Справа № 342/754/22
Суддя: Ульяніч І. В.
Дата ухвалення: 2022-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 342/754/22
Провадження № 2-а/342/8/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Ульяніч І.В.,

секретаря судового засідання Скіцько С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Городенка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 13.07.2022 серії БАА №933998,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду із вищенаведеним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що поліцейським взводу №1 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції Максимишиним Анатолієм Володимировичем неправомірно винесено відносно позивачки постанову про адміністративне правопорушення від 13.07.2022 серії БАА №933998 за ч.1 ст.122 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. В обґрунтуванні позовних вимог зазначила, що в графі 5 оскаржуваної постанови зазначено, що нібито позивачка «не виконала вимоги дорожнього знаку 3.35 «СТОЯНКА ЗАБОРОНЕНА» та здійснила зупинку більше ніж 5 хвилин в зоні дії знаку 3.35, чим порушила п.п. 8.4. в ПДР». При цьому, в постанові інспектором зроблено висновок, що зазначеними діями позивачка нібито скоїла адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, яке передбачає накладення штрафу в розмірі 340 грн. Вважає, що оскаржувана постанова про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності винесена протиправно та підлягає скасуванню, оскільки в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Зазначила, що під час зупинки до автомобіля підійшов працівник поліції, який повідомив, що стоянка у даному місці заборонена і що він буде виносити постанову про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності. Позивачка одразу не зовсім зорієнтувалася в ситуації і передала інспектору всі свої документи на право керування. Інспектор переглянув її документи та відлучився до свого службового автомобіля і там зачинився. Через декілька хвилин інспектор повернувся і вручив їй складену за невідомих обставин постанову про притягнення до адміністративної відповідальності. Позивачка зазначила, що не здійснювала жодних стоянок тривалістю понад 5 хвилин, вона здійснила зупинку тривалістю не більше 2-3 хвилин. При цьому жодних вимірювань інтервалу часу стосовно підтвердження саме факту стоянки інспектором також не проводилося. Інспектором не встановлено основні важливі обставини справи. А також не встановлено базові кваліфікуючі ознаки правопорушення.

Сторони у судове засідання не з`явилися.

05.09.2022 на електронну адресу суду позивачка ОСОБА_1 подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просила задовольнити.

28.09.2022 до суду від представник відповідача Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву в порядку ст. 162 КАС України, в якому просили відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , в повному обсязі. У даному відзиві зазначено, що відповідач із змістом та вимогами адміністративного позову не погоджується, вважає їх безпідставними, такими, що не відповідають задоволенню. Щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення зазначає наступне 13.07.2022 року поліцейський роти №2 взводу №1 батальйону УПП у м. Івано-Франківську ДПП, капрал поліції Максимишин А.В. під час патрулювання по вул. Панаса Мирного у м. Івано-Франківську, близько 15 год. 02 хв. помітив транспортний засіб - CITROEN C4 д.н.3. НОМЕР_1 (надалі - Т3), водій якого здійснив стоянку в зоні дії знаку 3.35 «Стоянку заборонено, чим порушив п. п. «в» п. 8.4 Правил дорожного руху (далі - ПДР). Відповідач підійшов до ТЗ, для того щоб з`ясувати причину зупинки та стоянки, представився відповідно до ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», проінформував водія про порушення ним п.п. «в» п. 8.4 ПДР, де зазначено, що заборонні дорожні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі, тобто дорожній знак 3.35 «Стоянку заборонено», в зоні дії якого зупинила свій ТЗ Позивач означає, що тут забороняється стоянка (тобто зупинка більше як 5 хв). Після чого Відповідач пред`явив законну вимогу до водія про пред`явлення документів передбачених п.п. «а», «б», «» п. 2.1 ПДР. Водієм виявилась позивач, яка виконала законну вимогу поліцейського, пред`явивши вище вказані документи. Відповідно до ст. 279 КУпАП Відповідач, як посадова особа, яка має право розглядати справи про адміністративні правопорушення, зазначені у ст. 222 КУпАП, в тому числі за ст. 122 КУпАП, оголосив про початок розгляду справи про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУПАП щодо ОСОБА_1 поліцейським взводу №1 poти №2 УПП в Івано-Франківській області ДПП капралом поліції Максимишиним Анатолієм Володимировичем. Після оголошення про початок розгляду справи Відповідач зачитав Позивачу його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, Відповідачем, після адміністративної справи, було винесено постанову y адміністративне правопорушення серії БАА розгляду справі про № 933998 від 13.07.2022 року з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. та оголошено її зміст.

Щодо відсутності підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення представник відповідача зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч.1 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення як про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Відповідно ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. Згідно з п. 1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Відповідно до п. 2.3 (б) ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Знак 3.35 "Стоянку заборонено" забороняє стоянку всіх транспортних засобів. Не поширюється дія знака: на водіїв з інвалідністю, що керують мотоколяскою або автомобілем, позначеними розпізнавальним знаком «Водій з інвалідністю», на водіїв, які перевозять пасажирів з інвалідністю, за умови наявності документів, що підтверджують інвалідність пасажира (крім пасажирів з явними ознаками інвалідності); на таксі з увімкненим таксометром.

Зона дії знака - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знака не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Позивач вказує, що вона начебто зупинила свій транспортний засіб на 2 - 3 хв., не більше. Просив суд зауважити, що такі доводи останньої нічим не доведені, хоча ч.1 ст.77 КАС України наголошує на тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються й вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відтак, в змісті пояснень Позивача з даного приводу не наведено жодних обгрунтованих доводів які могли б спростувати факт адміністративного правопорушення яке було вчинено останньою 13.07.2022.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Факт порушення ПДР Позивачем був виявлений Відповідачем, який з дотриманням вимог закону та обгрунтовано прийняв рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки Позивач здійснила стоянку транспортного засобу в зоні дії знаку 3.35 «Стоянку заборонено».

Отже, Відповідач виявив факт порушення ПДР Позивачем та після розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці виніс постанову на підставі фактично отриманих даних. Отже, Відповідачем не порушено вимоги ст. ст. 245, 280 КУпАП при притягненні Позивача до адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Таким чином, розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесення Постанови відбулося у відповідності до вимог КУпАП.

У відзиві зазначив про проведення розгляду справи у відсутності відповідача та його представника.

У зв`язку з не явкою в судове засідання 28.09.2022 учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.4 ст.229 КАС України.

Суд, розглянувши подані до справи учасниками документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи відзив на позов, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно з постановою про адміністративне правопорушення серії БАА № 933998 від 13.07.2022 року біля 15 год. 02 хв. позивач ОСОБА_1 , по вул. Панаса Мирного у м. Івано-Франківську не виконала вимоги дорожнього знаку 3.35 « Стоянка заборонена», чим скоїла адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, та притягнута до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до п.п. 8.4 «в» ПДР України заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

За змістом п.п. 3.34 ПДР України знак «Зупинку заборонено» є заборонним знаком, який передбачає заборону водію транспортного засобу зупинку і стоянку, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

За змістом п.п. 3.35 ПДР України знак «Стоянку заборонено» є заборонним знаком, який передбачає заборону водію транспортного засобу стоянку. Стоянка припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин.

Зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі (п. 5.11 ПДР України).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Із позовної заяви позивача, вбачається, що ОСОБА_1 , здійснила саме зупинку свого транспортного засобу не більше ніж на 5 хвилин. Чим не порушила вимоги знаку 3.35 « Стоянка заборонена».

Представник відповідача у своєму відзиві не надав належних доказів, що могли б стверджувати, що позивачка зупинила свій транспортний засіб більше ніж на 5 хвилин.

Відповідно до п.10 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, нормами КУпАП передбачено спрощений порядок фіксування адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за умов якого протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, при цьому посадова особа має право винести безпосередньо постанову у справі про адміністративне правопорушення.

В іншому випадку, на думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується також на правових висновках, які зробив Конституційний Суд України у своєму рішенні у справі № 23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідач у відзиві не надав суду будь-яких відеозаписів чи фотознімків події, що мала місце за участі водія ОСОБА_1 , 13.07.2022 під час здійснення нею зупинки ТЗ по вул. Панаса Мирного в м. Івано-Франківськ, як і не надано відповідачем доказів надання таких відеозаписів чи фотознімків позивачу під час винесення оскаржуваної ним постанови.

Даючи правову оцінку обставинам справи та наявним у ній доказам, суд вважає, що вищезазначена постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому цим Кодексом порядку. До цього ж інспектор не залучив жодних свідків, на надав можливості позивачу скористатись правовою допомогою, не долучив до постанови будь-яких доказів вчинення правопорушення позивачем. Зазначені обставини жодними доказами не спростовані під час розгляду справи.

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 271 КУпАП у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Тобто вказані обставини свідчать про те, що відповідачем не вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, що порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду від 26.05.2020 року у справі № 640/16220/16-а та від 18.02.2020 року у справі 524/9827/16-а.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно із положеннями ч. 4 ст. 9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Як встановлено частинами 1, 3 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24 квітня 2019 року (справа №537/4012/16-а), від 08 листопада 2018 року (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа №743/1128/17), від 15 листопада 2018 року (справа № 524/7184/16-а).

Європейський суд з прав людини, судова практика якого в силу приписів статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, в рішеннях у справі «Федорченко та Лозенко проти України» зазначив, що при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом».

Як зазначено в частинах другій та шостій статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, встановлені по справі обставини та досліджені судом докази у їх сукупності свідчать про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За встановлених в судовому засіданні обставин, суд приходить до висновку, що постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАА № 933998 про притягнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП вигляді штрафу в розмірі 340 грн. слід скасувати та провадження у справі закрити.

Відповідно до ч. 1ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Положеннями ст. 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Так, позивачем при подачі адміністративного позову було понесено судові витрати по сплаті судового збору які відповідно до ст. 139 КАС України слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції.

На підставі наведеного, ст.ст. 122, 245, 247, 251, 252, 258, 280, 283, 286, 289, 292, 293 КУпАП, керуючись ст.ст.2,5-13,72,73,77,132, 139, 162, 241-247, 255, 257, 262, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 13.07.2022 року серії БАА №933998 - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАА №933998 від 13.07.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції, на користь ОСОБА_1 496 (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок) гривень понесених судових витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Городенківський районний суд Івано-Франківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька, АДРЕСА_1 ідентифікаційний код НОМЕР_2 ;

Відповідач: Управління патрульної поліції у Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції, вул. Юності,23, м.Івано-Франківськ.

Рішення складене в повному обсязі 28.09.2022.

Суддя: Ульяніч І. В.