Справа № 120/14380/21-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2022-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2022 р. Справа № 120/14380/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Слободонюка М.В., розглянувши у м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Заявлені позовні вимоги мотивовано тим, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Наказом першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 28.04.2017 №77 позивача було звільнено у запас Збройних Сил України за пп. а ч. 6 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (у зв`язку з закінченням строку контракту). Станом на дату виключення зі списків особового складу частини його вислуга років становила у календарному обчисленні 15 років, у пільговому обчисленні 24 роки 7 місяців, що відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ є достатньою умовою для його виходу на пенсію за вислугу років. Позивач вказує, що 25.06.2021 звернувся до відповідача із заявою в якій просив підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області відповідні документи для призначення в подальшому пенсії за вислугу років. Однак за результатами розгляду цієї заяви відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для вчинення таких дій, позаяк його вислуга років на дату звільнення з військової служби має становити 23 роки в календарному обчисленні, а не у пільговому.

Вказані обставини і стали підставою для звернення позивача до суду.

Ухвалою від 03.11.2021 судом відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін (у письмовому провадженні). Крім того, сторонам встановлені строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечення.

23.11.2021 на адресу суду від ІНФОРМАЦІЯ_3 надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні даного позову. В обґрунтування своїх заперечень вказує, що позивач 25.06.2021 звернувся із заявою з проханням вчинити дії щодо оформлення та направлення до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області визначений законодавством перелік документів для розгляду питання призначення йому пенсії за вислугу років. Відповідач зазначає, що на виконання вимог закону вказана заява була розглянута посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_4 та в межах повноважень у встановлені терміни позивачу надано відповідь від 30.06.2021 за №9/13/2806, в якій було розтлумачено порядок його дій, а саме - необхідність звернення з відповідним питанням за місцем проживання до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Однак, як вказує відповідач, позивач не врахував його рекомендації та не звернувся із заявою встановленого зразка до ІНФОРМАЦІЯ_4 , в якому знаходиться особова справа останнього, що унеможливило оформлення посадовими особами відповідача документів для призначення пенсії відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб. За таких обставин відповідач стверджує, що заявлені позивачем позовні вимоги є безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

Відповіді на відзив від позивача до суду не надходило.

Надалі, в процесі розгляду даної справи ухвалою суду від 21.03.2022 провадження у справі було зупинено з підстав, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 236 КАС України.

Проте, ухвалою суду від 28.09.2022 провадження у справі поновлено. А отже, згідно ч. 2, 3 ст. 237 КАС України з цього дня продовжився перебіг процесуальних строків.

Відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас частиною 5 ст. 250 КАС України визначено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив, що ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді старшого офіцера бортового вузла зв`язку у військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 28.04.2017 №77 позивача було звільнено у запас Збройних Сил України за пп. а ч. 6 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (у зв`язку з закінченням строку контракту).

Наступник наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.07.2017 № 122 позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини з 31.07.2017.

Відповідно до цього ж наказу станом на день виключенні зі списків особового складу вислуга років ОСОБА_1 становила: у календарному обчисленні 15 років 0 місяців, у пільговому обчисленні 24 роки 7 місяців.

25.06.2021 позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою в якій просив оформити та подати документи до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області для призначення йому пенсії за вислугою років.

Листом від 30.06.2021 № 9/13/2806 ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив позивачу про те, що вислуга років на дату звільнення позивача із військової служби має становити 23 роки в календарному обчисленні, а не в пільговому, у зв`язку з чим останній не набув права на пенсію за вислугу років. Окрім того відповідач звернув увагу позивача на те, що його особова справа знаходиться у ІНФОРМАЦІЯ_5 , у зв`язку з чим з питанням оформлення документів для призначення пенсії рекомендував звернутися за місцем знаходження його особової справи.

Не погоджуючись з такою відмовою відповідача, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та фактичним обставинам справи, суд враховує наступне.

У відповідності до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до абз. 2 п. 1 ст. 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д", "ж" статті 12 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 01.10.2016 р. по 30.09.2017 р. і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше.

Згідно ч. 4 ст. 17 Закону № 2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

А відповідно до ст. 17-1 Закону № 2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначених вимог Закону N 2262-XII, Кабінетом Міністрів України затверджено постанову від 17.07.1992 N 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" (далі - Постанова N 393) яка визначає, які саме види служби зараховуються до вислуги років, та які саме види служби і в яких коефіцієнтах зараховуються на пільгових умовах.

При цьому суд враховує, що на момент виникнення спірних правовідносин звернення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 (червень 2021 року) пункт 3 Постанови N 393 (в діючій на той час редакції) визначав, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах:

один місяць служби за три місяці - час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції (абзац 7 підпункту "а");

один місяць служби за півтора місяця - на льотній роботі в авіації (за винятком видів авіації, зазначених у підпункті "б" цього пункту) - на умовах, що визначаються відповідно Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ та Адміністрацією Державної прикордонної служби України (абзац 2 підпункту "в").

Верховний Суд у постановах Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі N 295/6301/17, від 10 липня 2019 року у справі N 1840/3347/18, від 22 серпня 2019 року у справі N 295/7220/16-а, від 30 вересня 2019 року у справі N 360/1432/19 та від 27 березня 2020 року у справі N 569/727/17, від 23 червня 2020 року у справі N 750/10827/16-а, від 20 січня 2021 року у справі N 620/509/19 викладав висновок про те, що задля отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі. До цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні законом не передбачено.

Водночас Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03 березня 2021 року у справі 805/3923/18-а відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі N 725/1959/17, від 27 березня 2018 року у справі N 295/6301/17 і з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону N 2262-XII у частині призначення пенсії за вислугу років, зробив висновок про те, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон N2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою N 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Вказана позиція була також підтримана у постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі N 480/4241/18. Крім того, ця ж правова позиція не втратила своєї актуальності і на даний час, незважаючи на зміни до Постанови № 393, що внесені Постановою КМ України № 119 від 16.02.2022, про що свідчить і остання судова практика Верховного Суду (постанова від 20 вересня 2022 року у справі № 640/12919/20).

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. А згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Отже, з огляду на вищевикладене, суд враховує правову позицію Верховного Суду викладену у постановах від 03 березня 2021 року по справі N 295/6301/17, від 14 квітня 2021 року по справі N 480/4241/18 зокрема про те, що на момент виникнення спірних правовідносин для призначення пенсій за вислугу років за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку N 393.

Як уже встановлено судом із матеріалів справи та не заперечується відповідачем, вислуга років ОСОБА_1 на 31.07.2017 (на дату звільнення з військової служби) становить: у календарному обчисленні 15 років, у пільговому обчисленні 24 роки 7 місяців.

Отже, із цього слідує, що станом на 31.07.2017 вислуга років позивача, яка підлягає зарахуванню на пільгових умовах, становить більше 23 календарних роки, а саме 24 роки 7 місяців, що вказує на те, що позивач набув право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту "а" статті 12 Закону N 2262-XII.

З огляду на викладене суд вважає, що посилання відповідача на відсутність підстав для звернення до органу Пенсійного фонду України для розгляду питання про призначення позивачу пенсії за вислугу років є передчасним та таким, що не ґрунтується на вимогах закону.

Щодо інших доводів відповідача про те, що він не є належним суб`єктом оформлення документів для призначення пенсії за вислугу років, то суд враховує таке.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262-ХІІ врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України N 3-1 від 30 січня 2007 року (далі - Порядок N 3-1).

Згідно пунктом 1 Порядку N 3-1 заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно з вказаним Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).

Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

Відповідно до п. 12 Порядку N 3-1 повноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії, ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії.

У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені пунктом 6 цього Порядку.

Згідно з абзацом другим пункту 2.6 Інструкції з організації роботи із соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей у Міністерстві оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31 грудня 2014 року № 937, на обласні ТЦКСП покладаються: оформлення та подання до органів, що призначають пенсії, документів для призначення за Законом пенсій особам, звільненим з військової служби, та членам сімей померлих військовослужбовців і осіб, звільнених з військової служби.
Окрім того відповідно до п. 3.1. Наказу Міністра Оборони України від 14.08.2014 №530 Про затвердження Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України та членів сімей оформлення та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення пенсій особам, звільненим з військової служби, та пенсій в разі втрати годувальника членам сімей померлих військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до Закону, а також визначення розміру грошового забезпечення, що враховується при обчисленні та перерахунках пенсій колишнім військовослужбовцям, здійснюються уповноваженими органами Міністерства оборони України обласними ТЦКСП згідно з Порядком N 3-1.
Таким чином із вище процитованих положень діючого законодавства слідує, що саме ІНФОРМАЦІЯ_6 є тим уповноваженим органом, який наділений функціями та повноваженнями щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів. Тому посилання останнього на те, що звернення позивача мало бути адресоване за місцем знаходження особової справи до ІНФОРМАЦІЯ_7 є безпідставним та таким, що не узгоджується із законодавчо визначеним порядком оформлення відповідних документів.

Отже, з огляду на викладене суд доходить висновку, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність, яка полягала не оформленні та не подані до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області документів, необхідних для призначення пенсії за вислугу років позивачу відповідно до пункту "а" статті 12 Закону № 2262-ХІІ.

Як наслідок, зважаючи на встановлення судом факту порушення прав позивача, застосовуючи механізм захисту порушеного права та його відновлення, суд вважає за необхідне зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_6 підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області документи, необхідні для призначення пенсії позивачу за вислугу років відповідно до пункту "а" статті 12 Закону № 2262-ХІІ.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першої та другої статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку по наявність підстав для задоволення позову.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а інших судових витрат не встановлено, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 72-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не оформлення та не подання до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області документів, необхідних для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_6 підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області документи, необхідні для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне судове рішення складено 29.09.22.

Інформація про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 );
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ).

Суддя Слободонюк Михайло Васильович