Справа № 140/5959/22
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2022-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у вжитті заходів забезпечення позову

28 вересня 2022 року ЛуцькСправа № 140/5959/22
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Дмитрука В.В.,

розглянувши заяву Маневицької селищної ради про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом Маневицької селищної ради до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

Маневицька селищна рада звернулась з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання протиправними та скасування постанов від 22.08.2022 у виконавчому провадженні №69697996, винесених при примусовому виконанні виконавчого листа від 22.07.2022 №8420/2022, виданого суддею Волинського окружного адміністративного суду Сорокою Юрієм Юрійовичем, про зобов`язання Маневицької селищної ради вчинити дії, спрямовані на приведення штатної чисельності працівників відділу «Служба у справах дітей» виконавчого комітету Маневицької селищної ради у відповідність до вимог ч.6 ст.4 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей»: 1) про відкриття виконавчого провадження (позовна вимога 1), 2) про розмір мінімальних судових витрат виконавчого провадження (позовна вимога 2), 3) про стягнення виконавчого збору (позовна вимога 3).

Ухвалою судді від 16.09.2022 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

26.09.2022, одночасно з клопотанням про усунення недоліків позовної заяви позивачем подано до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову, а саме:

1. Зупинити стягнення на підставі виконавчого документа; зупинити дію індивідуальних актів - постанов заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Дуди Ю.М.: про відкриття виконавчого провадження від 22.08.2022, про розмір мінімальних судових витрат виконавчого провадження від 22.08.2022 та про стягнення виконавчого збору від 22.08.2022

2. Заборонити вчиняти будь-які дії в межах виконавчого провадження №69697996 до набрання чинності рішення суду.

Вимоги зазначеної заяви мотивовано наступним:

- вжиття наведених заходів забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав позивача на час вирішення спору в суді, а в разі задоволення позову забезпечить можливість виконання рішення суду, оскільки подання адміністративного позову автоматично не зупиняє дію оскаржуваних рішень відповідача, що може призвести до застосування до позивача примусових заходів в тому числі накладення штрафу та накладення арешту на рахунки;

- невжиття зазначених заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення адміністративного суду; застосування згаданих заходів забезпечення позову не порушує прав та охоронюваних законом інтересів стягувача у справі чи інших осіб, що не є учасниками даного судового процесу; існує реальна загроза, що у разі невжиття заходів забезпечення позову до розгляду судом позовної заяви та прийняття рішення у справі буде неможливим виконання рішення суду, прийнятого у даній справі, оскільки у випадку, якщо до закінчення розгляду даної справи виконавчою службою буде стягнуто кошти та або застосовано заходи з примусового виконання вимоги (накладення штрафу, накладення арешту на рахунки, тощо), це призведе до порушення та обмеження законних прав та інтересів позивача;

- буде завдано шкоди Маневицькій селищній раді, унеможливить виплату заробітної плати, шо в свою чергу потягне за собою також несплату із доходів працівників сум податків та обов`язкових платежів до бюджетів, а також інші обставини, такі як розрахунки із контрагентами тощо;

- у разі задоволення позову виконання рішення суду буде ускладнено, оскільки повернення стягнених коштів з Державного бюджету на даний час ускладнено через введення воєнного стану.

Згідно з приписами частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З урахуванням наведеного положення КАС України, розгляд клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову здійснено без повідомлення сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно ч. 2 ст. 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Відповідно до абз. 1 п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» від 06.03.2008 № 2 встановлено, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Відтак, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову перш за все необхідно перевірити наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Аналогічна правова позиція висвітлена в постановах Верховного Суду від 22.11.2018 №826/8556/17, від 25.04.2019 №826/10936/18.

Так, предмет позову становлять вимоги позивача про визнання протиправними та скасування постанов Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про відкриття виконавчого провадження, про розмір мінімальних судових витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №69697996.

Таким чином, вимоги позивача вжити обраних ним заходів забезпечення позову обумовлені можливістю примусового виконання оскаржуваних постанов, з приводу чого суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно з ч. 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

При цьому, позивачем не надано до суду будь-яких доказів, які б свідчили про ті обставини, що державним виконавцем вчиняються дії щодо примусового виконання спірних постанов, зокрема, виокремлення їх в окремі виконавчі провадження та вчинення дій щодо стягнення з позивача розміру мінімальних судових витрат виконавчого провадження та виконавчого збору.

Між тим, вжиття вказаних позивачем заходів забезпечення позову за відсутності об`єктивних та достатніх підстав вважати, що такі дії обов`язково будуть здійснені протягом розгляду даної справи, зумовить виникнення невиправданого судового втручання у діяльність суб`єкта владних повноважень, що, у свою чергу, йде у розріз з метою інституту забезпечення позову.

Відтак, вказані доводи позивача не приймаються судом до уваги, оскільки вони не містять обґрунтування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або про те, що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

У свою чергу, судом не встановлено, а позивачем у заяві не доведено існування жодної з обставин, передбачених частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, за наявності яких суд може вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа за яким стягнення здійснення в безспірному порядку.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява позивача про забезпечення позову є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 150 - 151, 154, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Маневицької селищної ради про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом Маневицької селищної ради до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання протиправними та скасування постанов, - відмовити.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя В.В. Дмитрук