Справа № 380/24110/21
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2022-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

28 вересня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/24110/21 пров. № А/857/12366/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Судової - Хомюк Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Хабазні Ю.Є.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

за участю представника позивача Заремби О.О.,

за участю представника відповідача Пержоли А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні місті Львові заяву судді Восьмого апеляційного адміністративного суду Обрізко І.М. про самовідвід у справі за апеляційною скаргою громадянина російської федерації ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 червня 2022 року у справі № 380/24110/21 за адміністративним позовом громадянина російської федерації ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, Державної міграційної служби України про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2022 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу №380/24110/21 до апеляційного розгляду у судовому засіданні на 28 вересня 2022 року о 09:30.

28 вересня 2022 року суддею-доповідачем Обрізко І.М. подано заяву про самовідвід, яка мотивована тим, що ним вже висловлена позиція з питання відмови у визнанні громадянина російської федерації ОСОБА_1 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, а тому задля забезпечення умов, за яких у скаржника не виникало б будь-яких сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом, суддя-доповідач Обрізко І.М. просить задовольнити самовідвід у цій справі.

Заслухавши заяву судді, думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість та підставність заявленого самовідводу, з наступних підстав.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Неупереджений та об`єктивний розгляд справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя суддею. Проте учасники справи наділені правом спростування цієї «процесуальної теореми» шляхом заявлення відводу судді, тим самим, забезпечуючи його незалежність в кожному окремому провадженні.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом».

Європейський суд з прав людини в п. 66 рішення у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 року (заява № 7577/02) зазначив, що «безсторонність, в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі».

Аналогічна правова позиція закріплена також в п.п. 49, 52 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 р. (заява № 33949/02), п. 28 рішення ЄСПЛ у справі «Газета «Україна-центр» проти України» від 15.07.2010 р. (заява № 16695/04).

Крім того, в п. 105 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 р. (заява № 21722/11) суд дійшов висновку про те, що: «між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності».

Як установлено Бангалорськими принципами поведінки суддів, схваленими резолюцією Економічної і Соціальної Ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006 року «об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття».

Наведе свідчить про те, що підстави для відводу судді можуть бути оціночною категорією.

Підстави для відводу (самовідводу) судді передбачені статтями 36, 37 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з частиною 3 статті 39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим.

Разом з тим, підставою для відводу не обов`язково має бути доведений факт необ`єктивності чи заінтересованості судді. Питання про існування фактичного упередження не має значення, адже правосуддя не лише має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене. Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним чином поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє відсутні докази чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінуючої зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків та проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

З огляду на викладене, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 36 КАС України заява судді-доповідача Обрізко І.М. про самовідвід у справі №380/24110/21 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 36, 39, 40, 41, 241, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ухвалив:

Заяву судді Восьмого апеляційного адміністративного суду Обрізко І.М. про самовідвід у справі за апеляційною скаргою громадянина російської федерації ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 червня 2022 року у справі № 380/24110/21 за адміністративним позовом громадянина російської федерації ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, Державної міграційної служби України про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії- задовольнити.

Справу №380/24110/21 передати на повторний автоматизований розподіл для визначення складу колегії суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення суддями та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Н. М. Судова-Хомюк