Справа № 620/3373/22
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2022-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3373/22 Суддя (судді) першої інстанції: Тихоненко О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 червня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А

Позивач звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Сіренка Сергія Володимировича від 28 січня 2022 року в виконавчому провадженні № 66149119 про закінчення виконавчого провадження з виконання рішення Європейського суду з прав людини 24 червня 2021 № 71748/13;

- зобов`язати відповідача вжити заходів щодо виконання резолютивної частини рішення Європейського суду з прав людини від 24 червня 2021 року «Старенький та інші проти України» №71748/13 стосовно виплати ОСОБА_1 недоплачених 1406,15 Євро справедливої сатисфакції та пені за несвоєчасне виконання рішення Європейського суду з прав людини у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діяла в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 червня 2022 року позов задоволено.

Не погодившись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що рішення Європейського суду з прав людини від 24 червня 2021 року «Старенький та інші проти України» №71748/13 щодо позивача було фактично виконано боржником у повному обсязі згідно з виконавчим документом, грошові кошти перераховані стягувачу платіжним дорученням №2549 від 18.01.2022 у розмірі 360319,20 грн (еквівалент 12000,00 Євро), внаслідок чого постанова про закриття виконавчого провадження винесена правомірно.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подавав. В суді першої інстанції його позиція обґрунтовувалась тим, що станом на момент перерахування на його рахунок суми 360319,20 грн курс Євро складав 34,0121 грн за 1 Євро, тобто перерахована йому сума становить лише 10583,85 Євро, а тому на виконання рішення ЄСПЛ йому не виплачено 1406,15 Євро а також не сплачено пені за несвоєчасне виконання такого рішення.

Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Беручи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась за правилами спрощеного провадження, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, беручи до уваги встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантин на всій території України, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів виходить із наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, рішенням ЄСПЛ від 24.06.2021 у справі «Старенький та інші проти України» за заявою №71748/13 (одним із заявників є ОСОБА_1 ) постановлено, що держава-відповідач повинна сплатити такі суми, які мають бути конвертовані в національну валюту держави-відповідача за курсом на день здійснення платежу:

(і) 12 000 (дванадцять тисяч) евро та додатково суму будь-якого податку, що може нараховуватися, кожному заявнику в якості відшкодування моральної шкоди;

(іі) 3 500 евро (три тисячі п`ятсот) евро пану ОСОБА_2 , пану ОСОБА_3 , пану Кондрашину та пану ОСОБА_4 спільно та додатково суму будь-якого податку, що може їм нараховуватися, в якості компенсації судових та інших витрат, ця сума має бути сплачена на банківський рахунок їхнього представника пані ОСОБА_5 ;

із закінченням зазначеного тримісячного строку до остаточного розрахунку на зазначені суми нараховуватиметься простий відсоток (simple interest) у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти (а.с.5-7).

Зазначене рішення було звернуто до примусового виконання та постановою старшого державного виконавця ВПВР Депатраменту ДВС Міністерства юстиції України Сіренком С.В. від 21.07.2021 відкрито виконавче провадження ВП №66149119, у яких боржником визначено Державу, а стягувачем ОСОБА_1 (а.с.41-42).

Платіжним дорученням від 18.01.2022 №2549 на виконання рішення ЄСПЛ від 24.06.2021 №71748/1 на рахунок позивача було перераховано грошові кошти в розмірі 360319,20 грн (а.с.39).

Постановою старшого державного виконавця ВПВР Депатраменту ДВС Міністерства юстиції України Сіренком С.В. від 28.01.2022 ВП №66149119 (а.с.4) виконавче провадження з примусового виконання рішення ЄСПЛ №71848/13 від 24.06.2021 закінчено на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» та п.5 ст.8 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», оскільки рішення суду виконано фактично у повному обсязі згідно з виконавчим документом. Грошові кошти перераховані стягувачу ОСОБА_1 платіжним дорученням Міністерства юстиції України №2549 від 18.01.2022 у розмірі 360319,20 грн (еквівалент 12000 євро).

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що відповідачем не було виконано в повній мірі норми, визначені ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавче провадження було закінчене при тому, що не була виплачена в повному обсязі сума справедливої сатисфакції (станом на 18.01.2022 по курсу Національного банку України 1 Євро становить 34,0121); не нарахована та не виплачена пеня в розмірі простого відсотку (simple interest) у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діяла в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти. Виплата проведена не в повному розмірі, а тому постанова про закінчення виконавчого провадження винесена старшим державним виконавцем передчасно, з порушенням норм матеріального права.

За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод високі Договірні Сторони зобов`язуються виконувати остаточні рішення ЄСПЛ в будь-яких справах, у яких вони є сторонами.

Відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком України виконати рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України, врегульовані Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Закон №3477-IV), у розмінні ст.1 якого орган представництва це орган, відповідальний за забезпечення представництва України в Європейському суді з прав людини та координацію виконання його рішень; рішення а) остаточне рішення Європейського суду з прав людини у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; б) остаточне рішення Європейського суду з прав людини щодо справедливої сатисфакції у справі проти України.

Статтею 2 Закону №3477-IV передбачено, що рішення є обов`язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції. Порядок виконання рішення визначається цим Законом, Законом України «Про виконавче провадження», іншими нормативно-правовими актами з урахуванням особливостей, що передбачені цим Законом.

Згідно із ст.3 цього Закону виконання рішення здійснюється за рахунок Державного бюджету України.

Відповідно до ст.7 Закону №3477-IV протягом десяти днів від дня отримання повідомлення Суду про набуття рішенням статусу остаточного орган представництва:

а) надсилає Стягувачеві повідомлення з роз`ясненням його права подати до державної виконавчої служби заяву про виплату відшкодування, в якій мають бути зазначені реквізити банківського рахунка для перерахування коштів;

б) надсилає до державної виконавчої служби оригінальний текст і переклад резолютивної частини остаточного рішення Суду у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції, оригінальний текст і переклад резолютивної частини остаточного рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, оригінальний текст і переклад рішення Суду щодо дружнього врегулювання у справі проти України, оригінальний текст і переклад рішення Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України. Автентичність перекладу засвідчується Органом представництва.

Державна виконавча служба упродовж десяти днів з дня надходження документів, зазначених у пункті «б» цієї частини, відкриває виконавче провадження.

Частинами 1-6 ст.8 Закону №3477-IV передбачено, що виплата Стягувачеві відшкодування має бути здійснена у тримісячний строк з моменту набуття Рішенням статусу остаточного або у строк, передбачений у Рішенні. У разі порушення строку, зазначеного в частині першій цієї статті, на суму відшкодування нараховується пеня відповідно до Рішення.

Протягом одного місяця від дня відкриття виконавчого провадження за Рішенням Орган представництва надсилає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, постанову про відкриття виконавчого провадження та документи, передбачені у пункті "б" частини першої статті 7 цього Закону.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом 10 днів від дня надходження зазначених у частині третій цієї статті документів здійснює списання на вказаний Стягувачем банківський рахунок, а в разі його відсутності - на депозитний рахунок державної виконавчої служби коштів з відповідної бюджетної програми Державного бюджету України.

Підтвердження списання відшкодування, отримане від центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та підтвердження виконання всіх вимог, зазначених у резолютивній частині остаточного рішення Суду у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції, резолютивній частині остаточного рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, у рішенні Суду щодо дружнього врегулювання у справі проти України, у рішенні Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України, є для державної виконавчої служби підставою для закінчення виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, внаслідок неповідомлення стягувачем банківського рахунку для перерахування коштів на виконання рішення ЄСПЛ, грошові кошти у сумі 360319,20 грн були 19.11.2021 перераховані боржником на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа рішення ЄСПЛ від 24.06.2021 №71848/13, що вбачається з наявного в матеріалах справи розпорядження №66149119/23 від 18.01.2022 (а.с.57).

Лише 11.01.2022 (відповідно до реєстраційного штампу вхідної кореспонденції) на адресу відповідача надійшла заява ОСОБА_1 від 29.12.2021 із інформацією щодо його банківського рахунку, на який необхідно перерахувати грошові кошти на виконання рішення ЄСПЛ від 24.06.2021 №71848/13, після чого грошові кошти, які з 19.11.2021 перебували на депозитному рахунку державної виконавчої служби, були перераховані на рахунок позивача платіжним дорученням №2549 від 18.01.2022 (а.с.58-59).

Отже, затримка надходження коштів на рахунок позивача не була наслідком протиправних дій чи зволікань з боку боржника, а виникла внаслідок бездіяльності стягувача щодо повідомлення ним боржника та державного виконавця про банківський рахунок для перерахування грошових коштів на виконання рішення ЄСПЛ від 24.06.2021 №71848/1, що свідчить про відсутність підстав для покладення на боржника відповідальності у формі пені шляхом нарахування простого відсотку (simple interest) у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку у відповідний період із додаванням до неї трьох відсоткових пунктів.

Колегія суддів звертає увагу, що станом на 19.11.2021 курс гривні щодо Євро становив 29,9688 грн за 1 Євро, таким чином на момент перерахування боржником коштів в розмірі 360319,20 грн на депозитний рахунок державної виконавчої служби вказана сума була еквівалентна 12000,00 Євро (360319,20 грн / 29,9688 (курс) = 12023,14 Євро).

Наведене свідчить про безпідставність твердження позивача щодо не проведення з ним в повному обсязі розрахунків та наявності недоплати в сумі 1406,15 Євро під час примусового виконання рішення ЄСПЛ від 24.06.2021 №71848/13 в рамках виконавчого провадження ВП №66149119.

Таким чином, спірна постанова від 28.01.2022 про закінчення виконавчого провадження ВП №66149119 з примусового виконання рішення Європейського суду з прав людини від 24.06.2021 №71748/13 винесена за наявності законодавчо визначених підстав внаслідок підтвердження списання відшкодування на депозитний рахунок державної виконавчої служби коштів з відповідної бюджетної програми Державного бюджету України у повному обсязі в розмірі коштів в розмірі 360319,20 грн (еквівалент 12000,00 Євро) з урахування офіційного курсу гривні за ставкою Національного банку України на дату такої операції 19.11.2021 (29,9688 грн за 1 Євро), у відповідності до п.5 ст.8 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів доходить висновку щодо наявності законодавчих підстав для закриття виконавчого провадження ВП №66149119 з примусового виконання рішення Європейського суду з прав людини від 24.06.2021 №71748/13, а тому спірна постанова старшого державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Сіренка С.В. від 28.01.2022 ВП №66149119 є правомірною, такою, що винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та дійшов помилкових висновків щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне його скасувати із прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Керуючись ст.ст.243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задовольнити.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 червня 2022 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Текст постанови виготовлено 29 вересня 2022 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

А.Ю.Кучма