Справа № 240/5637/22
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2022-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року м. Житомир справа № 240/5637/22

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною дій та бездіяльності, скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком відповідно до вимог ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зобов`язати з серпня 2020року призначити таку пенсію та стягнути моральну шкоду в сумі 5000,00грн..

Ухвалою суду від 12.05.2022року уточнену позовну заяву, подану на усунення недоліків позовної заяви, прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Як зазначено в позові, Відповідач на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 13.07.2021року у справі № 240/5378/21 повторно розглянув заяву Позивача про призначення пенсії за віком відповідно до вимог ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". За результатами такого розгляду Відповідач повторно 16.08.2021року відмовив Позивачу у призначенні такої пільгової пенсії.

Таку відмову Позивач вважає протиправною, так як після досягнення 57річного віку та за наявності загального страхового стажу 27років 7 місяців 26 днів, з яких стаж на підземних роботах та на роботах з особливо шкідливими та особливо небезпечними умовами становить 23 роки 3 місяці 25 днів, має право на призначення пенсії за віком відповідно до вимог ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Відповідача по справі, направив до суду відзив на позов, в якому проти позову заперечує.

У відзиві зазначається, що за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування тривалість стажу Позивача за списком №1 становить лише 4роки 5 місяців 13 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до вимог ст.114 України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Крім того, Відповідач зазначає, що додані Позивачем до своїх звернень документи, що видані підприємствами та установами, які перебувають на непідконтрольних Україні територіях, до уваги не приймаються.

Розглянувши подані сторонами та витребувані судом документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав призначення пенсії, в тому числі зі зниженням пенсійного віку, регулюються правовими нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року N 1058-IV (надалі-Закон N 1058-IV) та Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року N 1788-XII (надалі-Закон N 1788-XII), що були чинні на день виникнення таких відносин.

За приписами статті 8 Закону N 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Частиною першою статті 26 Закону N 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017року.

Відповідно до статті 10 цього ж Закону N 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Судом встановлено та визнається сторонами, що Позивач, ОСОБА_1 , є особою ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом з дитинства та отримує пенсію за втратою годувальника.

Судом встановлено та визнається сторонами, що Позивач з 12.08.2020року неодноразово звертався до Відповідача про переведення на пенсію відповідно до набутого страхового стажу та записів в трудовій книжці. За результатами розгляду таких звернень Відповідачем надавалися відповідні роз`яснення. Такі дії Відповідача були оскаржені Позивачем в судовому порядку.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 13.07.2021року у справі № 240/5378/21, яке набрало законної сили, зобов`язано Відповідача, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, повторно розглянути звернення Позивача про переведення на інший вид пенсії у відповідно до вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 N 22-1.

За результатами повторного розгляду такого звернення Відповідач відповідно до оскаржуваного рішення від 16.08.2021року зробив висновок, що страховий стаж Позивача на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, становить лише 4 роки 5 місяців 13 днів, що є недостатнім для призначення пенсії на пільгових умовах пенсія за віком відповідно до положень п.1 ч.2 статті 114 Закону N 1058-IV.

Такі доводи Відповідача не в повній мірі ґрунтуються на вимогах чинного законодавства з огляду на таке.

Безспірно, відповідно до вимог ч.3 ст.45 Закону N 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Алгоритм дій територіальних органів Пенсійного фонду щодо розгляду таких звернень регламентовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 N 22-1 (далі - Порядок N 22-1).

За положеннями пункту 1 цього Порядку заява про переведення з одного виду пенсії на інший подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

Суд враховує, що відповідно до вимог п.1 ч.2 статті 114 цього ж Закону N 1058-IV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Аналогічна правова норма закріплена в ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (надалі-Закон № 1788-XII).

Як зазначено в абзаці першому частини другої статті 24 Закону N 1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до вимог ст.62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

В обґрунтування своїх доводів щодо конкретних періодів стажу роботи Позивача на підземних роботах та на роботах з особливо шкідливими та особливо небезпечними умовами представником Позивача в уточненій позовній заяві не наведено жодних обґрунтувань.

Разом з тим, в ході дослідження судом копії трудової книжки Позивача, долученої до позову, судом встановлено, що Позивач в період:

- з 06.02.1982року по 18.07.1983року працював на шахті "Ждановська-Капітальна" (з 1989 року шахта "Комсомолець Донбасу") електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею;

- з 19.07.1983року по 31.03.1986року працював на шахті "Ждановська-Капітальна" (з 1989 року шахта "Комсомолець Донбасу") "раздатчиком ВМ " підземним з повним робочим днем під землею;

- з 01.04.1986 року по 02.11.1988року на шахті "Ждановська-Капітальна" (з 1989 року шахта "Комсомолець Донбасу") "горнорабочим подземним (по проверке електродетонаторов" з повним робочим днем під землею;

- з 03.11.1988року по 13.01.1993року працював на шахті "Ждановська-Капітальна" (з 1989 року шахта "Комсомолець Донбасу") "раздатчиком ВМ " підземним з повним робочим днем під землею.

- з 08.07.1993року по 30.05.1995року працював на шахті "Рассвет" виробничого об`єднання "Жовтеньвугілля" електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею;

- з 31.05.1995року по 03.08.1998року працював на шахті "Рассвет" виробничого об`єднання "Жовтеньвугілля" "мастером взривником" з повним робочим днем під землею;

- з 18.11.1998року по 15.03.2002року працював на шахті "Рассвет" (ДВАТ "Шахта "Рассвєт") "мастером взривником" з повним робочим днем під землею;

- з 27.08.2002року по 24.10.2020року працював "раздатчиком ВМ " підземним з повним робочим днем під землею на ДВАТ шахтоуправління Кіровське ДП ДХК "Жовтеньвугілля";

- з 25.10.2002року по 30.04.2003 року працював "мастером взривником" з повним робочим днем під землею на ДВАТ шахтоуправління Кіровське ДП ДХК "Жовтеньвугілля";

- з 12.05.2003року по 01.03.2004року працював "мастером взривником подземним" на ДВАТ шахтоуправління Кіровське ДП ДХК "Жовтеньвугілля", яке реорганізовано в у відособлений підрозділ шахтоуправління Кіровське ДП "Шахтарськантрацит".

Зазначені професії були передбачені Списком №1, затвердженим відповідно постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956року, постановою КМ України від 11 березня 1994 р. N 162, постановою КМ України від 16 січня 2003 р. N 36, які були чинні на відповідні періоди.

Атестація таких професій (робочих місць) на ДВАТ шахтоуправління Кіровське ДП ДХК "Жовтеньвугілля", шахті "Рассвет" виробничого об`єднання "Жовтеньвугілля", шахті "Комсомолець Донбасу" підтверджується відповідними наказами, копії яких долучено до позову та досліджені судом (а.с.37-48).

Вказані накази прийняті в період з 1994року по 2013рік уповноваженими на той час органами відповідно Держвуглепрому України та Мінттопенерго України. Такі накази є належними доказами і відповідно до вимог ст.ст.72-76 КАС України підлягають врахуванню при розгляді даного спору.

Зазначене свідчить, що стаж роботи Позивача на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, становить більше ніж 10 років, що є достатнім для призначення пенсії на пільгових умовах пенсія за віком відповідно до вимог п.1 ч.2 статті 114 Закону N 1058-IV.

Одночасно суд зазначає про безпідставність доводів Відповідача, викладених в оскаржуваному рішенні та у відзиві на позов, про те, що довідки, видані на тимчасово окупованій території не можуть бути взяті до уваги.

Відповідач не врахував, що до вказаних правовідносин застосуванню підлягають так звані "намібійські винятки" Міжнародного суду ООН: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, у справах "Лоізіду проти Туречиини" (Loizidou v. Turkey, 18.12.96, § 45), "Кіпр проти Туреччини" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать".

При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Вказаний висновок наведено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 р. у справі N 235/2357/17 (адміністративне провадження N К/9901/2383/17) і відповідно до вимог ст.242 КАС України підлягає врахуванню судом при вирішенні даного спору.

Одночасно суд враховує, що відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначене свідчить, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 16.08.2021року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до вимог ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" прийнято без урахуванням вимог чинного законодавства та усіх обставин, що мають значення для його прийняття, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, а тому є протиправним та підлягає скасуванню, а позов в цій частині - задоволенню.

Одночасно суд зазначає, що в обґрунтування позовних вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 5000,00грн. Позивачем не наведено жодних доказів, а тому позовні вимоги в цій частині є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Суд враховує, що первинне звернення Позивача про призначення вказаної пенсії мало місце 12.08.2020року, що підтверджується Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 13.07.2021року у справі № 240/5378/21, яке набрало законної сили.

За приписами ст.1 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" від 2 вересня 2008 року № 345-VI дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Відповідно до вимог ст.8 цього ж Закону мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Таким чином порушене право Позивача підлягає судовому захисту шляхом зобов`язання Відповідача з 12.08.2020року призначити (перевести) ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за віком відповідно до вимог п.1 ч.2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та з урахуванням положень ст.8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці".

Суд враховує, що витрати Позивача по даній справі, що зумовлені наданням правничої допомоги, складають 3500,00грн.

Всупереч вимогам ст.134 КАС України у відзиві Відповідачем не заявлено клопотання про зменшення вказаного розміру витрат Позивача на професійну правничу допомогу.

Таким чином, відповідно до вимог ст.ст.139-143 КАС України судові витрати ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу в розмірі 3500,00грн. підлягають відшкодуванню шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково, визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 16.08.2021року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах за віком відповідно до вимог ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (10003, м.Житомир, вул.О.Ольжича,7, ) з 12.08.2020року призначити (перевести) ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію на пільгових умовах за віком відповідно до вимог п.1 ч.2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та з урахуванням положень ст.8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці".

Судові витрати ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу в розмірі 3500,00грн. підлягають відшкодуванню шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк