Справа № 400/5955/21
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2022-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 вересня 2022 р. № 400/5955/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,
про:визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; стягнення грошової компенсації за неотримане речове майно,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач) з вимогами:

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати в повному розмірі компенсації за неотримане речове майно ОСОБА_1 за період проходження військової служби з 15.05.1995 по 20.12.2020 року;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виготовити довідку про вартість речового майна, що належить до видачі з урахування речового атестату серія АЦ-84 №84 від 10.04.2014 року, книжка № НОМЕР_3 виданий військовою частиною НОМЕР_4 ;

стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 неотриману суму компенсації за неотримане речове майно відповідно до довідки про вартість речового майна, що належить до видачі з урахування речового атестату серія АЦ-84 №84 від 10.04.2014 року, книжка №62 виданий військовою частиною НОМЕР_4 .

Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначив про те, що проходив службу та був звільнений зі служби з Військової частини НОМЕР_1 . Під час дислокації в 2014 році з окупованої території АР Крим до м.Очакова позивач втратив речовий атестат серії АЦ-84 від 10.04.2014р., книжку №62 виданої Військової частиною НОМЕР_4 . Відповідачем 28.05.2015р. взамін втраченого атестату було видано новий атестат №98 від 28.05.2015р. на підставі якого військовою частиною виплачено позивачу вартість речового майна. Проте, в такому атестаті було допущено помилки в прізвищі та ініціалах позивача. Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 05.05.2021р. по справі № 487/587/21 встановив факт належності знайденого атестату серії АЦ-84 від 10.04.2014р. позивачу. При зверненні ОСОБА_1 до відповідача з заявою про перерахунок та виплату вартості речового майна відповідно до атестату від 10.04.2014р. серії АЦ-84, військовою частиною НОМЕР_1 було відмовлено у виплаті вартості речового майна на підставі такого атестату без належної аргументації такої відмови. Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, тому звернувся до суду з даним позовом.

У відзиві на позов відповідач зазначив те, що позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Відповідач вказав, що 28.05.2015 року з метою повного та своєчасного забезпечення речовим майном військовою частиною НОМЕР_5 (та військова частина, що знаходилась на окупованій в 2014 році території АР Крим) на заміну втраченого атестату №84 позивачу було створено новий речовий атестат від 28.05.2015 року №98, в якому не були вказані речі, які видані до моменту 28.05.2018 року, тобто єдиним документом є атестат №84». Підставою для зарахування на речове забезпечення підрозділів, окремих команд та окремих військовослужбовців є атестат на речове майно і наказ командира військової частини. Коли позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , його було поставлено на речове забезпечення згідно речового атестату який видано попередньою частиною, а саме військовою частиною НОМЕР_6 . Тому питання щодо перерахування виплати за речовий атестатом позивача серії АЦ-84 від 10.04.2014р., книжкою 62, виданих військовою частиною НОМЕР_4 , ОСОБА_1 потрібно звертатись до військової частини НОМЕР_4 . Крім того, відповідач вказав, що надання довідки про вартість речового майна з урахуванням речового атестату серії АЦ-84 від 10.04.2014р. на момент звільнення з військової служби - 15.02.2020 року, неможливо, оскільки розрахунок грошової компенсації здійснено згідно речового атестату, виписаного за попереднім місцем служби, в якому позивач перебував на речовому забезпеченні (Військова частина НОМЕР_6 ), а саме атестат військовослужбовця книжка № НОМЕР_7 Серія НОМЕР_8 .

Позивач у відповіді на відзив зауважив на тому, що заперечення викладені у відзиві відповідача є безпідставними та необґрунтованими. Повноваження щодо ведення обліку речового забезпечення належать військовій частині, як суб`єкту та останньому місцю проходження служби позивача, який повинен провести повний розрахунок компенсації за неотримане речове майно, в тому числі й за попередні місця служби,беручи до уваги й речові атестати видачі іншими військовими частинами, зокрема військовою частиною НОМЕР_6 . Тобто зазначені дії щодо виплати вартості неотриманого речового майна належать до компетенції командування військової частини НОМЕР_1 , а не військової частини НОМЕР_4 , як це вказав відповідач у відзиві. Крім того, наявність речового атестату книжка 1049 серії АА №59, а також того факту що довідку видала військова частина НОМЕР_4 , ніяк не перешкоджає відповідачу здійснити свої повноваження та долучити до облікових даних позивача атестат №84 від 10.04.2014р.

21.09.2021р. відповідач надав до суду заперечення на відповідь на відзив позивача, в яких вказав, що позивача зараховано на речове забезпечення пр. військовій частині НОМЕР_1 з 18.09.2020р. згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 18.09.2020р. №198, підставою для чого став атестат книжка №1049 серії НОМЕР_8 . Виданий військовою частиною НОМЕР_4 позивачу атестат серії АЦ-84 №84 від 10.04.2014р. Ніякого відношення до військової частини НОМЕР_1 не має, тому відповідач не має повноважень щодо виготовлення довідки про вартість речового майна з урахуванням такого атестату. В задоволенні позовних вимог відповідач просив відмовити повністю.

Ухвалою від 30.07.2021р. суд відкрив провадження за цим позовом та призначив справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до вимог ст.260 КАС України (без виклику сторін в судове засідання).

Відповідно до ч. 9 ст.205 КАС України, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 15.05.1995 року по 20 грудня 2020 року проходив військову службу в Збройних Силах України, на момент звільнення займав посаду головного сержанта автомобільної роти у військовій частині НОМЕР_1 (далі - Відповідач).

Під час передислокації з тимчасово окупованої території АР Крим до м. Очакова у квітні 2014 року позивачем було втрачено речовий атестат серії АЦ-84 №84 від 10.04.2014 року, книжка №62 виданий військовою частиною НОМЕР_4 (далі - речовий атестат №84).

28.05.2015 року з метою повного та своєчасного забезпечення речовим майном військовою частиною НОМЕР_5 на заміну втраченого атестата №84 позивачу було створено новий речовий атестат від 28.05.2015 року №98.

Як зауважив позивач в позові та встановлено судом, у виданому новому атестаті від 28.05.2015р. №98 не були вказані речі, яку видані позивачу до 28.05.2018 року, тобто єдиним документом який на думку позивача містив повний перелік вартості отриманого речового майна є атестат №84.

07.11.2020 року позивачу повідомлено про те, що в атестаті від 28.05.2015р. невірно вказано прізвище та одна буква ініціалів позивача, тому відповідно наказом командира військової частини НОМЕР_1 -ІІ (з адміністративно-господарської діяльності) №187 було призначено службове розслідування за фактом знаходження речового атестата №84 від 10.04.2014р. з метою уточнення причин щодо визначення правової складової доручення наданого речового атестату до облікових даних з речового майна.

10.12.2020 року на підставі акту службового розслідування видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 -ІІ (з адміністративно-господарської діяльності) №208 «Про результати службового розслідування з метою визначення правової складової долучення речового атестату мічмана Рембівського до облікових даних з речового забезпечення». Відповідно до змісту такого наказу, що в ході проведення службового розслідування не визначено правової складової щодо долучення речового атестата №84 від 10.04.2014 до облікових даних з речового забезпечення у зв`язку з тим що у зазначеному атестаті вказано персональні дані позивача з помилкою, а саме « ОСОБА_2 », а не « ОСОБА_1 » Як зазначив позивач в позові, а відповідачем таке у відзиві не заперечувалось, за результати службового розслідування зазначений речовий атестат долучений до облікових даних не був.

20.12.2020 року позивача звільнено з військової служби відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 15.12.2020 року №7- РС у запас за підпунктом «к» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», проведено розрахунок та виключено зі списків особового складу.

Під час звільнення зі служби позивачем подано рапорт про бажання отримати компенсацію за неотримане речове майно відповідно до ст. 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно» від 16.03.2016 № 178.

Військовою частиною НОМЕР_1 з урахуванням облікових даних з речового забезпечення було виготовлено довідку про вартість майна, що належить до видачі на підставі якої позивачу було нараховано вартість неотриманого речового майна в сумі 48771(сорок вісім тисяч сімсот сімдесят одна) грн. 31 коп.

Позивач вважає, що при нарахування та виплаті вартості отриманого речового майна, відповідач не було взято до уваги атестат №84, то сума виплаченої компенсації була порахована та виплачена не в повному обсязі.

Позивач вважає, що під час виготовлення довідки відповідачем не було взято до уваги речовий атестат №84 від 10.04.2014, у зв`язку з чим сума компенсації речового майна суттєво менша від суми яку необхідно було компенсувати.

Судом встановлено, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.05.2021 року у справі № 487/587/21 (провадження №2-о/487/45/21) встановлено факт належності ОСОБА_1 речового атестата №84 від 10.04.2014 та встановлено, що дійсно зазначений речовий атестат належить позивачу.

07.06.2021 року позивач рапортом звернувся до відповідача з проханням здійснити перерахунок компенсації за неотримане речове майно та при перерахунку взяти до уваги речовий атестат №84, з урахуванням рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.05.2021р. у справі № 487/587/21 (провадження №2-о/487/45/21).

18.06.2021 року відповідач надав відповідь позивачу на рапорт від 07.06.2021 рокупроте як вважає позивач така відповідь не містить належної аргументації щодо відмови в здійснені належного перерахунку компенсації за неотримане речове майно, яка вже частково була виплачена при звільненні.

25.06.2021 року позивач звернувся із заявою до відповідача, в якій просив надати довідку про вартість речового майна, що належить до видачі відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно» від 16.03.2016 № 178 з урахуванням речового атестату №84 від 10.04.2014 з метою здійснення в подальшому перерахунку.

30.06.2021 року відповідач своєю відповіддю на заяву надіслав Довідку №1 та вказав, що розрахунок здійснено на підставі речового атестату від 28.05.2015 року №98.

Отже, з урахуванням зазначеного вище, слід зробити висновок, що на підставі документів наданих позивачем можна зробити висновок, що нарахована та виплачена компенсація за неотримане речове майно проводилася не в повному розмірі та не за ввесь строк проходження військової служби, а тільки за період з 28.05.2015 року до моменту звільнення з військової служби, а відтак вказане підтверджує факт неповного та неналежного нарахування суми компенсації за неотримане речове майно за весь строк проходження служби Позивачем.

Позивач вважає вказану бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , такою що не відповідає чинним нормам матеріального законодавства, та такою що грубо порушує його соціальні та конституційні гарантії, тому звернувся до суду з даним позовом.

На підставі ст. 43 Конституції України, кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди на працю захищається законом. Також чинним законодавством передбачене право повного грошового розрахунку на момент звільнення працівника (військовослужбовця).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, яка пов`язана із захистом Вітчизни. У зв`язку з особливим характером військової служби військовослужбовцям надаються передбачені законом пільги, гарантії та компенсації.

Керуючись ч. 1 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Речове забезпечення не має характеру винагороди за виконану працю, а спрямоване насамперед на задоволення потреб військовослужбовців під час несення ними військової служби, відповідно до п. 2 Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міноборони України від 29 квітня 2016 року № 232.

Такі гарантії щодо забезпечення військовослужбовців доречно порівняти із подібними категоріями трудового законодавства, а саме п.3 ч. 1 ст. 29 КЗпП України, відповідно до якого власник або уповноважений ним орган зобов`язаний до початку роботи за укладеним трудовим договором забезпечити працівника необхідними для роботи засобами.

Отже, речове майно не можна ототожнювати із заробітною платою (грошовим забезпеченням) військовослужбовця.

Порядок виплати грошової компенсації здійснюється відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178, яка зазначає, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Відповідно до п. 3 "Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове

майно"(далі - Порядок), затвердженого постановою КМУ № 178 від 16.03.2016 року, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі звільнення з військової служби.

Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Пунктом 7 Порядку передбачено, що виплата грошової компенсації здійснюється в межах бюджетних призначень на закупівлю речового майна, передбачених Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецзв`язку, Головному управлінню розвідки Міноборони та Управлінню державної охорони на відповідний рік.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем частково виплачено позивачу вартість речового майна в розмірі 48 771грн. 31 коп. на підставі атестату військовослужбовця №59 від 18.09.2020р. виданого ОСОБА_1 військовою частиною НОМЕР_1 .

В той же час, рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.05.2021 року у справі № 487/587/21 (провадження №2-о/487/45/21) встановлено факт належності ОСОБА_1 речового атестата №84 від 10.04.2014 та встановлено, що дійсно зазначений речовий атестат належить позивачу.

Згідно належному позивачу грошовому атестату № 84 від 10.04.2014р. виданого військовою частиною НОМЕР_4 за попереднім місцем проходження служби, перелік речового майна в такому атестаті є дещо іншим, тобто відповідачу слід взяти до уваги такий атестат та здійснити перерахунок та виплату вартості належного позивачу речового майна, з урахуванням вже виплаченої компенсації.

При цьому суд зауважує, що виданий грошовий атестат військовою частиною НОМЕР_4 , яка в 2014 році знаходилась на території АР Крим та входила до складу Міністерства Оборони України, на теперішній час знаходиться/не знаходиться на окупованій Російською Федерацією території АР Крим, тому Військова частина НОМЕР_1 до якої позивач в силу не своїх бажань був переведений на службу з Військової частини НОМЕР_4 , та з якої був звільнений зі служби, зобов`язана врахувати всі облікові дані позивача з попереднього місця служби.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Тому для належного захисту прав та законних інтересів позивача, суд вважає за необхідне:

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі компенсації за неотримане речове майно ОСОБА_1 за період проходження військової служби з 15.05.1995 по 20.12.2020 року з урахуванням даних зазначених в грошовому атестаті №84 від 10.04.2014 року;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виготовити довідку про вартість речового майна, що належить до видачі з урахування речового атестату серія АЦ-84 №84 від 10.04.2014 року, книжка №62 виданого військовою частиною НОМЕР_4 ;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 неотриманої суми компенсації за неотримане речове майно відповідно до довідки про вартість речового майна, що належить до видачі з урахування речового атестату серія АЦ-84 №84 від 10.04.2014 року, книжка №62 виданого військовою частиною НОМЕР_4 .

Зважаючи на зазначене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_9 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_10 ) задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі компенсації за неотримане речове майно ОСОБА_1 за період проходження військової служби з 15.05.1995 по 20.12.2020 року з урахуванням даних зазначених в грошовому атестаті №84 від 10.04.2014 року.

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_10 ) виготовити довідку про вартість речового майна, що належить до видачі ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_9 ) з урахування речового атестату серія АЦ-84 №84 від 10.04.2014 року, книжка №62 виданого військовою частиною НОМЕР_4 .

4. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_10 ) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_9 ) неотриманої суми компенсації за неотримане речове майно відповідно до довідки про вартість речового майна, що належить до видачі з урахування речового атестату серія АЦ-84 №84 від 10.04.2014 року, книжка №62 виданого військовою частиною НОМЕР_4 .

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. А. Устинов