Справа № 206/1707/22
Суддя: Малихіна В. В.
Дата ухвалення: 2022-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 206/1707/22
Провадження 2-а/206/22/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Малихіної В.В.,

при секретареві Мороз В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача Штойка Д.С. звернувся до суду з даним позовом, указуючи з урахуванням уточнень, що постановою інспектора ЕАО №5478983 від 13 червня 2022 року на ОСОБА_1 було накладено стягнення у розмірі 340,00 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, що було зафіксовано не в автоматичному режимі. Дана постанова обгрунована тим, що ОСОБА_1 , 13.06.2022 року о 10.28 год. у м. Дніпро, по вул. Набережна Перемоги 86, рухалась зі швидкістю 78 км/год, чим перевищила встановлене обмеження швидкості руху на 28 км/год, чим порушила п.12.4 ПДР України та ч. 1 ст. 122 КУпАП. Швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості TruCam.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача, вважає оскаржувану постанову протиправною та прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, передбаченого КУпАП України, Законом України «Про національну поліцію», ПДР, окільки за приписом ч. 3 ст. 283 КУпАП України постанова має містити також відомості про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис. В постанові не наведено жодного доказу вини ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, а тільки зазначено, що швидкість вимірювалась приладом TruCam без зазначення серії та номеру цього приладу та будь-якої іншої інформації щодо цього приладу.

Крім того, представник позивача вказав, що за положеннями статті 40 Закону України «Про національну поліцію» при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото- і відеотехніка повинна бути розміщена в порядку, визначеному вказаною нормою закону, а саме стаціонарно вмонтованим способом, натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам статті 40 цього Закону. ОСОБА_1 також звернув увагу, що контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак «5.76»), вказане обумовлено ч. 2 ст. 40 Закону № 580-VIII, згідно якої інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехнічну і відеотехнічну фіксацію має бути розміщена на видному місці.

Також у позовній заяві зазначено, що поліцейський тримав, ближче до грудей, прилад вимірювання швидкості руху транспортних засобів.

У зв`язку з цим представник позивача вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням ч. 2 ст. 77 та п.3 ч.2 ст. 2 КАС України та не є обґрунтованою та такою, що прийнята без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23.06.2022 року було винесено ухвалу про прийняття до розгляду та відкриття провадження по даному адміністративному позову.

27.06.2022 року на електрону адресу суду надійшло клопотання від представника позивача Штойки Д.С. про зміну неналежного відповідача.

12.07.2022 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська змінено неналежного відповідача Інспектора 3 роти 2 батальйону УПП в Дніпропетровській області на належного Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

27.09.2022 на адресу Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшов відзив на позовну заяву від представника Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції О.Енгельса, в якій останній зазначив, що оскаржувана постанова прийнята на підставі беззаперечних, фактичних даних, а дії поліцейських такими, що в повному обсязі відповідають нормам діючого законодавства.

Позивач в судове засідання не з`явилася, однак до канцелярії суду надійшла заява від представника позивачки, де він просить розглядати справу без їх участі та задовольнити вимоги, що описані в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. У відзиві на позов просив розгляд справи проводити без його участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що інспектором 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Сіромашенком Б.В. 13.06.2022 року складено постанову серії ЕАО № 5478983 у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення швидкісного режиму в населених пунктах, де дозволена швидкість руху не більше 50 км/год., та відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. (а.с.10).

Підставою для винесення оскаржуваної постанови стало те, що ОСОБА_1 13.06.2022 року, о 10 годині 28 хвилини, керуючи автомобілем «Mercedes-Benz B-class», номерний знак НОМЕР_1 , у м. Дніпро, по вул. Набережна Перемоги, буд. 86, перевищила встановлені обмеження руху у населеному пункті більше ніж на 20 км/год., а саме рухалася зі швидкістю 78 км/год.

Так, ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Крім того, контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації - дорожній знак «5.70», вказане обумовлено ч. 2 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», згідно якої інформація про змонтовану/розміщену фототехніку і відеотехніку, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідно до Правил дорожнього руху знак 5.70 «Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Натомість, оскаржувана постанова не містить інформації про підтвердження факту розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку «5.70», за наявності лише якого можливе монтування/розміщення автоматичної фототехніки і відеотехніки щодо фіксації обставин порушення правил дорожнього руху, в тому числі і швидкісного режиму.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За наведених обставин, оскаржувана постанова прийнята з порушенням частини 2 ст. 77 КАС України, п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України є необґрунтованою та такою, що прийнята без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 77 КАС України передбачено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з положенням статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом .

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КпАП України (ч. 2 ст. 251 КпАП України).

Оскільки тримання лазерного вимірювача швидкості ТruCam у ручному режимі законодавством не передбачена, суд вважає, що отримані таким чином докази вчинення адміністративного правопорушення не можуть вважатись належними.

Інших доказів вчинення адміністративного правопорушення позивачем відповідачем не надано.

Відповідно, суд доходить висновку, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень не надано належних, допустимих та достатніх доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України, та притягнення останнього до адміністративної відповідальності з дотриманням визначеної законом процедури.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Серед іншого, суд звертає увагу, що відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 26.04.2018 року по справі №338/1/18, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення особою правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Підсумовуючи викладене в сукупності, суд прийшов до висновку, що в діях позивача склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, відсутній, оскільки факт порушення ним вимог 12.4 ПДР України не підтверджується належними та зібраними у справі доказами, які відповідач мав би дослідити під час прийняття оскаржуваної постанови та відомості про наявність і дослідження яких повинні бути внесені до змісту такої постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

На підставі ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень КАС України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 9, 73, 242-244, 246 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАО № 5478983 від 13.06.2022 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у розмірі 340,00 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 122 КУпАП закрити.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції судові витрати на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду, у відповідності до ст.ст. 286, 297 та пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень КАС України, подається до Третього апеляційного адміністративного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження у відповідності до ч. 2 ст. 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя В.В. Малихіна