Справа № 280/3095/22
Суддя: Прудивус Олег Васильович
Дата ухвалення: 2022-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ДОДАТКОВЕ СУДОВЕ РІШЕННЯ
26 вересня 2022 року Справа № 280/3095/22 :

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прудивуса О.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Машинобудівний завод «КВІК» про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу по адміністративній справі

про: визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень та зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії,
13.05.2022 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Машинобудівний завод «КВІК» (далі позивач) до Державної податкової служби України (далі відповідач), в якому позивач просить:
визнати протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у незабезпеченні автоматичного збільшення суми, на яку позивач має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригувань в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму 594 941,00 грн. в системі електронного адміністрування податку на додану вартість;
зобов`язати відповідача збільшити в системі електронного адміністрування податку на додану вартість суму, на яку позивач має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних у розмірі 594 941,00 грн.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 08.09.2022 по справі № 280/3095/22 позов задоволено повністю, а саме:

визнано протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у незабезпеченні автоматичного збільшення суми, на яку позивач має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригувань в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму 594 941,00 грн. в системі електронного адміністрування податку на додану вартість;

зобов`язано відповідача збільшити в системі електронного адміністрування податку на додану вартість суму, на яку позивач має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних у розмірі 594 941,00 грн.;

судовий збір у розмірі 7 000,00 грн. (сім тисяч гривень 00 копійок) присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

13.09.2022 судом отримана заява позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в якій останній просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 14.09.2022 для розгляду питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу призначено судове засідання на 26.09.2022.

23.09.2022 судом отримано заперечення на заяву позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (вх. № 36933 від 23.09.2022), в якому відповідач просить відмовити у задоволенні вказаного клопотання у повному обсязі, оскільки справи з подібних правовідносин є типовими, одноманітними та не потребують особливих знань та вмінь. У свою чергу, заявлена позивачем до стягнення сума витрат на професійну правничу допомогу, на думку відповідача, є завищеною та необґрунтованою. На обґрунтування власної правової позиції відповідач навів практику Європейського суду з прав людини та Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

20.09.2022 судом було отримано клопотання представника позивача про розгляд заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у порядку письмового провадження без його участі.

26.09.2022 судом було отримано клопотання представника відповідача про розгляд заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у порядку письмового провадження без його участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

За таких обставин суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви представника позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у порядку письмового провадження.

Вирішуючи питання щодо стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн., суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно з ч. 3 ст. 143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому ч. 3 ст. 143 КАС України, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному ст. 252 цього Кодексу.

Так, п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України законодавець регламентував, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 18.08.2021 по справі № 300/3178/20 зазначив, що відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що заяву про стягнення судових витрат особа має подати до прийняття судового рішення, однак докази, що підтверджують конкретний розмір судових витрат, можуть бути подані особою протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Також Касаційний адміністративний суд у постанові від 18.08.2021 по справі № 300/3178/20 наголосив, що позивач в адміністративному позові просив покласти судові витрати на відповідача. При цьому, розгляд справи у судах апеляційної та касаційної інстанцій відбувався у порядку письмового провадження, а тому судові дебати не проводились. Отже, зазначення у позовній заяві вимоги про стягнення судових витрат з відповідача може вважатися за цих умов дотриманням вимог частини сьомої статті 139 КАС України.

Вказана правова позиція є усталеною на рівні правозастосовної практики.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене, враховуючи, що судові дебати при ухваленні рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08.09.2022 по справі № 280/3095/22 не проводились, натомість у позовній заяві позивач, серед іншого, просив стягнути судові витрати, суд вважає, що останнім дотримані вимоги ч. 7 ст. 139 КАС України. Також, суд зауважує, що докази, що підтверджують конкретний розмір судових витрат, подані позивачем протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення у даному публічно-правовому спорі. Належних та достатніх доказів зворотнього відповідачем не надано.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 6 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 30 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон України від 05.07.2012 № 5076-VI) гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Суд з`ясував, що з метою отримання правової допомоги між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Хілько» був укладений договір від 24.12.2021 № 81 (а.с.209).

У матеріалах справи наявні засвідчені копії Акту приймання-передачі наданих послуг від 12.09.2022 № б/н на суму 7 000,00 грн. (а.с.210), детальний опис робіт (наданих послуг) та здійснених витрат, виконаних адвокатським об`єднанням та необхідних для надання правничої допомоги у справі від 12.09.2022 (а.с.211), а також платіжне доручення від 11.03.2022 № 375 на суму 7 000,00 грн. (а.с.212).

Із Акту приймання-передачі наданих послуг від 12.09.2022 № б/н та детального опису робіт (наданих послуг) та здійснених витрат, виконаних адвокатським об`єднанням та необхідних для надання правничої допомоги у справі від 12.09.2022, вбачається, що послуги з підготовки позовної заяви та доданих до неї документів позивачем оцінені у 3 000,00 грн.; відповідь на відзив 1 000,00 грн.; участь у підготовчому засіданні, що відбулось 28.07.2022 1 000,00 грн.; участь у підготовчому засіданні, що відбулось 11.08.2022 1 000,00 грн.; участь у підготовчому засіданні, що відбулось 01.09.2022 1 000,00 грн. (а.с.211).

Слід зазначити, що суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити рівень витрат на правничу допомогу обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

Згідно зі ст. 30 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд зазначає, що нормами КАС України передбачено критерій співмірності гонорару адвоката, який полягає у тому, що заявлена адвокатом ціна своїх послуг повинна відповідати складності спору та об`єму робіт, часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт.

Виходячи з предмету та ступеня складності досліджуваного публічно-правового спору, враховуючи, що позивач навів детальне обґрунтування та подав належні докази на підтвердження розміру понесених витрат на таку допомогу, суд доходить висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7 000,00 грн. є співмірним із часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом виконаної адвокатом роботи, а також значенням справи для її учасників.

У свою чергу, доводи відповідача про те, що справи з подібних правовідносин є типовими, одноманітними та не потребують особливих знань та вмінь, суд оцінює як таке, що не знайшло свого фактологічного та нормативного підтвердження.

За приписами ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Таким чином, заява позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн., на переконання суду, є обґрунтованою та такою що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 132, 134, 139, 143, 241, 244, 252 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити повністю заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Машинобудівний завод «КВІК» про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (, 04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Машинобудівний завод «КВІК» (, 69123, м. Запоріжжя, вул. Василя Стуса, буд. 8А) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 (сім тисяч гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі та підписано 26 вересня 2022 року.

Суддя О.В. Прудивус