Справа № 580/2575/22
Суддя: Марина БІЛОНОЖЕНКО
Дата ухвалення: 2022-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2022 року справа № 580/2575/22
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Білоноженко М.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Черкаської обласної військової адміністрації та Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовною заявою до Черкаської обласної військової адміністрації (далі - відповідач 1) та Головного управління Національної поліції в Черкаській області (далі - відповідач 2) в якій просила:

- визнати протиправним і скасувати рішення Робочої групи, що оформлені протоколом від 14.04.2022р. №66 та Акт про примусове відчуження або вилучення майна від 14.04.2022 №89/01/13-13-05 складений Робочою групою;

- зобов`язати Черкаську обласну військову адміністрацію повернути транспортний засіб -RENAULT TRAFIC, д.н.з НОМЕР_1 , 2012 р.в. власнику, ОСОБА_1 .

- визнати протиправними дії Уманського РУП ГУНП в Черкаській області щодо вилучення Автомобіля та звернення до Робочої групи із листом від 14.02.2022 №3278 про здійснення вилучення транспортного засобу (RENAULT TRAFIC, д.н.з НОМЕР_1 , 2012 р.в.) для потреб держави.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі оскаржуваних Акта та Рішення, у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану на території України, було здійснено примусове вилучення належного позивачці транспортного засобу RENAULT TRAFIC, д.н.з НОМЕР_1 , 2012 р.в. (далі - Автомобіль), на користь Аварійно рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області. Позивач вважає оскаржувані Акт та рішення протиправними та зазначає, що Робоча група, яка їх прийняла, не відноситься до військового командування, згідно Закону №389-VIII і не є іншим військовим формуванням у законодавчому визначенні, а тому вона, на переконання позивача, не уповноважена приймати рішення про примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного стану. Крім того, вказав, що відповідно до Закону №389-VIII рішення про примусове відчуження Автомобіля в умовах правового режиму воєнного стану приймається у формі наказу чи директиви, натомість у спірних правовідносинах прийняте у формі протоколу, у зв`язку із чим, на думку позивача, не відповідає формі встановленій законодавством. Крім того, позивач вказав, що Акт про примусове відчуження виготовлений не за зразком, затвердженим постановою Кабінетом Міністрів України від 31.10.2012р. № 998, у акті відсутня інформація про те, ким проведено оцінку майна, найменування документа, що містить висновок про вартість майна, дата оцінки, вартість оцінки майна, відсутні відомості про власника автомобіля РНОКПП, Акт не містить підпису позивачки, як власника майна, а також підпису уповноваженої особи військового командування, яке прийняло рішення про примусове відчуження або вилучення майна (Автомобіля). Вказано, що на дату складання Акта про примусове відчуження, до нього не було додано документ, що містить висновок про вартість майна на дату його оцінки, яка проводилася у зв`язку з прийняттям рішення про його примусове відчуження, а сам Акт не вручено під розписку, а надіслано поштою. Звернуто також увагу, що відповідно до законодавства не може бути вилучено для потреб держави в умовах правового режиму воєнного стану, індивідуально визначене майно, що перебуває у приватній власності, відтак, на переконання позивача, вилучення Автомобіля здійснено незаконно.

Крім того, позивач вважає протиправними дії посадових осіб Уманського РУП ГУ НП в Черкаській області щодо вилучення Автомобіля та звернення до Робочої групи із листом від 14.02.2022 №3278 про здійснення вилучення автомобіля для потреб держави та зазначає, що після складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно сина позивачки - ОСОБА_2 , працівники поліції без будь-яких пояснень затримали і вилучили Автомобіль, при цьому, як зазначає позивач, працівники поліції здійснили затримання транспортного засобу з грубим порушенням вимог ст. 265-2 КУпАП, оскільки жодних правових підстав для тимчасового затримання Автомобіля не було, так як ст. 265-2 КУпАП не передбачено тимчасове затримання транспортних засобів працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення ч. 1 ст. 130 КупАП. Звернуто увагу, що Уманське РУП ГУНП в Черкаській області звернулася листом до Робочої групи одразу ж на наступний день після складання протоколу, тобто на дату звернення не було встановлено судом вину сина позивачки у вчиненні адмінправопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Як і не було встановлено факт керування Автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Вказано, що Законом України «Про Національну поліцію», так само як Законом №4765-VI та Законом №389-VІІІ, органи поліції не наділені повноваженнями примусового вилучення майна або звернення з ініціативою про примусове відчуження майна, а чинним законодавством не передбачено примусове відчуження майна або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного стану.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 15.07.2022р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

01.08.2022р. до суду від представника ГУНП в Черкаській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, зазначивши, що на виконання п. 3 наказу Черкаської військової адміністрації, 14.04.2022 заступником начальника - начальником з превентивної діяльності Уманського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 направлено лист № 3278 робочій групі з розгляду питань примусового відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів примусового режиму воєнного стану. Вказано, що відповідно до положень ст.265-2 КУпАП та п.2 Порядку №1102, однією з підстав для тимчасового затримання транспортного засобу поліцейським була наявність в нього підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, а умовою для тимчасового затримання транспортного засобу шляхом доставлення його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку було створення загрози безпеці руху. Оскільки ОСОБА_2 керував автомобілем RENAYLT TRAFIC д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками сп`яніння, та на порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху відмовився пройти огляд на стан сп`яніння, тому у поліцейського були наявні підстави вважати, що водій вчинив адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, й подальше керування водієм транспортним засобом створить загрозу безпеці руху, що давало поліцейському підстави у відповідності до ч.1 ст.265-2 КУпАП та п.2 Порядку №1102 провести тимчасове затримання автомобіля RENAULT TRAFIC д.н.з. НОМЕР_2 , шляхом доставлення його для зберігання на спеціальний майданчик Уманського РУП ГУНП в Черкаській області, що розташований за адресою: вул.. Незалежності, 35, м. Умань. За результатами тимчасового затримання автомобіля поліцейським складено Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 13.04.2022, який відповідає вимогам, зазначеним у п.4 Порядку №1102. Вказано, що будь-яких порушень Закону при здійснені поліцейськими тимчасового затримання автомобіля немає.

09.08.2022р., до суду від представника Черкаської обласної військової адміністрації надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, зазначивши, що Уманське РУП ГУНП в Черкаській області звернулося листом до Робочої групи на наступний день після складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КупАП, на виконання наказу начальника Черкаської ОВА від 02.03.2022р. №2. Вказано, що Робоча групу з розгляду питань примусового відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану утворена відповідно до розпорядження Черкаської ОВА від 04.03.2022р. №97 та є спеціально уповноваженим колективним органом обласного військового командування, яка в межах визначених повноважень та у відповідності до вимог чинного законодавства прийняла оскаржувані Акт та рішення спрямовані на забезпечення виконання завдань з оборони України у воєнний стан.

Крім того вказано, що на виконання рішення робочої групи оформленого протоколом, складено також Акт, в абз. 1 арк.2 якого допущено описку та замість здійснено примусове відчуження вказано примусове вилучення. При цьому, вказано, що позивачка чи її представник були відсутні під час складення Акту, у зв`язку із чим його складено за їх відсутності, при цьому у Акті зазначено, що оцінку транспортного засобу буде здійснено у встановлений законодавством термін, тобто, як зазначив представник відповідача, Акт було складено у відповідності до вимог ч.5 ст.7 Закону №4765-VI. Також вказано, що висновок експертного дослідження Черкаського науково-дослідного експертного-криміналістичного центру МВС України від 29.04.2022р. №ЕД-19/124-22/3474-АВ було направлено позивачці цінним листом з описом вкладення та отримано позивачкою, у зв`язку із чим посилання про відсутність експертних досліджень з питань визначення вартості транспортного засобу вважає такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Звернуто увагу, що оскаржуваним Акт не є рішенням військового командування чи правовим актом індивідуальної дії та складається з метою підтвердження події примусового відчуження майна, при цьому, зазначено, що його скасування, не лише не призведе до відновлення порушеного, на думку позивача, права, а й позбавить її можливості на відшкодування вартості майна після скасування правового режиму воєнного стану.

Крім того, зазначено, що складення адміністративних матеріалів щодо водія ТЗ за ст. 130 КупАП не стало безпосередньою підставою для вилучення транспортного засобу, проте було приводом для інформування органами поліції робочої групи та подальшого розгляду питання доцільності його вилучення для потреб оборони. Таким чином, рішення суду про наявність чи відсутність у діях особи складу адміністративного правопорушення, на думку представника відповідача, не може слугувати на користь позивача в аспекті правових підстав вилучення майна. Щодо вимог про повернення відповідачем 1 автомобіля, зазначено, що Черкаська ОВА погодила рішення військового командування, оформленого протоколом №66, а не здійснювала відчуження майна. Крім того ТЗ відчужено на користь держави в особі Аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС у Черкаській області, з моменту підписання Акту на ТЗ 18.04.2022р. виникло право державної власності, про що внесено відомості до тимчасового реєстраційного талону, відповідно до якого протягом дії воєнного стану та 90 діб після його припинення, власником ТЗ є Аварійно-рятувальний загін спеціального призначення ГУ ДСНС у Черкаській області. Крім того, вказано, що у відповідності до ст. 12 Закону №4765-VI повернення примусового відчуженого майна відбувається за сукупності умов: припинення воєнного стану, збереження майна та заявлення вимоги про повернення майна, в зв`язку із чим вимогу про повернення майна вважає передчасною.

25.08.2022р. до суду від позивача надійшли відповіді на відзиви, в яких позивач вважає доводи, викладені відповідачами у відзивах не обгрунтованими, та, крім доводів викладених у позові, зазначає, що безпосередньо Уманське РУП ГУНП в Черкаській області не уповноважене пунктом 3 Наказу №2 на передачу відповідних матеріалів обласному військовому командуванню. Крім того, вказує, що частиною 1 ст. 265-2 КУпАП не передбачено тимчасове затримання транспортного засобу працівниками уповноваженого підрозділу Національної поліції, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачене ст. 130 КУпАП. На думку позивача, були відсутні підстави для затримання транспортного засобу позивача шляхом доставлення його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, оскільки Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 13.04.2022р. не містить жодної інформації про виключні підстави для тимчасового затримання транспортного засобу шляхом доставлення його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, а також про розміщення транспортного засобу на місцях, призначених для зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, транспортних засобів, оснащених електричними двигунами.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки «Renault Trafic» д.н.з НОМЕР_1 , 2012 р.в., що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента №133/2022 від 14.03.2022, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента № 259/2022 від 18.04.2022, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента №341/2022 від 17.05.2022. Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента від 12.08.2022р. №573/2022.

Відносно сина позивача - ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом марки «Renault Trafic» д.н.з НОМЕР_1 , 2012 р.в., поліцейським Уманського РУП ГУНП в Черкаській області складено:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №494653 від 13.04.2022р. за порушення Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 130 КупАП;

- Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, відповідно до якого згідно ст. 265-2 КупАП, здійснено огляд та тимчасове затримання транспортного засобу марки «Renault Trafic» д.н.з НОМЕР_1 , 2012 р.в. для зберігання на спеціальний майданчик Уманського РУП ГУНП в Черкаській області.

14.04.2022р. Уманське РУП ГУНП в Черкаській області, звернулось до Робочої групи з розгляду питань примусового відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану, із листом від №3278 в якому повідомив про складення відносно ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачене за ч.1 ст.130 КупАП та просив вжити відповідних заходів щодо прийняття рішення щодо вилучення транспортного засобу для потреб держави.

14.04.2022р. Робочою групою з розгляду питань примусового відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану (далі Робоча група) на оперативній нараді прийнято рішення (протокол від 14.04.2022р. №66) про здійснення примусового відчуження майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану на користь Аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС у Черкаській області. Відповідно до п.п.1.3,1.4,1.5 Протоколу, встановлено відчуження майна здійснювати шляхом складення Акту відповідно до Постанови КМУ від 31.10.2012р. №988. У встановленому чинним законодавством порядку визначати вартість відчуженого або вилученого майна. Протокольне рішення подати на погодження Черкаській ОВА.

Також 14.04.2022р. згідно із протоколом від 14.04.2022р. №66, погодженого начальником Черкаської ОВА (лист від 16.04.2022р. №5026/01/01-57), у зв`язку із введенням військового стану на території України, з метою відсічі агресії РФ, а також для сприяння та посилення діяльності правоохоронних органів у забезпеченні правопорядку на території Черкаської області, Робочою групою складено Акт №89/01/13-13-05, здійснено примусове вилучення ТЗ - марки «Renault Trafic» д.н.з НОМЕР_1 , 2012 р.в. на користь Аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС у Черкаській області у власника - ОСОБА_1

Вважаючи протиправними рішення, що оформлене протоколом від 14.04.2022р. №66 та Акт про примусове відчуження або вилучення майна від 14.04.2022 №89/01/13-13-05 складені Робочою групою, а також дії Уманського РУП ГУНП в Черкаській області щодо вилучення Автомобіля та звернення до Робочої групи із листом від 14.02.2022 №3278 про здійснення вилучення транспортного засобу, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

Згідно з частиною 3 Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

Пунктами 1 та 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» від 17.05.2012 № 4765-VI (далі Закон №4765), примусове відчуження майна - позбавлення власника права власності на індивідуально визначене майно, що перебуває у приватній або комунальній власності та яке переходить у власність держави для використання в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану за умови попереднього або наступного повного відшкодування його вартості; вилучення майна - позбавлення державних підприємств, державних господарських об`єднань права господарського відання або оперативного управління індивідуально визначеним державним майном з метою його передачі для потреб держави в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану.

Відповідно до частин 1,2 статті 3 Закону №4765, примусове відчуження майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану може здійснюватися з попереднім повним відшкодуванням його вартості.

У разі неможливості попереднього повного відшкодування за примусово відчужене майно таке майно примусово відчужується з наступним повним відшкодуванням його вартості.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 8 Закону України Про правовий режим воєнного стану від 12.05.2015р. №389-VIII, в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану:

- примусово відчужувати майно, що перебуває у приватній або комунальній власності, вилучати майно державних підприємств, державних господарських об`єднань для потреб держави в умовах правового режиму воєнного стану в установленому законом порядку та видавати про це відповідні документи встановленого зразка.

Аналіз вказаних положень п.4 ч.1 ст. 8 Закону України Про правовий режим воєнного стану від 12.05.2015р. №389-VIII вказує, що за умови введення в Україні воєнного стану, військове командування може здійснювати такий захід правового режиму воєнного стану, як примусове відчуження майна, що перебуває у приватній власності.

При вирішенні спору по суті, суд зазначає наступне.

Як вбачається із підстав позову, позивач вважає оскаржуване рішення, оформлене протоколом №66 від 14.04.2022р. протиправним, вказавши, що Робоча група, яка їх прийняла, не відноситься до військового командування, згідно Закону №389-VIII і не є іншим військовим формуванням у законодавчому визначенні, а тому вона, на переконання позивача, не уповноважена приймати рішення про примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного стану.

Надавши оцінку вказаним посиланням, суд зазначає, що згідно з частиною 1 статті 4 Закону №4765, примусове відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану здійснюється за рішенням військового командування, погодженим відповідно з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною, районною, Київською чи Севастопольською міською державною адміністрацією або виконавчим органом відповідної місцевої ради.

Відповідно до ч.2 ст. 1 Закону №4765, термін "військове командування" вживається у значенні, наведеному в Законі України "Про правовий режим воєнного стану" або Законі України "Про правовий режим надзвичайного стану", залежно від правового режиму, в умовах якого передається, відчужується або вилучається майно.

Згідно ч.1 ст. 3 Закону України Про правовий режим воєнного стану від 12.05.2015р. №389-VIII (далі - Закон №389-VIII), військовим командуванням, якому згідно з цим Законом надається право разом з органами виконавчої влади, військовими адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати заходи правового режиму воєнного стану, є: Головнокомандувач Збройних Сил України, Командувач об`єднаних сил Збройних Сил України, командувачі видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, командувачі (начальники) органів військового управління, командири з`єднань, військових частин Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань.

Абзацом шістнадцятим статті 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що органами військового управління є Міністерство оборони України, інші центральні органи виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями, утвореними відповідно до законів України, Генеральний штаб Збройних Сил України, інші штаби, командування, управління, постійні чи тимчасово утворені органи у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, призначені для виконання функцій з управління, в межах їх компетенції, військами (силами), з`єднаннями, військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями, які належать до сфери управління центральних органів виконавчої влади, а також територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2022 № 181-р «Питання запровадження та забезпечення здійснення заходів правового режиму воєнного стану в Україні» затверджено План запровадження та забезпечення заходів здійснення правового режиму воєнного стану в Україні (далі - План).

Відповідно до пункту 5 Плану, відповідальним за виконання такого заходу правового режиму воєнного стану як примусове відчуження майна, що перебуває у приватній або комунальній власності, вилучення майна державних підприємств, державних господарських об`єднань для потреб держави в умовах правового режиму воєнного стану в установленому законом порядку та видання про це відповідних документів встановленого зразка, строком виконання якого є час введення воєнного стану, є рада оборони відповідного регіону або військові адміністрації (у разі утворення), військове командування. Органами що залучаються до здійснення даного заходу визначено Мінагрополітики, Міненерго, Мінреінтеграцїї, Мінмолодьспорт, Мінстратегпром, Мінцифри, Мінекономіки, МВС, Міндовкілля, МЗС, Мінінфраструктури, МКІП, МОН, МОЗ, Міноборони, Мінрегіон, Мінсоцполітики, Мінветеранів, Мінфін, Мін`юст, Управління державної охорони, АТ «Укрзалізниця», Укравтодор, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні (районні) держадміністрації, військові адміністрації (у разі їх утворення), органи місцевого самоврядування всіх рівнів.

Розпорядженням Черкаської ОВА від 04.03.2022 № 97 «Про робочу групу з розгляду питань примусового відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану» (далі - Розпорядження № 97) утворено робочу групу з розгляду питань примусового відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану (далі - Робоча група) та затверджено її склад за посадами.

Відповідно до п.2 Розпорядження, основним завданням робочої групи є прийняття рішення щодо передачі, примусового відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного або надзвичайного стану, яке оформлюється протоколом.

До складу робочої групи увійшли: голова робочої групи - начальник Черкаського обласного штабу оборони, члени робочої групи: начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ; командир військової частини НОМЕР_4 ; заступник начальника слідчого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області - начальник організаційно - методичного відділу начальник Регіонального сервісного центру МВС в Черкаській області; начальник Черкаського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України; заступник начальника управління превентивної діяльності - начальник відділу організації діяльності груп реагування Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

Аналіз складу Робочої групи вказує на те, що вона є спеціально уповноваженим колективним органом обласного військового командування, метою створення якої є прийняття рішень з питань відчуження майна, спрямованих на забезпечення виконання завдань з оборони України, її територіальної цілісності та недоторканності, а також усунення наслідків або запобігання тим наслідкам, що виникли або можуть виникнути через воєнний стан.

Надаючи оцінку доводам позивача у контексті наявності у Робочої групи повноважень на прийняття рішення про відчуження автомобіля для забезпечення виконання завдань з оборони України, суд врахував наступне.

Як встановлено вище судом, до складу Робочої групи увійшов начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є органом, що забезпечує виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації та відноситься до органів військового управління згідно абз. 16 ст. 1 Закону України «Про оборону України», що в свою чергу відноситься до складу військового командування згідно ч.1 ст. 3 Закону України Про правовий режим воєнного стану від 12.05.2015р. №389-VIII. Крім того, до складу Робочої групи увійшов Командир військової частини НОМЕР_4 , який також відноситься до складу військового командування згідно ч.1 ст. 3 Закону України Про правовий режим воєнного стану від 12.05.2015р. №389-VIII.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку, що до складу Робочої групи увійшли представники складу військового командування, у зв`язку із чим оскаржуване рішення, оформлене протоколом №66 від 14.04.2022р. прийнято уповноваженим суб`єктом, відтак протилежні доводи позивача суд вважає необгрунутованими.

Крім того позивач вважає, що оскаржуване рішення не відповідає формі встановленій законодавством та зазначає, що відповідно до Закону №389-VIII рішення про примусове відчуження Автомобіля в умовах правового режиму воєнного стану приймається у формі наказу чи директиви, натомість у спірних правовідносинах прийняте у формі протоколу.

Надавши оцінку вказаним посиланням суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 3 Закону №389-VIII, військове командування, в межах повноважень, визначених цим Законом та Указом Президента України про введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, затвердженим Верховною Радою України, видає обов`язкові до виконання накази і директиви з питань забезпечення оборони, громадської безпеки і порядку, здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

Разом з тим, слід зазначити, що вимоги до форми рішень військового командування встановлені ч.2 ст. 3 Закону №389-VIII є загальними. Натомість спеціальними у спірних правовідносинах є ч.1 ст. 4 Закону №4765, оскільки саме вона встановлює уповноваженого суб`єкта для прийняття рішення про примусове відчуження майна а також визначає порядок такого відчуження.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону №4765, примусове відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану здійснюється за рішенням військового командування, погодженим відповідно з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною, районною, Київською чи Севастопольською міською державною адміністрацією або виконавчим органом відповідної місцевої ради.

Як вбачається із протоколу оперативної наради Робочої групи від 14.04.2022р. №66, за наслідками розгляду питання щодо примусового відчуження майна, прийнято протокольне рішення про відчуження автомобіля. Вказане рішення, у відповідності до вимог ч.1 ст.4 Закону №4765, погодженого начальником Черкаської ОВА (лист від 16.04.2022р. №5026/01/01-57).

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку про дотримання процедури прийняття спірного рішення. При цьому, судом вбачається, що доводи позивача у цій частині стосуються формальних підстав, які однак, не призводять самі по собі до протиправності спірного рішення.

Підсумовуючи наведене, суд доходить висновку про необгрунтованість позовних вимог у частині щодо скасування протокольного рішення Робочої групи від 14.04.2022р. №66, у зв`язку із чим у задоволенні цієї частини позовних вимог належить відмовити.

З огляду на зазначене, у частині вимог щодо зобов`язання відповідача повернути транспортний засіб - RENAULT TRAFIC, д.н.з НОМЕР_1 , 2012 р.в. позивачу також слід відмовити через взаємопов`язаність зазначених позовних вимог.

Стосовно вимог позивача визнати протиправним і скасувати Акт про примусове відчуження або вилучення майна від 14.04.2022 №89/01/13-13-05 складений Робочою групою, слід зазначити наступне.

Аналіз спеціальної у спірних правовідносинах норми ч.1 ст. 4 Закону №4765, вказує, що примусове відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану здійснюється за рішенням військового командування.

Оцінку правомірності рішення про примусове відчуження ТЗ позивача надано судом вище.

Разом з тим, Акт про примусове відчуження або вилучення майна не є рішенням відповідача - військового командування, не являється правовим актом індивідуальної дії та його скасування не призведе до відновлення порушеного права, оскільки зазначений документ складається з метою підтвердження події примусового відчуження або вилучення майна, за наслідками чого виникло право держави на майно, та є підставою для наступної повної компенсації за примусового відчуження майна.

З огляду на те, що спірний Акт приймається за наслідками прийняття військовим командуванням рішенням, враховуючи що спірний Акт не є правовим актом індивідуальної дії та фактично лише фіксує подію примусового відчуження, вказана частина позовних вимог не належить судовому розгляду, у зв`язку із чим у задоволенні позовних вимог у цій частині належить відмовити.

Стосовно позовних вимог щодо визнання протиправними дій Уманського РУП ГУНП в Черкаській області щодо вилучення Автомобіля та звернення до Робочої групи із листом від 14.02.2022 №3278 про здійснення вилучення транспортного засобу (RENAULT TRAFIC, д.н.з НОМЕР_1 , 2012 р.в.) для потреб держави, суд зазначає наступне.

В обгрунтування позовних вимог у цій частині позивач зазначає, що працівники поліції здійснили затримання транспортного засобу з грубим порушенням вимог ст. 265-2 КУпАП, оскільки жодних правових підстав для тимчасового затримання Автомобіля не було, так як ст. 265-2 КУпАП не передбачено тимчасове затримання транспортних засобів працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення ч. 1 ст. 130 КупАП.

Надавши оцінку вказаним посиланням, суд зазначає, що ч. 1 ст.265-2 КУпАП, в редакції Закону України №2262-VIII від 21 грудня 2017 року, передбачала, що у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 121, частинами третьою, четвертою і п`ятою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, порушення правил зупинки чи стоянки на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю), статтями 122-5,124, 126, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130, статтями 132-1, 206-1 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, в тому числі за допомогою спеціального автомобіля -евакуатора. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України.

01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-УІІІ, яким згідно підпункту 9 пункту 1 Розділу 1 вказаного Закону у частині першій статті 265-2 КУпАП слова та цифри "частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130" виключено.

03 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №720-ІХ від 17 червня 2020 року, яким у розділі 1 у пункті 1 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VІІІ підпункт 9 виключено (п.117 Закону №720-ІХ), тобто повернуто попередню редакцію ч.І ст.265-2 КУпАП, яка передбачала можливість тимчасового затримання транспортного засобу у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 КУпАП.

Згідно ч.4-6 ст.265-2 КУпАП транспортний засіб може бути тимчасово затриманий на строк до вирішення справи про адміністративне правопорушення, але не більше трьох днів з моменту такого затримання.

Порядок тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. №1102, відповідно до п.2 якого - тимчасове затримання транспортного засобу проводиться поліцейським у разі наявності в нього підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою - четвертою, шостою і сьомою статті 121, частинами третьою - п`ятою статті 122 (у частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, порушення правил зупинки чи стоянки на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю), статтями 122-5, 124, 126, частинами першою - четвертою статті 130, статтями 132-1, 206-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Аналіз вказаних положень ст.265-2 КУпАП та п.2 Порядку №1102 вказує, що однією з підстав для тимчасового затримання транспортного засобу поліцейським є наявність в нього підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, а умовою для тимчасового затримання транспортного засобу шляхом доставлення його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку було створення загрози безпеці руху.

Як встановлено вище судом, поліцейським Уманського РУП ГУНП в Черкаській області відносно сина позивачки- ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом марки «Renault Trafic» д.н.з НОМЕР_1 , 2012 р.в., складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №494653 від 13.04.2022р. за порушення Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 130 КупАП. Протокол складено про, що ОСОБА_2 керував автомобілем «Renault Trafic» д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, з ознаками, та на порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху відмовився пройти тест на стан сп`яніння на місці та у медичному закладі.

З урахуванням зазначеного, беручи до уваги, що у поліцейського були підстави вважати, що водієм вчинено адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, й подальше керування водієм транспортним засобом створить загрозу безпеці руху, суд доходить висновку, що у поліцейського були підстави встановлені Законом здійснити тимчасове затримання автомобіля «Renault Trafic» д.н.з. НОМЕР_2 .

Крім того, судом встановлено, що постановою Уманського міськрайонного суду від 27.04.2022р. у справі №705/1515/22 (залишена без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 08.06.2022р.) визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить, 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стосовно доводів позивача, що на дату звернення відділу поліції з листом до Робочої групи, не було встановлено судом вину сина позивачки у вчиненні адмінправопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як і не було встановлено факт керування Автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, слід зазначити, що обставина зупинки транспортного засобу, складання адміністративних матеріалів щодо водія за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не стала безпосередньою підставою для вилучення транспортного засобу, натомість була лише приводом для інформування відділом поліції Робочу групу для подальшого розгляду нею питання доцільності його вилучення для потреб оборони.

В свою чергу звернення відділу поліції до Робочої групи із листом в якому повідомив про обставину складення матеріалів за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, здійснено у відповідності до п.3 наказу Черкаської військової адміністрації від 02.03.2022 №2 зі змінами від 26.03.2022, яким ГУНП в Черкаській області, УПП в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, у разі виявлення осіб за кермом транспортного засобу у стані алкогольного сп`яніння, здійснити оформлення матеріалів відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення з одночасним затриманням транспортного засобу на термін не більше 3 діб, а також передачею відповідних матеріалів обласному військовому командуванню для вирішення питання щодо примусового відчуження або вилучення транспортного засобу для виконання завдань з оборони України, її захисту, суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості в умовах правового режиму воєнного стану.

З урахуванням зазначеного, беручи до уваги складення поліцейським матеріалів за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд доходить висновку, що відділ поліції обгрунтовано направив матеріали до Робочої групи для прийняття нею відповідного рішення.

Стосовно доводів позивача про те, що не було встановлено факт керування ОСОБА_2 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, слід зазначити наступне.

Суд встановив, що у постанові Черкаського апеляційного суду від 08.06.2022р. у справі №705/1515/22 судом встановлено, що згідно даних відеозапису на якому зафіксовано рух автомобіля «Renault Trafic», д.н.з. НОМЕР_2 , 13.04.2022 о 22 год. 05 хв. ОСОБА_2 в ході спілкування з працівниками поліції повідомив, що їде з роботи додому, а також зазначив, що вживав алкогольні напої. На пропозицію працівників поліції ОСОБА_2 відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі, у зв`язку з чим щодо останнього було складено адміністративні матеріали за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що даними відеозапису з нагрудної відеокамери поліцейського зафіксовано рух автомобіля «Renault Trafic» під керуванням ОСОБА_2 , також останній пояснював, що їде з роботи додому, в протоколі не зазначив жодних заперечень, хоча працівникам поліції вказував, що бажає надавати пояснення.

Відповідно до ч.4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З урахуванням встановлених обставин, доводи позивача про те, що не було встановлено факт керування ОСОБА_2 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, суд вважає необгрунтованими.

Доводи позивача, що Законом України «Про Національну поліцію», Законом №4765-VI та Законом №389-VІІІ, органи поліції не наділені повноваженнями примусового вилучення майна, суд також вважає необгрунтованими, оскільки у спірних правовідносинах поліцейським не було здійснено примусового вилучення майна, а лише здійснено тимчасове затримання автомобіля у відповідності до повноважень передбачених ст.265-2 КУпАП та п.2 Порядку №1102.

Підсумовуючи наведене, суд доходить висновку, що тимчасове затримання автомобіля «Renault Trafic», д.н.з. НОМЕР_2 та звернення до Робочої групи із листом від 14.02.2022 №3278 здійснено з дотримання вимог Закону та у відповідності до наданих повноважень.

Згідно частин 1,2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд доходить висновку, відповідачем доведено правомірність оскаржуваного наказу, у зв`язку із чим суд доходить висновку, що в задоволенні адміністративного позову належить відмовити.

Відповідно до положень статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 241-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України через суд першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Марина БІЛОНОЖЕНКО