Справа № 620/4802/22
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2022-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2022 року м. Чернігів Справа № 620/4802/22

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

У С Т А Н О В И В:

19.07.2022 Головне управління Державної податкової служби у Чернігівській області (далі ГУДПС у Чернігівській області, позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 , відповідач) у якому просить стягнути з відповідача податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб у сумі 20 539,90 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач належні платежі до бюджету не сплачує.

Ухвалою судді від 22.07.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також надано відповідачу 15-денний строк з дня вручення йому даної ухвали для надіслання відзиву на позов.

Ухвалою суду від 06.09.2022 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк на усунення виявлених недоліків.

Ухвалою суду від 20.09.2022 розгляд справи продовжено.

Відповідачем подано відзив по позов, у якому ФОП ОСОБА_1 позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні та зазначив, що вимога про сплату боргу йому позивачем не надсилалась та він її не отримував. Крім того, відповідач зазначає, що вимога видана організацією, яка не має ознак належності до органів державної влади України, а тому є оформленою не належним чином та недійсною. За наведених обставин відповідач вважає, що ГУДПС у Чернігівській області не надано документи, які підтверджують наявність у нього заборгованості. Крім того, ФОП ОСОБА_1 зазначив, що відповідно до внесених до Податкового кодексу України змін до припинення або скасування воєнного стану він звільнений від сплати єдиного податку.

Також відповідач зазначає, що позовні вимоги не можуть бути задоволені, оскільки у громадянина України-підприємця ОСОБА_1 відсутній статус платника податку, а тому всі нарахування позивачем здійснені незаконно.

Позивачем надано відповідь на відзив, у якій ГУДПС у Чернігівській області позовні вимоги підтримало та просило їх задовольнити. Крім того, позивач зазначив, що заборгованість у ФОП ОСОБА_1 виникла до 01.04.2022, тому внесені до Податкового кодексу України зміни не застосовуються.

Відповідачем надано додаткові пояснення, у яких ФОП ОСОБА_1 не визнав позов, з огляду на його необґрунтованість, та просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов має бути задоволений з наступних підстав.

ОСОБА_1 зареєстрований у встановленому порядку як фізична особа-підприємець, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 06.12.2001 внесено відповідний запис (а.с. 7-9, 35). Відповідач перебуває на податковому обліку на спрощеній системі оподаткування (2 група) відповідно до поданої заяви (а.с. 10-14).

ФОП ОСОБА_1 несвоєчасно і не в повному обсязі вносить податки до бюджету. Відповідно до розрахунку позивача відповідач має податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб в сумі 20 539,90 грн., який виник у зв`язку із несплатою відповідачем у встановлені Податковим кодексом України строки авансових внесків з єдиного податку в період з червня 2020 року по грудень 2021 року.

На підтвердження наявності у відповідача вищевказаного податкового боргу ГУДПС у Чернігівській області надано довідку з особового рахунку ФОП ОСОБА_1 та розрахунок недоїмки (а.с. 5, 40).

Оскільки відповідач в добровільному порядку податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб не сплачує, ГУДПС у Чернігівській області звернулось до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до пп. 14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в установлені строки.

Згідно із п. 38.1 ст. 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пунктів 291.2-291.3 ст. 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Пунктами 293.1-293.2 ст. 293 Податкового кодексу України визначено, що ставки єдиного податку для платників першої групи встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - прожитковий мінімум), другої групи - у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), третьої групи - у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними, міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць: для другої групи платників єдиного податку - не більше 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до пункту 294.1 статті 294 Податкового кодексу України податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку першої, другої та четвертої груп є календарний рік.

Положеннями статті 295 Податкового кодексу України установлено, що платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

Нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.

Сплата єдиного податку платниками першої - третьої груп здійснюється за місцем податкової адреси.

Платники єдиного податку першої і другої груп, які не використовують працю найманих осіб, звільняються від сплати єдиного податку протягом одного календарного місяця на рік на час відпустки, а також за період хвороби, підтвердженої копією листка (листків) непрацездатності, якщо вона триває 30 і більше календарних днів.

Разом з тим, в порушення вказаних вимог відповідачем авансові внески з єдиного податку в період з червня 2020 року по грудень 2021 не сплачувались, у зв`язку із чим виникла заборгованість в сумі 20 539,90 грн., що підтверджується матеріалами справи (а.с. 5, 13-14, 40).

Відповідно до пп. 59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пп. 59.3 ст.59 Податкового кодексу України податкова вимога разом з детальним розрахунком суми податкового боргу надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Пунктом 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідачу направлена податкова вимога від 22.10.2020 №1753-13, яка була вручена ФОП ОСОБА_1 , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 6).

Крім того, суд звертає увагу, що листом від 23.10.2020 за №12351/10/25-01-13-05-15 ГУДПС у Чернігівській області повідомляло ФОП ОСОБА_1 про наявність у нього податкового боргу станом на 21.10.2020 в сумі 4250,70 грн. та обов`язок сплатити зазначені кошти протягом 10 днів з дня отримання цього листа, з врахуванням пені та штрафних санкцій (а.с. 36). Вказаний лист відповідачем був отриманий, оскільки долучений саме ФОП ОСОБА_1 до відзиву на позов.

Відповідно до п. 41.4 ст.41 Податкового кодексу України органами стягнення є виключно контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 цього пункту, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень.

Враховуючи вищенаведене та те, що матеріалами справи підтверджуються наявність у відповідача заборгованості зі сплати єдиного податку з фізичних осіб в сумі 20 539,90 грн., суд вважає, що позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами і мають бути задоволені повністю.

При цьому, суд звертає увагу, що згідно ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд зауважує, що вимогою заявленого позову є стягнення податкового боргу, предметом доказування в даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку, встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту, перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених Податковим кодексом України, тощо.

Отже, вище наведенні норми законодавства, підтверджують, що питання правомірності прийняття позивачем податкової вимоги не охоплюється предметом даного позову, оскільки вказане рішення суб`єкта владних повноважень не є предметом позову у справі, а відтак суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати його правовий аналіз.

Також суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на пп. 9.1 п. 9 підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, оскільки ним тимчасово надано право фізичним особам - підприємцям - платникам єдиного податку першої та другої групи не сплачувати єдиний податок з 1 квітня 2022 року до припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану на території України.

Разом з тим, заборгованість у відповідача виникла у період з червня 2020 року по грудень 2021 року. ухвалюючи дане судове рішення суд враховує статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно із рішенням Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (пункт 58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

При цьому, у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява №30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб в сумі 20 539 (двадцять тисяч п`ятсот тридцять дев`ять) грн. 90 коп. на р/р UA0025691, отримувач ГУК у Черніг.обл/тг с-щ Варва/18050400, код 37972475, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.).

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 29 вересня 2022 року.

Позивач: Головне управління Державної податкової служби у Чернігівській області (код ЄДРПОУ ВП 44094124, вул. Реміснича, 11, м. Чернігів, 14000).

Відповідач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Суддя С.В. Бородавкіна