Справа № 600/91/22-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2022-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 р. м. Чернівці Справа № 600/91/22-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григораша В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (відповідач) з такими позовними вимогами:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови у зарахуванні до спеціального стажу роботи (працівника охорони здоров`я) періоди роботи: з 06.09.1984 по 02.11.1984 проходження інтернатури у Хмельницькій обласній лікарні; з 15.11.1984 по 01.08.1985 проходження інтернатури в Сторожинецькій ЦРЛ; з 01.08.1985 по 17.11.1989 на посаді лікаря функціональної діагностики та лікаря-невропатолога в лікувально-трудового профілакторії "РЧ 328/п-31 УВД Черновицкого облисполкома", для виплати ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-І Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу роботи (працівника охорони здоров`я) період з 06.09.1984 по 02.11.1984 проходження інтернатури у Хмельницькій обласній лікарні; з 15.11.1984 по 01.08.1985 проходження інтернатури в Сторожинецькій ЦРЛ; з 01.08.1985 по 17.11.1989 на посаді лікаря функціональної діагностики та лікаря-невропатолога в лікувально-трудовому профілакторії "РЧ 328/п-31 УВД Черновицкого облисполкома" для виплати грошової допомоги та нарахувати і виплатити грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

зобов`язати Головне управління Пенсійного, фонду України в Чернівецькій області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 , грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, передбаченої п.7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 10.08.2021 йому призначено пенсію за віком. Вказує, що з 06.09.1984 по 02.11.1984 проходив інтернатуру у Хмельницькій обласній лікарні, що підтверджується записом № 7 та № 8 трудової книжки та довідкою КНП "Хмельницька обласна лікарня" від 16.11.2021 № 2282; з 15.11.1984 по 01.08.1985 проходив інтернату в Сторожинецькій ЦРЛ, що підтверджується записом № 9 та № 10 трудової книжки та довідкою КНП "Сторожинецька багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування" Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області від 16.11.2021 №2858; з 01.08.1985 по 17.11.1989 працював на 0,5 ставки посади лікаря функціональної діагностики та 0,5 ставки посади лікаря-невропатолога в лікувально-трудовому профілакторію ("РЧ 328/п-31 УВД Черновицкого облисполкома"), що підтверджується записом № 11 та № 12 трудової книжки.

28.10.2021 позивачем до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області була подана заява щодо виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повідомило позивача, що зважаючи на відсутність у позивача необхідного спеціального страхового стажу 35 років, правових підстав для призначення грошової допомоги в розмірі 10 пенсій немає.

З метою захисту своїх прав та інтересів позивач звернувся до суду із цим позовом.

27.01.2022 до суду надійшов відзив Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на позов, у якому відповідач проти позовних вимог заперечує, просить відмовити в їх задоволенні. Зазначив, що в діях Головного управління не вбачається протиправних дій по відношенню до позивача, та у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, правових підстави у виплаті грошової допомоги немає.

Ухвалою суду від 06.01.2022 відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Зважаючи на відсутність клопотання будь-якої зі сторін про інше, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 виданий 26.12.1995 Першотравневим РВ УМВС України в Чернівецькій області (а. с. 6-9).

Згідно записів трудової книжки НОМЕР_3 позивач працював на наступних посадах:

з 06.09.1984 по 02.11.1984 проходив інтернатуру у Хмельницькій обласній лікарні, що підтверджується записом № 7 та № 8 трудової книжки;

з 15.11.1984 по 01.08.1985 проходив інтернату в Сторожинецькій ЦРЛ, що підтверджується записом № 9 та № 10 трудової книжки;

з 01.08.1985 по 17.11.1989 працював на 0,5 ставки посади лікаря функціональної діагностики та 0,5 ставки посади лікаря-невропатолога в лікувально-трудовому профілакторію ("РЧ 328/п-31 УВД Черновицкого облисполкома"), що підтверджується записом № 11 та № 12 трудової книжки (а. с. 16-35).

28.10.2021 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою про виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" як працівнику закладу охорони здоров`я, та має спеціальний стаж понад 30 років.

Розглянувши заяву від 28.10.2021, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області листом від 11.11.2021 № 488-4691/С-17/8-2400/21 повідомив позивача, що відповідно до записів в трудовій книжці та наданих документів її спеціальний стаж, що визначає право на призначення грошової допомоги, становить 30 років 2 місяці 2 дні.

Враховуючи вказане вище, у зв`язку з відсутністю за наявними документами необхідного страхового стажу на посадах, що дають право на пенсію за вислугу років, немає законних підстав для призначення позивачу одноразової грошової допомоги згідно з пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону (а. с. 13-15).

Відповідно до довідки Комунального некомерційного підприємства "Хмельницька обласна лікарня" від 16.11.2021 за №2282 видно, що позивач був зарахований на посаду лікаря-інтерна для проходження однорічної інтернатури за спеціальністю "Терапія" з 06.09.1984 (наказ № 79 від 06.09.1984) та відрахований з займаної посади лікаря-інтерна з 02.11.1984 (наказ № 93 від 02.11.1984) (а. с. 36).

Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства "Сторожинецька багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування" від 16.11.2021 за № 2858 видно, що позивач був прийнятий для проходження інтернатури по терапії в Сторожинецьку центральну районну лікарню з 15.11.1984 (наказ № 230-4 від 16.11.1984), з 01.07.1985 по 31.07.1985 перебував у щорічній відпустці з послідуючим звільненням з інтернатури (наказ № 215 від 29.06.1985) (а. с. 37-39).

Вважаючи протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області виплатити при призначенні пенсії за віком грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом па день її призначення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

До спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи спір по суті, суд ураховує, що завданням адміністративного судочинства України відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. п. "е" ст. 55 Закону від 05.11.1991 № 1788-XII право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років.

Відповідно до п. 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону від 09.07.2003 № 1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Такий Порядок затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1191 (далі - Порядок №1191).

Пунктом 2 Порядку №1191 встановлено, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" ст. 55 Закон від 05.11.1991 №1788-XII, що передбачені зокрема, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 №909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" (далі - Порядок № 909).

Проаналізувавши оскаржувану відмову, яка викладена у формі листа від 11.11.2021 №488-4691/С-17/8-2400/21, суд встановив, що підставою для відмови у виплаті грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій, що передбачена п. 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону від 09.07.2003 № 1058-IV є те, що в матеріалах пенсійної справи відсутні відомості, що позивач з 06.09.1984 по 02.11.1984 та з 15.11.1984 по 01.08.1985 проходив інтернатуру в Хмельницькій обласній лікарні та Сторожинецькій ЦРЛ. Також не враховано період роботи позивача на посаді лікаря з 02.08.1985 по 17.11.1989, оскільки відсутня інформація в якому саме закладі охорони здоров`я позивач працював.

Крім того, відповідач зазначає, що спеціальний стаж позивача на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років становить 30 років, 2 місяці, 2 дні.

Судом встановлено, що відповідно до розділу 2 "Охорона здоров`я" Переліку №909 право на призначення пенсії за вислугу років мають, зокрема, у лікувально-трудових профілакторіях,- лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад)".

При наданні оцінки таким аргументам оскаржуваної відмови відповідача суд зазначає, що відповідно до п. 5 Порядку №1191 грошова допомога надається особам, яким, починаючи з 01 жовтня 2011 року, призначається пенсія за віком відповідно до Закону від 09.07.2003 №1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статті 26 Закону від 09.07.2003 №1058-IV, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" - "ж" статті 55 Закону від 05.11.1991 №1788-XII, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

З системного аналізу вищенаведених правових норм можна дійти висновку, що необхідними умовами для отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій є: досягнення особою пенсійного віку, наявність у неї необхідного страхового стажу, вихід на пенсію з посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "е" - "ж" ст. 55 Закону від 05.11.1991 №1788-XII, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону від 09.07.2003 року №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

Аналогічна правова позиція, викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 462/5636/16-а, від 19.03.2019 у справі № 466/5637/17.

Верховним судом у постанові від 27.11.2018 у справі № 328/1619/17 (2-а/328/80/17) сформульовано наступний правовий висновок.

Синтаксичний аналіз пункту 7-1 розділу "Прикінцеві положення" Закону від 09.07.2003 №1058-IV та пункту 5 Порядку №1191 дає підстави для висновку, що умовою наявності права на отримання вказаної грошової допомоги є не відсутність факту отримання особою будь-якого іншого виду пенсії на момент виходу на пенсію за віком, а відсутність такого факту до моменту виходу на цю пенсію, тобто в будь-який момент до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону від 09.07.2003 №1058-IV. При цьому законодавець не ставить право особи на отримання такої допомоги в залежність від розміру або тривалості отримання нею пенсії та часу її призначення, якщо такі обставини мали місце до виходу на пенсію за віком.

За змістом вказаної норми отримання вказаної грошової допомоги визначене законодавцем як заохочувальний захід щодо осіб, які, отримавши право на призначення пенсії, виявили бажання працювати та одержувати пенсію з більш пізнього віку, тобто фактично відтермінували реалізацію права виходу на пенсію.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до пункту 7 Порядку №1191, виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Із змісту листа від 11.11.2021 № 488-4691/С-17/8-2400/21 вбачається, що відповідач вказує, що страховий стаж необхідний для призначення грошової допомоги в розмірі 10 пенсій складає становить 30 років, 2 місяці, 2 дні, а підстав для зарахування до такого стажу періодів з 06.09.1984 по 02.11.1984, з 15.11.1984 по 01.08.1985 та з 02.08.1985 по 17.11.1989 немає.

Разом з тим, з довідки Комунального некомерційного підприємства "Хмельницька обласна лікарня" від 16.11.2021 року за №2282 видно, що позивач був зарахований на посаду лікаря-інтерна для проходження однорічної інтернатури за спеціальністю "Терапія" з 06.09.1984 (наказ №79 від 06.09.1984) та відрахований з займаної посади лікаря-інтерна з 02.11.1984 (наказ № 93 від 02.11.1984).

Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства "Сторожинецька багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування" від 16.11.2021 за №2858 видно, що позивач був прийнятий для проходження інтернатури по терапії в Сторожинецьку центральну районну лікарню з 15.11.1984 (наказ №230-4 від 16.11.1984), з 01.07.1985 по 31.07.1985 перебував у щорічній відпустці з послідуючим звільненням з інтернатури (наказ № 215 від 29.06.1985).

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.п. 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку №637).

Отже, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника, що підтверджує його стаж роботи.

Дослідженням відомостей трудової книжки НОМЕР_3 позивача встановлено, що позивач працював на наступних посадах:

з 06.09.1984 по 02.11.1984 проходив інтернатуру у Хмельницькій обласній лікарні записи № 7 та № 8 трудової книжки);

з 15.11.1984 по 01.08.1985 проходив інтернату в Сторожинецькій ЦРЛ (записи № 9 та № 10 трудової книжки);

з 01.08.1985 по 17.11.1989 працював на 0,5 ставки посади лікаря функціональної діагностики та 0,5 ставки посади лікаря-невропатолога в лікувально-трудовому профілакторію ("РЧ 328/п-31 УВД Черновицкого облисполкома") (записи № 11 так № 12 трудової книжки).

Беручи до уваги наведене, суд приходить до переконання, що період роботи позивача з 06.09.1984 по 02.11.1984, з 15.11.1984 по 01.08.1985 та з 02.08.1985 по 17.11.1989 необхідно зарахувати до спеціального стажу, що надає право на пенсію за вислугу років та дає право на призначення одноразової грошової допомоги.

Таким чином, страховий стаж позивача станом на день призначення пенсії був достатнім для виплати йому грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону від 09.07.2003 № 1058-IV

Відтак, позивач має право виплату йому оспорюваної грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А згідно частини 1статті 90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з частиною 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено наявність підстав для задоволення заявлених вимог. Натомість доводи відповідача не свідчать про законність вчинених ним дій.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягає частковому задоволенню.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи видно, що за подання вказаного позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн, що підтверджується матеріалами справи.

Оскільки, позов задоволено повністю, суд присуджує на користь позивача судові витрати (судовий збір) у сумі 992,40 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови у зарахуванні до спеціального стажу роботи (працівника охорони здоров`я) періоди роботи: з 06.09.1984 по 02.11.1984 проходження інтернатури у Хмельницькій обласній лікарні; з 15.11.1984 по 01.08.1985 проходження інтернатури в Сторожинецькій ЦРЛ; з 01.08.1985 по 17.11.1989 на посаді лікаря функціональної діагностики та лікаря-невропатолога в лікувально-трудового профілакторії "РЧ 328/п-31 УВД Черновицкого облисполкома", для виплати ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-І Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного, фонду України в Чернівецькій області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, передбаченої п.7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши до спеціального стажу роботи (працівника охорони здоров`я) період з 06.09.1984 по 02.11.1984 проходження інтернатури у Хмельницькій обласній лікарні; з 15.11.1984 по 01.08.1985 проходження інтернатури в Сторожинецькій ЦРЛ; з 01.08.1985 по 17.11.1989 на посаді лікаря функціональної діагностики та лікаря-невропатолога в лікувально-трудовому профілакторії "РЧ 328/п-31 УВД Черновицкого облисполкома".

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 992,40 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (, площа Центральна, 3, м. Чернівці, Чернівецька область, 58002).

Суддя В.О. Григораш