Справа № 640/34424/21
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2022-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2022 року м. Київ № 640/34424/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Колодяжного В.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Головного управління ДПС у м. Києві
доТовариства з обмеженою відповідальності «РІЕЛТІ СЕРВІС»
простягнення заборгованості,
присутні у судовому засіданні представники сторін:позивача - Макаревич О.С., відповідача - Яцина С.В.,
ВСТАНОВИВ:

Головним управлінням ДПС у м. Києві (адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ідентифікаційний код - 44116011, ел. пошта - ) (далі - позивач або ГУ ДПС у м. Києві) подано на розгляд Окружному адміністративному суду міста Києва позов до Товариства з обмеженою відповідальності «РІЕЛТІ СЕРВІС» (адреса: 04107, м. Київ, вул. Багговутівська, 17-21, ідентифікаційний код - 31927982) (надалі - відповідач або ТОВ «РІЕЛТІ СЕРВІС»), у якому позивач просить суд стягнути кошти платника податків Товариства з обмеженою відповідальності «РІЕЛТІ СЕРВІС» з усіх рахунків відкритих у банках, що обслуговують такого платника на суму податкового боргу у розмірі 11 372 627,88 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідачем не сплачено податковий борг у розмірі 11 372 627,88 грн (одинадцять мільйонів триста сімдесят дві тисячі шістсот двадцять сім гривень 88 коп).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.11.2021 (суддя Пащенко К.С.) відкрито провадження у адміністративній справі № 640/34424/21, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовчому судовому засіданні.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказує на відсутність спору та підстав для звернення до суду оскільки податковий борг з податку на додану вартість було погашено. Окрім того, позивач як суб`єкт владних повноважень має право на звернення до суду лише у випадках, передбачених законом, отже, на думку відповідача, позивач мав звернутись з такими вимогами у порядку ст. 283 КАС України.

25.01.2022 судом оголошено перерву на 21.04.2022.

21.04.2022 та 10.05.2022 розгляд справи відкладено, справу призначено до розгляду на 14.06.2022.

14.06.2022 розгляд справи відкладено на 19.07.2022.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.07.2022 закрито підготовче провадження у справі № 640/34424/21, призначено справу до судового розгляду по суті на 01.09.2022.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.09.2022 залишено без задоволення заяву від 13.06.2022 «Про залишення позовної заяви без розгляду» представника ТОВ «РІЕЛТІ СЕРВІС» - Яцини С.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.09.2022 прийнято до розгляду заяву Головного управління ДПС у м. Києві від 01.09.2022 про зменшення позовних вимог.

01.09.2022 оголошено перерву на 14.09.2022.

14.09.2022 у судовому засіданні представники сторін були присутні, проведено судові дебати, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «РІЕЛТІ СЕРВІС» () перебуває на обліку в органах ДПС та є платником податків за основним місцем обліку.

Відповідно до інтегрованої картки платника податків ТОВ «РІЕЛТІ СЕРВІС» на момент звернення до суду має заборгованість перед бюджетом у розмірі 11 372 627,88 грн, а саме:

з податку на прибуток у розмірі 5 695 225,10 грн в тому числі, пеня в сумі 2 188 249,34 грн;

з податку на додану вартість у розмірі 5 677 402,78 грн.

Заборгованість виникла у зв`язку з несплатою податкових зобов`язань, що виникли на підставі:

1) податкових повідомлень-рішень винесених контролюючим органом:

№ від 13.04.2014;

№ від 18.02.2020;

№ від 17.03.2020;

№ від 06.07.2020;

№ від 13.10.2020;

2) самостійно поданої податкової звітності, а саме податкових декларацій з податку на додану вартість:

№ від 17.01.2020 (термін сплати 30.01.2020);

№ від 20.02.2020 (термін сплати 01.03.2020);

№ від 18.03.2020 (термін сплати 30.03.2020);

№ від 21.04.2020 (термін сплати 30.04.2020);

№ від 20.05.2020 (термін сплати 01.06.2020);

№ від 22.06.2020 (термін сплати 30.06.2020);

№ від 20.07.2020 (термін сплати 30.07.2020);

№ від 20.08.2020 (термін сплати 31.08.2020);

№ від 21.09.2020 (термін сплати 30.09.2020);

№ від 20.10.2020 (термін сплати 30.10.2020).

З матеріалів справи вбачається, що податковим органом на адресу відповідача направлялась податкова вимога від 26.03.2019 № 104022-17 про сплату податкового боргу у розмірі 9 661 791,96 грн, у тому числі з податку на додану вартість 3966566,86 грн, з податку на прибуток 5695225,10 грн.

Податкову вимогу вручено 18.04.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 01 8.

З заяви про зменшення позовних вимог та наданого витягу інтегрованої картки платника податків встановлено, що ТОВ «РІЕЛТІ СЕРВІС» сплачено заборгованість з податку на додану вартість, а відтак стягненню підлягає борг з податку на прибуток у розмірі 5 695 225,10 грн.

Враховуючи наявність у відповідача податкового боргу, Головне управління ДПС у м. Києві просить суд стягнути податковий борг за рахунок коштів на рахунках платника податків у банках, що обслуговують такого платника.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 № 2755-17 (далі по тексту - ПК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин).

Згідно з пунктами 15.1-15.2 статті 15 ПК України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Кожний з платників податків може бути платником податку за одним або кількома податками та зборами.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом, та законами з питань митної справи.

Грошове зобов`язання платника податків відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14 статті 14 ПК України - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Податкове зобов`язання згідно 14.1.156 пункту 14 статті 14 ПК України - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Згідно з положеннями підпункту 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Так, статтею 31 ПК України встановлено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Пунктом 57.3 статті 57 ПК України встановлено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Як встановлено в абзаці четвертому пункту 56.18 статті 56 ПК України, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу, податкове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

З аналізу наведених положень слідує, що у разі несплати платником податків протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, визначених контролюючим органом грошових зобов`язань та не оскарження у зазначений строк відповідного рішення контролюючого органу, такі податкові зобов`язання вважаються узгодженими.

З детального розрахунку податкового боргу з податку на прибуток вбачається, що заборгованість виникла внаслідок узгодження податкових зобов`язань за податковим повідомленням-рішенням № 000212201 від 13.01.2014.

Так, податковим повідомленням-рішенням № 000212201 від 13.01.2014 нараховано ТОВ «РІЕЛТІ СЕРВІС» з податку на прибуток зобов`язання у розмірі 3 706 111,00 грн, з них: за основним платежем 3 221 471,00 грн, за штрафними санкціями 484 640,00 грн.

У ході розгляду справи судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «РІЕЛТІ СЕРВІС» зверталось до суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № від 13.01.2014, яким збільшено суму грошового зобов`язання із сплати податку на прибуток на 3 706 111 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.03.2016 адміністративний позов задоволено повністю.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.06.2016 апеляційні скарги ДПІ у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві та Прокуратури м. Києва задоволено: постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.03.2016 скасовано та прийнято нову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.11.2016 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 21.06.2016 скасовано, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.03.2016 залишено в силі.

Постановою Верховного Суду від 26.06.2018 заяву ДПІ у Шевченківському районі міста Києва Головного управління ДФС у місті Києві про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 23.11.2016 у справі № 826/2556/14 з підстав, передбачених пунктом 1 та 5 ч. 1 ст. 237 КАС України задоволено: постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.03.2016 та ухвалу Вищого адміністративного суду України 23.11.2016 скасовано, постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 21.06.2016 залишено в силі.

22.11.2018 ТОВ «РІЕЛТІ СЕРВІС» звернулось до Шостого апеляційного адміністративного суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 21.06.2016, однак ухвалою від 23.01.2019 Шостий апеляційний адміністративний суд повернув вказану без розгляду, у зв`язку з пропуском строку, визначеного п. 2 ч. 1 ст. 363 КАС України.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що грошове зобов`язання, визначене податковим органом у податковому повідомленні-рішенні № 000212201 від 13.01.2014, вважається узгодженим.

Матеріали справи підтверджують, що відповідачем визначених контролюючим органом та узгоджених грошових зобов`язань не сплачено.

При цьому, згідно з п. 129.1 ст. 129 ПК України, після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня. Нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.

Пунктом 129.3 ст. 129 ПК України встановлено, що нарахування пені закінчується: у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань; у день проведення взаєморозрахунків непогашених зустрічних грошових зобов`язань відповідного бюджету перед таким платником податків; у день запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів (при винесенні відповідної ухвали суду у справі про банкрутство або прийнятті відповідного рішення Національним банком України); при прийнятті рішення щодо скасування або списання суми податкового боргу (його частини). У разі часткового погашення податкового боргу сума такої частки визначається з урахуванням пені, нарахованої на таку частку.

Згідно з п. 129.4 ст. 129 ПК України пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті. Пеня, визначена підпунктом 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті, нараховується із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день заниження. Пеня, визначена підпунктом 129.1.3 пункту 129.1 цієї статті, нараховується із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виплати (нарахування) доходів на користь платників податків - фізичних осіб.

Статтею 131 ПК України встановлено, що нараховані контролюючим органом суми пені самостійно сплачуються платником податків. При погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені. Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом. Суми пені зараховуються до бюджетів або державних цільових фондів, до яких згідно із законом зараховуються відповідні податки.

У зв`язку з несплатою узгодженого податкового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням № 000212201 від 13.01.2014 контролюючим органом нараховано пеню у розмірі 2 188 249,34 грн, що відповідачем на час прийняття рішення у справі не погашена.

Таким чином, зазначені грошові зобов`язання не сплачені у встановлений строк, що підтверджується обліковими даними, та, відповідно, набули статусу податкового боргу.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Підпунктом 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що податкова вимога - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

На адресу ТОВ «РІЕЛТІ СЕРВІС» направлено податкову вимогу від 26.03.2019 № 104022-17 про сплату податкового боргу у розмірі 9 661 791,96 грн, у тому числі з податку на додану вартість 3966566,86 грн, з податку на прибуток 5695225,10 грн.

Податкову вимогу вручено 18.04.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 01 8.

Обставини отримання податкової вимоги відповідачем підтверджуються.

Разом з тим, податкова вимога відповідачем не оскаржувалась, податковий борг, визначений у вказаній вимозі з податку на прибуток у розмірі 5695225,10 грн, не сплачено.

Відповідно до п.п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Порядок реалізації права контролюючого органу на звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу визначено статтею 95 Податкового кодексу України.

Згідно із п. 95.2 ст. 95 ПК України, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до п. 95.3 ст. 95 ПК України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Посилання відповідача на необхідність розгляду даного спору в порядку ст.283 КАС України судом відхиляються, адже податковий орган, звертаючись до адміністративного суду, самостійно визначає порядок такого звернення: в загальному порядку або відповідно до статті 283 КАС України з метою термінового розгляду.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач суду не надав.

Докази, які б підтверджували сплату спірної суми податкового боргу на момент вирішення спору, у справі відсутні, що, за висновками суду, є підставою для його стягнення у судового порядку.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Принагідно суд акцентує увагу, що згідно з частиною першою статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами статті 74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями статті 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому, в силу положень статті 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі статтею 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.

Разом з тим, як зазначає Верховний Суд в постанові від 13.11.2018 по справі № 805/528/17-а (адміністративне провадження № К/9901/3571/17, № К/9901/3590/17), згідно з принципом змагальності суб`єкт господарювання має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.

Натомість відповідач по справі не надав жодного доказу на спростування позовних вимог.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28.08.2018 (справа № 802/2236/17-а).

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню.

Згідно з частиною другою статті 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки у цій справі не залучалися свідки та не проводилися експертизи, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 6, 72-77, 139, 241-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов, з урахуванням поданих уточнень згідно заяви від 01.09.2022 «Про зменшення позовних вимог», Головного управління ДПС у м. Києві - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальності «РІЕЛТI СЕРВIС» (адреса: 04107, м. Київ, вул. Багговутівська, 17-21, ідентифікаційний код - 31927982), з рахунків у банках, що обслуговують такого платника, на користь Головного управління ДПС у м. Києві (адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ідентифікаційний код 44116011) податковий борг з податку на прибуток підприємств (код класифікації: 11021000) у сумі 5 695 225, 10 (п`ять мільйонів шістсот дев`яносто п`ять тисяч двісті двадцять п`ять гривень 10 копійок).

Рішення, відповідно до ст. 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма часниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення складено 26.09.2022.

Суддя К.С. Пащенко