Справа № 340/3116/22
Суддя: С.В. Дегтярьова
Дата ухвалення: 2022-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2022 року м. Кропивницький Справа № 340/3116/22

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дегтярьової С.В., розглянувши матеріали у справі

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача: Злинської сільської ради Новоукраїнського району (26232, Кіровоградська обл., Новоукраїнський р-н, с.Злинка, вул.Центральна, 76, )

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся з позовом до суду, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Злинської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області від 21.01.2022 №978 Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 .

Ухвалою судді від 11.07.2022 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи (а.с.29-30).

Позов мотивовано тим, що рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 23.12.2021 року у справі №392/579/21 зобов`язано Злинську сільську раду Маловисківського району Кіровоградської області виділити у натурі ОСОБА_1 земельну ділянку на території Злинської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області у розмірі 4,10 умовних кадастрових гектарів.

На адвокатський запит Злинська сільська рада Новоукраїнського (Маловисківського) району Кіровоградської області повідомила про те, що нею, на виконання вказаного рішення суду, прийнято рішення від 21.01.2022 №978, яким надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 на території Злинської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області у розмірі 4,10 умовних кадастрових гектарів із цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно графічних матеріалів з публічної кадастрової карти України.

Позивач посилається на те, що вказане рішення не свідчить про виконання рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 23.12.2021 року. Більш того, вважає, що не було підстав приймати рішення саме про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, оскільки в даному випадку мова йшла про виділення земельної ділянки у натурі, що виключало, на думку позивача, підстави для прийняття оскаржуваного рішення.

Додатково позивач вказує, що відповідач надав дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не зі складу сільськогосподарських угідь, а земельну ділянку території колишньої ферми з залишками бетонного фундаменту та будівельних матеріалів від ферми, яка до таких угідь не відноситься. Тому, оскаржуване рішення не стосується виділення земельної ділянки з числа сільськогосподарських угідь, що свідчить про його протиправність.

Відповідач у своєму відзиві посилався на те, що виділення земельної ділянки в натурі передбачає оформлення відповідних документів із землеустрою, а тому надання дозволу на розробку проекту є правомірним кроком у взаємовідносинах із позивачем. Додатково відповідач вказує, що земельна ділянка виділена за цільовим призначенням та у відповідності до рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 23.12.2021 року, а тому посилання на зворотне є безпідставним.

Розглянувши справу в порядку спрощеного (письмового) провадження, суд установив такі обставини та дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 30.11.2018 року визнано право ОСОБА_1 на земельну частку (пай) пайового колективного господарства "Перше Травня" розміром 4,10 умовних кадастрових гектари, яка розташована на території Злинської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15).

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 23.12.2021 року у справі №392/579/21 зобов`язано Злинську сільську раду Маловисківського району Кіровоградської області виділити у натурі ОСОБА_1 земельну ділянку на території Злинської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області у розмірі 4,10 умовних кадастрових гектарів(а.с.53-56).

З огляду на невиконання рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 23.12.2021 року представник позивача звернувся з адвокатським запитом до Злинської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області та просив надати, зокрема, інформацію про те, в який спосіб та коли буде виконане таке рішення (а.с.19).

Листом від 28.04.2022 року вих.№206 Злинською сільською радою повідомлено про те, що рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 23.12.2021 року виконане, рішенням від 21.01.2022 року №978 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 (а.с.20).

Посилаючись на протиправність рішення від 21.01.2022 №978 з підстав надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки у власність, яка є занедбаною, із залишками бетону та будівельних матеріалів, та стверджуючи про відсутність підстав для виготовлення проекту землеустрою, вважаючи рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 23.12.2021 року не виконаним, позивач звернулась до суду з даним позовом та просить надати йому оцінку як рішенню суб`єкта владних повноважень на предмет його відповідності закону.

Відповідно до ст.14 Конституції України та ст.373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Статтею 3 Земельного кодексу України встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Так, частинами 1, 2, пункту "а" частини 3 статті 22 Земельного кодексу України визначено, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має право на земельну частку (пай) пайового колективного господарства "Перше Травня", яка розташована на території Злинської сільської ради Маловисківського району розміром 4,10 умовних кадастрових гектари, що встановлено рішенням суду. Яка саме це земельна ділянка рішення суду не визначає (а.с.15).

З огляду на підтверджене право на земельну частку (пай), судом, як описано вище, зобов`язано Злинську сільську раду виділити її в натурі (на місцевості), як об`єкт цивільного права, ОСОБА_1 (а.с.16).

У відповідності до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповдіно до ст.79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється:

- у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності;

- шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок;

- шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

- шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом;

- за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Судом встановлено, що Маловисківський районний суд Кіровоградської області своїм рішенням від 23.12.2021 року зобов`язав Злинську сілську раду саме виділити в натурі (на місцевості) земельну ділянку для позивача, що сторонами не заперечувалось.

Згідно ч.7 ст.79-1 ЗК України винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

З огляду на те, що в даній ситуації ОСОБА_1 належить виділити в натурі ще не сформовану земельну ділянку (4,10 умовних кадастрових гектарів), її (такої земельної ділянки) формування, в силу змісту ч.5 ст.79-1 ЗК України, повинне бути здійснене за проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

У відповідності до ч.9 та 10 ст.79-1 ЗК України земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється, зокрема, на підставі рішення сільської, селищної, міської ради, районної, Київської або Севастопольської міської держадміністрації, до повноважень яких належить надання у користування або передача у власність земельних ділянок.

З огляду на те, що владна компетенція щодо виділення земельної ділянки для позивача належить Злинській сільській раді, що встановлено рішенням суду, яким зобов`язано її це зробити, суд вважає, що оскаржуване рішення прийняте відповідачем в межах повноважень в розумінні ч.2 ст.2 КАС України.

При цьому, не заперечуючи посилань ОСОБА_1 на ст.5 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", відповідно до якої сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), зокрема, розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок, приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), суд звертає увагу позивача на те, що дана норма містить повноваження органу, які він має здійснювати в правовідносинах з приводу виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)". Сама ж процедура виділення такої земельної ділянки передбачена Земельним кодексом України та описана вище судом, передбачає формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав, а лише потім виділення її в натурі, що позивачем враховано не було.

Таким чином, приймаючи рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення ще несформованої земельної ділянки, відповідач діяв на підставі та у спосіб, передбачені чинним законодавством, розпочавши процес щодо її формування як об`єкта цивільного права, за процедурою та етапами, вказаними вище.

Що стосується посилань на те, що Злинська сільська рада надала дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки, на якій залишки бетонних конструкцій, тощо, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Позивач посилається на те, що рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 23.12.2021 року не виконане, оскільки запропонована до виділення земельна ділянка не відноситься до сільськогосподарських угідь.

Судом встановлено, що рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 23.12.2021 року не містить вказівки про те, що Злинська сільська рада повинна виділити ОСОБА_1 земельну ділянку яка відноситься саме до сільськогосподарських угідь.

Закон України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" визначає що виділятися у натурі власникам земельних часток (паїв) повинні землі сільськогосподарського призначення, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності.

При цьому, виняток становлять землі, визначені ч.4 ст.7 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)".

Так, позивач посилається на те, що відповідно до ч.4 ст.7 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", із площі земельних ділянок, що підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв), виключаються землі, що підлягають передачі у комунальну власність територіальної громади села, селища, міста, на території якої вони розташовані, зокрема, землі під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна.

Посилаючись на те, що на земельній ділянки перебувають бетонні фрагменти та будівельні матеріали від колишньої ферми, ОСОБА_1 стверджує про те, що така земельна ділянка не є земельної ділянкою, яка повинна була бути виділена їй в натурі на місцевості за рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 23.12.2021 року. При цьому посилається на те, що відповідно до інформації Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 15.07.2022 року вих.№ПІ-71/0-71/0/63-22, дана земельна ділянка відноситься до земель сільськогосподарського призначення комунальної власності з визначенням складу угідь - під господарськими будівлями і дворами (а.с.74).

Частиною першою статті 182 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (частина друга статті 331, частина четверта статті 334 Цивільного кодексу України, частина третя статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Згідно зі статтею 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Аналогічне визначення "нерухоме майно" міститься у статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Слід зазначити, що низка інших нормативно-правових актів також містять визначення "нерухоме майно" та встановлюють його правовий статус. Однак, наведене у Цивільному кодексі України визначення є узагальненим та характеризує нерухоме майно за трьома основними ознаками, які повинні бути притаманні тому чи іншому об`єкту при визначенні його належності до нерухомого майна, а саме:

розташування на земельній ділянці;

переміщення неможливе без його знецінення;

переміщення неможливе без зміни його призначення.

Згідно оскаржуваного рішення від 21.01.2022 року №978, земельна ділянка, на яку позивачу надано дозвіл на розробку проекту відведення є земельною ділянкою сільськогосподарського призначення комунальної власності з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Документальних доказів, що на ній розташоване нерухому майно в розумінні ст.181 Цивільного кодексу суду не надано.

Зважаючи на те, що виключний перелік земельних ділянок, які не підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв), визначений ч.4 ст.7 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", беручи до уваги посилання позивача на перебування на земельній ділянці залишків бетону та будівельних матеріалів, за відсутності доказів того, що на земельній ділянці розташовані об`єкти нерухомого майна як того передбачає дана норма, а також те, що закон не забороняє виділяти в натурі власникам паїв землі сільськогосподарського призначення під господарськими дворами, суд вважає посилання ОСОБА_1 на протиправність рішення з цих підстав безпідставним.

Окрім цього, суд вважає за необхідне вказати на те, що дозвіл на розробку проекту відведення розрахований на добровільність його виконання та не носить зобов`язального характеру для ОСОБА_1 , про що вказано в оскаржуваному рішенні, а саме, в його пункті 4, відповідно до змісту якого, у тому випадку, коли ОСОБА_1 не замовить проект та не подасть його на затвердження на сесію сільської ради, дане рішення втратить свою чинність.

Більш того, у випадку якщо ОСОБА_1 вважає рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 23.12.2021 року на разі не виконаним, вона не позбавлена права заявити про це у встановленому порядку у виконавчому провадженні №68868994, відкритому за виконавчим листом №392/579/21 від 11.02.2022 року, виданим Маловисківським районним судом Кіровоградської області на виконання рішення від 23.12.2021 року.

Таким чином, з огляду на описане вище, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.77-79, 90, 132, 134, 139, 243-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Копію рішення суду надіслати учасникам справи.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду С.В. Дегтярьова