Справа № 592/5458/22
Суддя: Фоменко І. М.
Дата ухвалення: 2022-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№592/5458/22
Провадження №2-а/592/128/22

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2022 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого судді Фоменко І.М., за участю секретаря судового засідання Щербань Г.Г., без фіксації процесуальної дії за допомогою технічних засобів, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми адміністративну справу за позовною заявою представника ОСОБА_1 , адвоката Бикової Римми Юріївни, до Сумської митниці про скасування постанови у справі про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який представник підтримав у заяві про розгляд справи без його участі, та вимоги мотивує тим, що 02.02.2022 року в.о. першого заступника начальника Сумської митниці Хом`яком А.В. винесено постанову в справі про порушення митних правил № 0433/80500/21, якою ОСОБА_1 визнано винуватим за ст. 485 МК України, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 33140,04 грн. Відповідно до митної декларації від 15.11.2018 року № UA805180/2018/022292, заповненою уповноваженою особою позивача, ФОП ОСОБА_2 , до митного оформлення пред`явлено автомобіль Ford Escape, VIN: НОМЕР_1 , який придбано ОСОБА_1 , згідно інвойсу № 22941795 від 23.08.2018 року, за ціною 4315,00 доларів США (яка включала в себе вартість транспортування транспортного засобу до порту Одеси). За результатом проведення консультації із митницею і застосування «калькулятора митної вартості та платежів при митному оформленні автомобіля» було встановлено, що рівень цін на аналогічні та подібні транспортні засоби зі схожими ознаками пошкоджень після ДТП знаходиться у ціновому діапазоні 4000-4800 доларів США. Відтак, зазначення митної вартості відповідало вимогам ст. 58 МК України. До того ж, позивач зазначає, що орган доходів і зборів мав право відмовити у митному оформленні вищевказаного автомобіля за наявності обґрунтованих підстав вважати неповними чи недостовірними відомості про митну вартість товару. Під час здійснення митних формальностей обставини, визначені ч. 10 ст. 58 МК України, які свідчать про необхідність додавання складових митної вартості, які не були включені та фактично сплачені, встановлено не було.

Під час накладення адміністративного стягнення уповноваженою службовою особою Сумської митниці було порушено строки притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки фактично подію вчинення правопорушення було виявлено 12.02.2021 року, в день отримання Слобожанською митницею Держмитслужби листа Сумської обласної прокуратури з інформацією щодо можливих порушень митного законодавства з визначення митної вартості транспортних засобів. Крім того, ще з 01.04.2021 року в роботі Управління протидії митним правопорушенням та контрабанді Слобожанської митниці Держмитслужби перебував лист ГУНП від 29.03.2021 року № 2714/117/24/6-2021, за яким у відношенні ОСОБА_1 складено оскаржувану постанову.

Також позивач зауважив, що представником Сумської митниці під час розгляду справи про порушення митних правил не було виявлено прямого умислу та наявності спеціальної мети, спрямованої на ухилення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, в діях ОСОБА_1 , оскільки переміщення транспортного засобу з країни продажу до України супроводжувалося пакетом товаросупровідних документів, вмістом якого був саме інвойс № 22941795 від 23.08.2018 року, з яким автомобіль перетинав кордон України, у зв`язку з чим декларант мав право заявити відомості про імпортований товар саме на підставі цих документів. Крім того, всі дії з митного оформлення від імені декларанта вчинялися уповноваженою ним особою. Тому позивач просить суд визнати протиправною і скасувати постанову в справі про порушення митних правил № 0433/80500/21 від 02.02.2022 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, і накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 33140,04 грн.; стягнути із Сумської митниці витрати, понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 18.08.2022 року відкрито спрощене позовне провадження в даній адміністративній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін.

Представник Сумської митниці Державної митної служби України, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, надав письмовий відзив на позовну заяву, де зазначив, що Сумською митницею було проведено перевірку та складено Акт від 01.11.2021 року № 23/21/7.24-19/ НОМЕР_2 «Про результати документальної невиїзної перевірки дотримання громадянином України ОСОБА_1 вимог законодавства України з питань митної справи, в частині правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при митному оформленні товарів, митне оформлення яких здійснено за митною декларацією від 15.11.2018 року № UA805180/2018/022292». Перевіркою встановлено факт недекларування у повному обсязі вартості доставки транспортного засобу до кордону України, яка була фактично сплачена за платіжним дорученням від 27.09.2018 року (SW24I927О77414) в розмірі 1640,00 доларів США та не врахована декларантом при визначенні митної вартості товару. Декларантом або його уповноваженою особою надано інвойс щодо транспортно-експедиційних послуг на суму 400 доларів США. Викладене призвело до незаконного зменшення митних платежів на суму 11046,68 грн.

Суд, дослідивши докази та пояснення, викладені у заявах по суті справи, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що постановою в.о. першого заступника начальника Сумської митниці Хом`яка Андрія Васильовича у справі про порушення митних правил № 0433/80500/21 від 02.02.2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 33140,04 грн.

Згідно фабульної частини вказаної постанови, ОСОБА_1 вчинив неправомірні дії, спрямовані на незаконне зменшення митних платежів при митному оформленні товару «Легковий автомобіль, що був у використанні, марки Ford, модель Escape. Календарний та модельний рік виготовлення 2014. Номер кузова (VIN) НОМЕР_3 . Тип кузова універсал (SUV). Колір жовтий. Тип двигуна бензиновий. Робочий об`єм циліндрів двигуна 1597 куб.см. Автомобіль відповідає екологічним нормам Євро-5», шляхом недекларування в повному обсязі вартості доставки транспортного засобу до кордону України (порт Одеса), яка була фактично сплачена за платіжним дорученням від 27.09.2018 року (SW24I927О77414) у розмірі 1640 доларів США, чим порушено вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 51, п. 2 ч. 2 ст. 52, ч. 21 ст. 58, ч. 1 ст. 257 та ст. 368 МК України, п. 36.1 ст. 36 ПК України, що призвело до заниження податкових зобов`язань по сплаті ввізного мита за МД № UA805180/2018/022292 від 15.11.2018 року на суму 3452,09 грн., та вимоги п. 36.1 ст. 36, п. 190.1 ст. 190 ПК України, що призвело до заниження податкових зобов`язань по сплаті ПДВ із ввезених на митну територію України товарів за МД № UA805180/2018/022292 від 15.11.2018 року на суму 7594,59 грн. (а.с.18-19).

Позивач не згоден із вказаною постановою, вважає її незаконною і такою, що підлягає скасуванню, з огляду на численні порушення посадовою особою Сумської митниці норм законодавства при розгляді справи про порушення митних правил.

Згідно ч. 1 ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 489 МК України).

У відповідності до ст. 522 МК України, справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468, 469, частинами першою - п`ятою статті 470, частинами першою і другою статті 471, статтями 474, 475, 477-480, частинами першою - п`ятою статті 481, статтею 485 цього Кодексу, розглядаються митними органами.

Згідно із ч. 1 ст. 467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.

Відповідно до ст. 491 МК України, підставами для порушення справи про порушення митних правил є: 1) безпосереднє виявлення посадовими особами митного органу порушення митних правил; 2) офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що проводять заходи офіційного контролю; 3) офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій.

Як вбачається з матеріалів справи, моментом виявлення порушення встановлених митних правил є отримання Сумською митницею Держмитслужби 12.02.2021 року листа Сумської обласної прокуратури від 11.02.2021 року № 31-146вих-21, яким надана інформація про транзакції з наданням копій платіжних доручень в іноземній валюті (вихідні через SWIFT), що здійснені громадянами на іноземні рахунки за товар та витрати на транспортування (з прив`язкою до марки та VIN транспортного засобу), а тому шестимісячний термін накладення стягнення закінчився 12.08.2021, проте оскаржувана постанова у справі про порушення митних правил № 0433/80500/21 відносно ОСОБА_1 винесена уповноваженою особою Сумської митниці лише 02.02.2022, тобто з пропуском строку, встановленого ст. 467 МК України.

За правилом ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно із п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

Тобто, оскаржувана постанова у справі про порушення митних правил № 0433/80500/21 від 02.02.2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України, винесена на момент розгляду уповноваженою особою Сумської митниці справи із порушенням строків накладення адміністративного стягнення.

Додатково суд зауважує, що за змістом ч. 1 ст. 248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується органом доходів і зборів шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії (ч. 5 ст. 255 МК України).

З моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації (ч. 8 ст. 264 МК України).

Стаття 458 МК України передбачає, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає у разі, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Згідно зі ст. 485 МК України, заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Отже, згідно диспозиції даної норми порушення митних правил має місце у разі зазначення декларантом з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги або кількості товару, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості.

В цій категорії справ сформована стала судова практика, в якій суд касаційної інстанції послідовно вказує на те, що для притягнення до відповідальності на підставі статті 485 МК України необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, зокрема, неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості, й наявність прямого умислу (постанови Верховного Суду від 11.06.2021 року по справі № 751/611/17, від 15.07.2021 року по справі № 521/7970/16-а, від 18.03.2021 року по справі № 760/14741/16-а).

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 495 МК України).

Згідно з приписами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Натомість, матеріали справи не містять, а представником відповідача не було надано жодних доказів на спростування пояснень позивача та підтвердження наявності прямого умислу в діях ОСОБА_1 щодо внесення неправдивих відомостей під час здійснення митних формальностей відносно представленого для митного оформлення товару «Легковий автомобіль, що був у використанні, марки Ford, модель Escape. Календарний та модельний рік виготовлення 2014. Номер кузова (VIN) НОМЕР_3 . Тип кузова універсал (SUV). Колір жовтий. Тип двигуна бензиновий. Робочий об`єм циліндрів двигуна 1597 куб.см. Автомобіль відповідає екологічним нормам Євро-5», з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, шляхом недекларування у повному обсязі вартості доставки транспортного засобу до кордону України (порт Одеса).

Переміщення вищевказаного транспортного засобу з країни продажу до України супроводжувалося пакетом товаросупровідних документів, вмістом якого був саме інвойс № 22941795 від 23.08.2018 року, з яким автомобіль перетинав кордон України, у зв`язку з чим декларант мав право заявити відомості про імпортований товар саме на підставі цих документів.

За правилом ч. 6 ст. 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Орган доходів та зборів на момент митного оформлення транспортного засобу Ford Escape, VIN: НОМЕР_1 , за митною декларацією № UA805180/2018/022292 від 15.11.2018 року, не мав підстав вважати надання декларантом неповних або неточних відомостей про митну вартість товару і не вимагав надання будь-яких інших додаткових документів. Крім того, митна вартість автомобіля узгоджувалася, виходячи з рівня цін на аналогічні транспортні засоби, що містилася в ЄАІС, а також визначалася за результатом проведення консультації з митницею із застосуванням «калькулятора митної вартості та платежів при митному оформленні автомобіля».

До того ж, митна декларація № UA805180/2018/022292 від 15.11.2018 року з митного оформлення транспортного засобу марки Ford Escape, VIN: НОМЕР_1 , 2014 р.в., була оформлена від імені ОСОБА_1 уповноваженою ним особою, ФОП ОСОБА_2 , який, в силу ч. 8 ст. 264 МК України, несе відповідальність за достовірність і повноту даних, наведених у цій декларації. Даний факт встановлений під час складання Акту № 23/21/7.24-19/ НОМЕР_2 від 01.11.2021 року, проте не був врахований представником відповідача під час розгляду справи і винесення оскаржуваної постанови.

Згідно п. 3. ч. 3 чт. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, враховуючи викладене та зважаючи на встановлені судовим розглядом обставини справи, суд приходить до висновку про необхідність скасування постанови по справі про порушення митних правил № 0433/80500/21 від 02.02.2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ст. 485 МК України і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 33140,04 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

У відповідності до положень ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.ч. 1, 2 ст. 134 КАС України).

При цьому, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року по справі № 826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року № 23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Встановлена на законодавчому рівні можливість сторін отримати відшкодування понесених витрат на правничу допомогу сприяє нормальному розвитку галузі, дозволяє учасникам судових процесів залучати для захисту своїх прав кваліфікованих адвокатів, даючи при цьому таким особам законне право сподіватись на повне або часткове відшкодування понесених витрат у разі доведення власної правової позиції.

З наявних у справі матеріалів вбачається, що 17.08.2022 року між адвокатом Биковою Р.Ю. та Авхутським І.О., в якості Клієнта, укладено Договір про надання професійної правничої допомоги, за умовами якого Клієнт доручив, а Адвокат прийняв на себе обов`язки представляти права і законні інтереси Клієнта в суді та здійснювати професійну діяльність Адвоката згідно з умовами Договору з усіма без обмежень правами представника (а.с.24-25).

Пунктом 3.2 Договору визначено, що розмір гонорару Адвоката визначається за узгодженням сторін і становить 7000,00 грн., який сплачується не пізніше 5 робочих днів х дня укладення Договору.

На виконання умов Договору, 18.08.2022 року ОСОБА_1 сплатив на користь адвоката Бикової Р.Ю. грошові кошти в сумі 7000,00 грн. за надання послуг з професійної правничої допомоги (а.с.26)

Тобто, факт понесення позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу підтверджується належними і допустимими доказами, доданими до матеріалів адміністративного позову.

Клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу з обґрунтуванням причин їх неспівмірності наданим послугам від представника відповідача до канцелярії суду не надходило.

Крім того, при зверненні до суду із вказаним адміністративним позовом ОСОБА_1 було сплачено 496,20 грн. судового збору.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань Сумської митниці на користь позивача підлягають відшкодуванню 7000,00 грн. витрат, понесених на професійну правничу допомогу, а також 496,20 грн. в рахунок повернення судового збору.

Керуючись ст.ст. 5, 9, 246, 72-77, 255, 286 КАС України, ст.ст. 248, 255, 264, 458, 485, 486, 489, 531 МК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги представника ОСОБА_1 , адвоката Бикової Римми Юріївни, до Сумської митниці про скасування постанови у справі про порушення митних правил задовольнити.

Постанову в.о. першого заступника начальника Сумської митниці Хом`яка Андрія Васильовича у справі про порушення митних правил № 0433/80500/21 від 02.02.2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 33140 грн. 04 коп., скасувати, а провадження у справі закрити.

Відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань Сумської митниці Державної митної служби України () на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн. 00 коп., а також 496 грн. 20 коп. в рахунок повернення судового збору.

Рішення суду, у справах за ст. 286 КАС України, може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя І.М. Фоменко