10).

Перевіряючи обставину здобуття ОСОБА_1 загального і спеціального стажу з`ясовано, що згідно записів №№5-6 трудової книжки серії НОМЕР_1 від 22.08.1989 позивач у період з 05.07.1991 по 04.08.1991 працював прохідником повний робочий день на підземній роботі у Шахтопрохідницькому управлінні-2 треста "Краснодоншахтострой" (а.с.48).

З 29.06.1992 по 31.08.1992 позивач працював прохідником 5-го розряду повний робочий день на підземній роботі у Шахтопрохідницькому управлінні №6 треста "Луганськшахтопроходка", про що вчинені записи у трудовій книжці позивача (а.с.48, зворотній бік а.с.48).

У період з 14.07.1999 по 12.06.2000 ОСОБА_1 працював вогнетривником, зайнятим на гарячих ділянках робіт у Алчевському металургійному комбінаті (а.с.50, зворотній бік а.с.50).

Як свідчать інші записи у трудовій книжці позивача, останній у період з 11.07.2000 по 30.04.2015 працював командиром відділення, помічником командира взводу та командиром взводу у Сьомому воєнізованому гірничорятувальному загоні Державної воєнізованої гірничорятувальної служби у вугільній промисловості України (зворотній бік а.с.50, а.с.51).

Після досягнення 50-річного віку позивач 22.06.2022 звернуся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по списку №1 (а.с.45-46).

Із змісту розписки-повідомлення від 22.06.2022 слідує, що ОСОБА_1 на підтвердження наявності загального та пільгового стажу подав відповідні документи для призначення пенсії, зокрема: трудову книжку серії НОМЕР_1 від 22.08.1989; диплом про навчання НОМЕР_2 ; документ про місце проживання особи № НОМЕР_3 (а.с.62).

Вказані документи наявні у відповідачів, оскільки подані останніми суду як докази на підтвердження обставин справи (а.с.10-19, 65-76).

Також на звороті аркуша розписки-повідомлення позивачем вказано про неможливість подання пільгових довідок на підтвердження періоду роботи зі шкідливими умовами (шахтах), оскільки організація знаходиться на непідконтрольній Україні території (зворотній бік а.с.46).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області від 30.06.2022 за №53, прийнятого за на слідками розгляду заяви позивача в порядку екстериторіальності, відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії на пільгових умовах за списком №1 з підстав відсутності у позивача необхідного пільгового стажу роботи (а.с.59).

Як слідує із змісту оскаржуваного рішення загальний страховий стаж позивача згідно із записами трудової книжки та індивідуальних відомостей про застраховану особу становить 26 років 4 місяці 10 днів. До пільгового стажу не враховано жодного періоду роботи, який дає право на призначення пільгової пенсії, оскільки відсутня пільгова довідка.

Аналогічну позицію щодо підстав відмови у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах, із врахуванням до пільгового стажу періодів роботи з 05.07.1991 по 04.08.1991, з 29.06.1992 по 31.08.1992, з 14.07.1999 по 12.06.2000 і з 11.07.2000 по 30.04.2015, відповідачі висловили й у відзиві на позов.

Про прийняття відповідачем 2 рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах по списку №1, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повідомило позивача листом №0900-0209-8/22498 від 04.07.2022 (а.с.23).

Не погоджуючись із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області щодо відмови у зарахуванні періодів роботи до спеціального стажу та призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

ОСОБА_1 ставить вимогу про скасування спірного рішення і зобов`язання повторно розглянути заяву позивача від 22.06.2022 про призначення пенсії на пільгових умовах за списком №1, врахувавши до його пільгового стажу періодів роботи з 05.07.1991 по 04.08.1991 у Шахтопрохідницькому управлінні-2 треста "Краснодоншахтострой", з 29.06.1992 по 31.08.1992 у Шахтопрохідницькому управлінні №6 треста "Луганськшахтопроходка", з 14.07.1999 по 12.06.2000 у Алчевському металургійному комбінаті і з 11.07.2000 по 30.04.2015 у Сьомому воєнізованому гірничорятувальному загоні Державної воєнізованої гірничорятувальної служби у вугільній промисловості України.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (надалі по тексту також - Закон №1058-IV).

Згідно вимог частини 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За змістом статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991 (надалі по тексту також - Закон №1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі по тексту також - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Виходячи з наведеної норми вказаного Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, застосовуються, в тому числі, у разі відсутності в трудовій книжці необхідних відомостей про роботу.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу за правилами пункту 20 Порядку №637 приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

З 29.07.1993 діє Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 за №58 (надалі по тексту також - Інструкція №58).

Трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника (пункт 1.1 Інструкції №58).

Як встановлено судом, у позивача є в наявності трудова книжка серії НОМЕР_1 від 22.08.1989, яка надана останнім відповідачам при зверненні із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах (а.с.11-17).

Вказана трудова книжка містить записи про роботу ОСОБА_1 у Шахтопрохідницькому управлінні-2 треста "Краснодоншахтострой" з 05.07.1991 по 04.08.1991, у Шахтопрохідницькому управлінні №6 треста "Луганськшахтопроходка" з 29.06.1992 по 31.08.1992, у Алчевському металургійному комбінаті з 14.07.1999 по 12.06.2000 і у Сьомому воєнізованому гірничорятувальному загоні Державної воєнізованої гірничорятувальної служби у вугільній промисловості України з 11.07.2000 по 30.04.2015.

Такі записи засвідчені чітким відтиском печатки вказаних підприємств та не містить ні виправлень/підтирань, ні інших застережень, які б давали підстави сумніватись у їх правдивості і достовірності.

Оскаржуване рішення вказує на єдину підставу для відмови позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах, зокрема, відсутність у ОСОБА_1 документально підтвердженого стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за списком №1. Як мотивацію визначено - "відсутня пільгова довідка".

Водночас, виходячи із змісту такого рішення, відповідач 2 підтвердив наявність у Гончаревського страхового стажу 26 років 4 місяці 10 днів (а.с.59).

Також, у відзиві на позов представник відповідача 1, обґрунтовуючи правомірність дій органу пенсійного фонду, який діяв за принципом екстериторіальності (відповідач 2, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області), щодо відмови у призначенні позивачу пенсії та неврахуванні до пільгового стажу спірного періоду роботи, додатково вказав на відсутність у трудовій книжці позивача відомостей щодо найменування Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення за спірні періоди роботи. Відповідач 2 у відзиві на позов відзначив про здійснення позивачем трудової діяльності у спірний період на території Луганської області, яка є підконтрольною Україні.

В контексті аргументів відповідачів про відсутності підстав для врахування до пільгового стажу позивача по списку №1 коментованих періодів роботи, що, поряд з іншим, слугувало причиною для прийняття органом пенсійного фонду рішення від 30.06.2022 за №53, суд зважає на наступні мотиви.

Частиною 1 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Так, відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 24 років у чоловіків.

Аналогічні положення закріплено в статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-XII.

Таким чином, в силу приписів пункту "а" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" і пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсія на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи призначається працівникам за наявності трьох обов`язкових умов у сукупності:

- зайняття повний робочий день на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України;

- атестація робочих місць;

- досягнення 50 років для чоловіків і при стажі роботи у період звернення з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року, не менше 24 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020 статтю 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (в коментованій вище редакції) визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною). Порядок застосування статті 13 визначає пункт 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020.

У спірних правовідносинах слід враховувати, що закони та інші правові акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність (стаття 152 Конституції України).

Так, відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину 2 статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 за №213-VIII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020 стаття 13, частина 2 статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 за №213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020 регламентовано, що застосуванню підлягають стаття 13, частина 2 статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 за №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

"На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: … а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам...".

При цьому, Конституційний Суд в пункті 4.1 Рішення №1-р/2020 від 23.01.2020 зазначив, що статтею 13 Закону №1788-XII до внесення змін Законом №213-VIII було передбачено зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку (60 років для чоловіків і 55 років для жінок) з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 10 років для працівників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, та на 5 років для працівників, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці; зменшення пенсійного віку та стажу для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 5 років.

Отже, у статті 13 Закону №1788-XII до внесення змін Законом №213-VIII було встановлено такий пенсійний вік: у пункті "а" для чоловіків - 50 років, для жінок - 45 років; у пунктах "б"-"з" для чоловіків - 55 років, для жінок - 50 років.

У Законі №1788-XII зі змінами, внесеними Законом №213-VIII, збережено вказану пропорцію щодо зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку без урахування різниці між пенсійним віком для чоловіків і жінок. У частині першій статті 13 Закону №1788 зі змінами, внесеними Законом №213-VIII, встановлено однаковий пенсійний вік для чоловіків та жінок, а саме: у пункті "а" - 50 років (на 10 років менше, ніж загальний пенсійний вік), у пунктах "б"-"з" - 55 років (на 5 років менше, ніж загальний пенсійний вік).

Відтак, статтею 13 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними Законом №213-VIII, передбачено поетапне збільшення пенсійного віку та стажу для працівників, зайнятих на роботах, визначених у цих нормах.

За висновками пункту 4.4 Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020, перевіряючи статтю 13, частину 2 статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними Законом №213-VIII, на відповідність Конституції України, Конституційний Суд України виходив з такого.

Вказаними положеннями Закону №1788-XII зі змінами, внесеними Законом №213-VIII, передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років.

Згідно зі статтею 13, частиною 2 статті 14, пунктами "б"-"г" статті 54 Закону №1788-XII у редакції до внесення змін Законом №213-VIII у осіб, які належать до категорій працівників, вказаних у цих нормах, виникли легітимні очікування щодо реалізації права виходу на пенсію. Однак оспорюваними положеннями Закону №213-VIII змінено нормативне регулювання призначення пенсій таким особам.

Конституційний Суд України дослідивши правовідносини, пов`язані зі змінами підстав реалізації права на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років зазначає, що ці зміни вплинули на очікування осіб стосовно настання юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Таким чином особи, що належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону №1788-XII у редакції до внесення змін Законом №213-VIII. Відтак, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

З урахуванням вказаного, стаття 13, частина 2 статті 14, пункт "б"-"г" статті 54 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними Законом №213-VIII, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині 1 статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Окрім цього, суд звертає увагу на те, що у справах "Щокін проти України" (заяви №23759/03 та 37943/06, рішення від 14.10.2010) та "Серков проти України" (заява №39766/05, рішення від 07.07.2011) Європейський суд з прав людини дійшов висновку що:

- по перше, національне законодавство не було чітким та узгодженим та не відповідало вимозі "якості" закону і не забезпечувало адекватного захисту осіб від свавільного втручання у права заявника;

- по друге, національними органами не було дотримано вимоги законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника, коли в його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування;

- по третє, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу "якості закону". В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід.

Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

За вказаних обставин, обов`язкова умова для призначення пенсії на пільгових умовах: необхідний вік та стаж роботи, має застосовуватися в порядку, визначеному пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020, та виходячи з принципу правої визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого статтею 8 Конституції України. Таке застосування судом вищевказаних норм права усуває колізію в їх застосуванні, у спосіб застосування тієї норми, яка створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення, та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.

Вирішуючи даний спір, суд враховує правові висновки, сформовані у рішенні Верховного Суду від 21.04.2021 у справі №360/3611/20 (зразкова справа), з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021.

Поряд з цим, у цій справі не є спірним загальний страховий стаж позивача, оскільки такий стаж згідно оскаржуваного рішення становить 26 років 4 місяці 10 днів, що є достатнім з урахуванням умов призначення пільгової пенсії за списком №1, визначених як Законом №1058-ІV, так і нормами Закону №1788-ХІІ, в тому числі з урахуванням Рішення №1-р/2020.

Як уже з`ясовано судом, відповідачі вказують на відсутність у позивача пільгового стажу роботи по списку №1, у зв`язку з неподанням останнім довідки про пільговий стаж роботи у Шахтопрохідницькому управлінні-2 треста "Краснодоншахтострой", у Шахтопрохідницькому управлінні №6 треста "Луганськшахтопроходка", у Алчевському металургійному комбінаті та у Сьомому воєнізованому гірничорятувальному загоні Державної воєнізованої гірничорятувальної служби у вугільній промисловості України. Додатковим аргументом відповідача 2 є знаходження таких підприємств на території Луганської області, що підконтрольна Україні, а також не зазначення у трудовій книжці позивача відомостей щодо найменування Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення за спірні періоди роботи.

Досліджуючи такі доводи і аргументи відповідачів з даного приводу суд зважає на наступне правове регулювання спірних правовідносин.

Насамперед, слід відмітити, що 21.08.1992 вступив в дію Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 за №442 (надалі по тексту також - Порядок №442).

Даним Порядком встановлено, що відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії за віком на пільгових умовах за Списками №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджуваними Кабінетом Міністрів України, а також пенсії, які можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком №442 та розробленими Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (надалі по тексту також - Мінпраці України) від 01.09.1992 за №41 (надалі по тексту також - Методичні рекомендації).

Зміст зазначених нормативних актів свідчить, що основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно із пунктом 4 Порядку №442 та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць за приписами Порядку №442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Пунктами 8, 9 Порядку №442 передбачено, що відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці України разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Пункту 3 Порядку застосування списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 за №383 (надалі по тексту також - Порядок №383) визначено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, які чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Необхідно зазначити, що на спірний період роботи ОСОБА_1 , чинними були Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 за №10 (надалі по тексту також - Постанова №10), Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 за №162 (надалі по тексту також -Постанова №162) і Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 за №36 (надалі по тексту також - Постанова №36).

За змістом розділу І "Гірничі роботи" підрозділу 1 "Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень" Постанови №10 і Постанови №162 посада "Всі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах" (код 1010100а) віднесена до списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до розділу І "Гірничі роботи" підрозділу 5 "Гірничорятувальні частини (станції)" і розділу ІІІ "Металургійне виробництво (чорні метали)" підрозділу 1 "Доменне виробництво" Постанови №162 посади "Командири взводів, їх заступники (помічники) (код1010600б-22988)", "Командири відділень, їх заступники (помічники) (код 1010600б-23003)" і "Вогнетривники, зайняті на гарячих роботах (код 1030100а-15416)" віднесені до списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

В силу правового регулювання розділу І "Гірничі роботи" підрозділу 1 "Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень" і підрозділу 5 "Аварійно-рятувальні частини (станції)" Постанови №36, посади "Всі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах (код 1.1а)" і посади "командири взводів, їх заступники (помічники), командири відділень, їх заступники (помічники) (код 1.5б)" віднесені до списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Так, у пункті 4.2 коментованого Порядку №383 йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), які дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

У відповідності до пунктів 4.3, 4.4, 4.5 Порядку №383 у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Якщо атестація була вперше проведена після 21.08.1997, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.1992, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Якщо ж атестація з 21.08.1992 не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.1997, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.1992 включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Таким чином, з 21.08.1992 підставою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є передусім наявність професії і виробництва у відповідних Списках та підтвердження шкідливих умов праці працівника безпосередньо на робочому місці результатами атестації робочих місць, проведення якої передбачено вищевказаним Порядком №442, за умови зайнятості працівника на вищеназваних роботах не менш як 80% робочого часу, встановленого для відповідного виробництва. Відсутність хоча б однієї з цих умов не дає права працівникові на пенсію за віком на пільгових умовах.

Разом з цим, Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 за №442, яким передбачено, що відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії за віком на пільгових умовах за списками виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених відповідною постановою Кабінету Міністрів України, призначаються за результатами атестації робочих місць.

Абзацом 2 пункту 4 вказаного Порядку встановлено, що відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Особа, яка працює на посаді, віднесеній до списків №№1, 2, робоче місце по якій підлягає атестації відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Велика Палата Верховного Суду у справі №520/15025/16-а від 19.02.2020 сформулювала правовий висновок, згідно з яким особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах списком №2, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону №1788-XII.

Значить, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому, контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Як уже зазначалось судом вище по тексту рішення, згідно пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Видача уточнюючої довідки передбачена чинним законодавством України і має на меті забезпечення права особи на отримання пенсії, оскільки відомості, які в ній зазначаються, стосуються конкретної особи щодо періоду її роботи і умов праці, у зв`язку з чим при її видачі юридичні особи, установи, організації керуються виключно тими відомостями, які містяться в первинних документах. Тобто, уточнююча довідка є офіційним документом, форма якої затверджена постановою Кабінету Міністрів України №637, і роботодавець за правильність відомостей зазначених у ній несе відповідальність, у зв`язку з чим підприємство не може на власний розсуд відкликати або скасовувати видану довідку.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14.02.2019 (справа №362/7962/15).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України).

За змістом абзацу 4 пункту 2.14 розділу 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, юстиції України і Міністерства соціального захисту населення України за №58, якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Суд зазначає, що у трудовій книжці ОСОБА_1 містяться записи про прийняття позивача на роботу з 05.07.1991 по 04.08.1991 у Шахтопрохідницьке управління-2 треста "Краснодоншахтострой" і з 29.06.1992 по 31.08.1992 у Шахтопрохідницьке управління №6 треста "Луганськшахтопроходка" із відміткою "з повним робочим днем на підземній роботі" (а.с.12).

Поряд із вказаним трудова книжка позивача містить відомості щодо наказів, на підставі яких ОСОБА_1 прийнято та звільнено з роботи у Шахтопрохідницькому управлінні-2 треста "Краснодоншахтострой" і Шахтопрохідницькому управлінні №6 треста "Луганськшахтопроходка" (а.с.12).

Вище вказані відомості, зазначені у трудовій книжці ОСОБА_1 та трудова книжка в цілому, як основний документ, що підтверджує стаж роботи, на переконання суду, є належним і достатнім доказом, який засвідчує зайнятість позивача протягом спірного періоду на підземних гірничих роботах повний робочий день у Шахтопрохідницькому управлінні-2 треста "Краснодоншахтострой" і Шахтопрохідницькому управлінні №6 треста "Луганськшахтопроходка".

Попри вказане, як доказ на підтвердження пільгового періоду роботи позивача з 14.07.1999 по 12.06.2000 у Алчевському металургійному комбінаті і з 11.07.2000 по 30.04.2015 у Сьомому воєнізованому гірничорятувальному загоні Державної воєнізованої гірничорятувальної служби у вугільній промисловості України, окрім трудової книжки, в матеріалах справи наявні належним чином оформлені індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (а.с.22).

Так, у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування містяться відомості про застраховану особу позивача, а саме відомості по здобутому спеціальному стажу за період 1999-2015 років, код підстави для обліку спеціального стажу - "ЗПЗ013А1" і "ЗПЗ014А4" (а.с.22).

Згідно Довідника кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства, що є Додатком 3 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 за №435:

- код підстави для обліку "ЗПЗ013А1" - це працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 за №461, і за результатами атестації робочих місць;

- код підстави для обліку "ЗПЗ014А4" - це інженерно-технічні працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах,- за Списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів від 31.03.1994 за №202.

Отже, матеріали справи в сукупності вказують, на те, що позивач у спірний період з 05.07.1991 по 04.08.1991, з 29.06.1992 по 31.08.1992, з 14.07.1999 по 12.06.2000 і з 11.07.2000 по 30.04.2015 працював повний робочий день під землею, про що власником/адміністрацією підприємства належним чином:

- оформлено усі необхідні записи в трудову книжку працівника;

- подано в установленому порядку визначену достовірну інформацію/відомості до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Записи у трудовій книжці щодо виконуваної ОСОБА_1 роботи у спірний період, відповідають найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

В контексті досліджуваного питання суд також пунктом 20 Порядку №637, за змістом якого у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

З`ясовуючи обставину щодо фактичного місця розташування адміністрації підприємств, на яких за спірний період часу працював позивач, судом встановлено наступне:

- трест "Краснодоншахтострой" був реорганізований у відкрите акціонерного товариства "Трест" Краснодоншахтострой" із місцем реєстрації юридичної особи в м. Краснодон (на даний час м. Сорокине) Довжанського району Луганської області;

- трест "Луганськшахтопроходка" був реорганізований у відкрите акціонерного товариства "Трест "Луганськшахтопроходка" із місцем реєстрації юридичної особи в м. Луганськ Луганського району Луганської області;

- Алчевський металургійний комбінат був реорганізований у відкрите, а надалі публічне акціонерне товариство "Алчевський металургійний комбінат" із місцем реєстрації юридичної особи в м. Алчевськ, Алчевського району Луганської області.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 за №1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії розмежування" Алчевський, Довжанський і Луганський райони, відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

З огляду на коментований пункт 20 Порядку №637, та беручи до уваги знаходження Алчевського металургійного комбінату, тресту "Краснодоншахтострой", тресту "Луганськшахтопроходка", де працював позивач в спірний період, у населеному пункті, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, для підтвердження спеціального трудового стажу за вказаний період, достатньо відомостей, наявних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

В той же час, юридична адреса Сьомого воєнізованого гірничорятувального загону, на час вирішення справи, є м. Лисичанськ Луганської області. Втім, незважаючи на це період роботи позивача з 11.07.2000 по 30.04.2015 як спеціальний стаж повністю занесений до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за кодом підстави обліку "ЗПЗ013А1" і "ЗПЗ014А4".

В даному конкретному випадку суд керується положеннями частина 2 статті 24 Закон №1058-IV, за змістом яких страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

В розгляді даної адміністративної справи ні Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, ні Головне управління Пенсійного фонду України у Полтавській області не довело про наявність допустимих і належних доказів, які спростовують записи трудової книжки позивача та відомості із реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування стосовно загального страхового і пільгового стажу роботи ОСОБА_1 .

У даній справі суд переконаний, що трудова книжка позивача, яка містить записи про період роботи позивача, записи щодо наказів прийняття на роботу і звільнення, та про зайнятість повний робочий день на підземних роботах (щодо окремих періодів), а також відомості із реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування стосовно ОСОБА_1 , є належними і достатніми доказами зайнятості позивача на роботах з особливо шкідливими умовами праці, що в сукупності з іншими доказами, які містяться в матеріалах справи, свідчать про наявність у позивача права на призначення пенсії на пільгових умовах.

Згідно копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 , виданого 30.05.1999, останній народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , а отже на момент звернення із заявою від 22.06.2022 про призначення пенсії на пільгових умовах за списком №1 досягнув 50 років (а.с.7-8, 45).

Зважаючи на досягнення позивачем 50 років, наявності у нього загального страхового стаж понад 24 (20) років, в тому числі стажу роботи за списком №1 понад 10 років (з урахуванням висновку суду щодо зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 05.07.1991 по 04.08.1991, з 29.06.1992 по 31.08.1992, з 14.07.1999 по 12.06.2000 і з 11.07.2000 по 30.04.2015) суд вважає, що ОСОБА_1 має право на призначення пенсії на пільгових умовах по списку №1.

Так як позивачем подані відповідачу разом із заявою від 22.06.2022 належні документи в необхідному обсязі, з огляду наявності всіх, встановлених пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", умов для призначення ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах, суд дійшов до висновку про те, що позивач не може бути позбавлений гарантованого Державою Україна пенсійного забезпечення.

На переконання суду, за наявності формально сформульованої підстави для відмови позивачу в призначенні пенсії, відповідач не довів існування законної мети такої відмови, яка б обґрунтовувала неможливість призначення пенсії ОСОБА_1 , як особі, що не має на це законного права.

В той же час позбавлення позивача права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по списку №1, за встановлених судом вище обставин, буде не пропорційним втручанням в його право на отримання відповідних пенсійних виплат, гарантоване статтею 1 протоколу 1 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод.

В силу вимог частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні (абзац 2 частини 4 статті 245 КАС України).

Оцінюючи в сукупності обставини справи, враховуючи вищенаведені положення законодавства, позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області, підлягають до часткового задоволення.

Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина 2 статті 9 КАС України).

В адміністративному позові ОСОБА_1 , обираючи відповідача, який повинен відновити його право на пенсію, просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 22.06.2022 із врахуванням спірних періодів роботи, як суб`єкт владних повноважень до якого першочергово подано таку заяву про призначення пенсії.

В даному випадку, обираючи належний спосіб захисту і відновлення права, позивач не врахував наступного.

Так, відповідно до пунктів 4.1, 4.2, абзацу 3 пункту 4.3 і пункту 4.10 Порядку 22-1, заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Після призначення пенсії електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Із вказаного слідує, що після реєстрації 22.06.2022 заяви ОСОБА_1 , органом пенсійного забезпечення, який її розглядав і вирішував за принципом екстериторіальності питання про наявність чи відсутність права на пенсію, в розумінні Порядок №22-1 є Головне управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Суд, керуючись статтею 9 КАС України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача 2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.06.2022 про призначення пенсії, враховуючи те, що така заява хоча і подана до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області як органу пенсійного забезпечення за місцем проживання/реєстрації позивача, втім рішення по суті порушеного питання приймалося саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області.

При цьому, слід визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області від 30.06.2022 за №53, про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком та зобов`язати відповідача 2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.06.2022 про призначення пенсії, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Розподіляючи між сторонами судові витрати суд відзначає, що відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем сплачено судовий збір за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру в розмірі 992,40 гривень, підтвердженням чого є наявна в матеріалах справи копія дублікату квитанції №0.0..1 від 08.07.2022 (а.с.1).

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 КАС України).

Враховуючи те, що спір виник внаслідок протиправного рішення відповідача 2, відтак, підлягають стягненню саме за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 893,16 гривень, що пропорційно становить 90 відсотків задоволених позовних вимог від загального розміру сплаченого судового збору.

Сторонами не подано до суду будь яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

На підставі статті 1291 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області від 30.06.2022 за №53 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.06.2022 про призначення пенсії, зарахувавши до пільгового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за списком №1, періоди роботи:

- з 05.07.1991 по 04.08.1991 прохідником у Шахтопрохідницькому управлінні-2 треста "Краснодоншахтострой";

- з 29.06.1992 по 31.08.1992 прохідником у Шахтопрохідницькому управлінні №6 треста "Луганськшахтопроходка";

- з 14.07.1999 по 12.06.2000 вогнетривником, зайнятим на гарячих ділянках робіт у Алчевському металургійному комбінаті;

- з 11.07.2000 по 30.04.2015 командиром відділення, помічником командира взводу і командиром взводу у Сьомому воєнізованому гірничорятувальному загоні Державної воєнізованої гірничорятувальної служби у вугільній промисловості України, -

з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області (ідентифікаційний код юридичної особи 13967927) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) сплачений судовий збір в розмірі 893,16 гривень (вісімсот дев`яносто три гривні шістнадцять копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ), АДРЕСА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ;

відповідач 1 - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088), вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018;

відповідач 2 - Головне управління Пенсійного фонду України у Полтавській області (ідентифікаційний код юридичної особи 13967927), вул. Соборності, 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014

Суддя Чуприна О.В.