Справа № 580/1338/21
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2022-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1338/21 Суддя (судді) першої інстанції: Валентин ГАРАЩЕНКО
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Єгорова Н.М. та Сорочка Є.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу міського голови міста Сміла Ананка Сергія Васильовича на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до міського голови міста Сміла Ананка Сергія Васильовича, третя особа: управління економічного розвитку виконавчого комітету Смілянської міської ради про скасування розпорядження та поновлення на посаді, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до міського голови міста Сміла Ананка Сергія Васильовича (далі - відповідач), в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження міського голови м. Сміли Цибка Олексія Олександровича, від 04 вересня 2020 року за № 190-к Про звільнення ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста відділу торгівлі, підприємництва та захисту прав споживачів управління економічного розвитку 04.09.2020 за нез`явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності, п.5 ст.40 КЗпП України;

- зобов`язати міського голову міста Сміла Ананка Сергія Васильовича поновити ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу торгівлі, підприємництва та захисту прав споживачів управління економічного розвитку 04 вересня 2020 року.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано розпорядження міського голови м. Сміли Цибка Олексія Олександровича , від 04 вересня 2020 року за № 190-к «Про звільнення ОСОБА_1 » з посади головного спеціаліста відділу торгівлі, підприємництва та захисту прав споживачів управління економічного розвитку. Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу торгівлі, підприємництва та захисту прав споживачів управління економічного розвитку Смілянської міської ради з 05.09.2020.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді допущено до негайного виконання. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Доводи апелянта ґрунтуються на тому, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність поважних причин для поновлення позивачу пропущеного процесуального строку звернення до суду.

Крім того, апелянт зазначає, що він як діючий міський голова не може нести персональну юридичну відповідальність за дії та прийняті рішення попереднім міським головою.

Також, апелянт зауважує, що судом не було досліджено наданих відповідачем доказів, поза увагою суду залишився факт відсутності працівника на робочому місці в період часу з 30.06.2020 по 04.09.2020, який в тому числі покладений в основу оскаржуваного розпорядження.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 28.02.2020 ОСОБА_1 призначена на посаду головного спеціаліста відділу торгівлі, підприємництва та захисту прав споживачів управління економічного розвитку виконавчого комітету Смілянської міської ради (), їй присвоєно 13-й ранг посадової особи місцевого самоврядування.

02.03.2020 ОСОБА_1 склала присягу посадової особи місцевого самоврядування та попереджена про спеціальні обмеження встановлені Законами України «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про запобігання корупції» щодо прийняття на службу в органи місцевого самоврядування та її проходження, у зв`язку з чим є посадовою особою органу місцевого самоврядування.

04.09.2020 розпорядженням міського голови Цибка О.О. № 190-к ОСОБА_1 звільнено із займаної посади за нез`явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивач звернулася до суду.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що умова щодо безперервної непрацездатності позивача упродовж чотирьох місяців підряд не дотримана, тому позивач не може бути звільнена із займаної посади на підставі п. 5 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, що вказує на незаконність прийнятого розпорядження від 04 вересня 2020 року за № 190-к. За таких обставин позивач підлягає поновленню на посаді головного спеціаліста відділу торгівлі, підприємництва та захисту прав споживачів управління економічного розвитку Смілянської міської ради з наступного дня після дати звільнення - з 05.09.2020.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 Кодексу законів про працю України від 10 грудня 1971 року №322-VIII (далі - КЗпП України) правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

За приписами частини 1 статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до п. 1 та п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є угода сторін або розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39) чи з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: нез`явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності, не рахуючи відпустки по вагітності і родах, якщо законодавством не встановлений триваліший строк збереження місця роботи (посади) при певному захворюванні. За працівниками, які втратили працездатність у зв`язку з трудовим каліцтвом або професійним захворюванням, місце роботи (посада) зберігається до відновлення працездатності або встановлення інвалідності.

Застосування пункту 5 частини першої статті 40 КЗпП України передбачає одночасну наявність двох складових диспозиції цієї правової норми - як установленого нею проміжку часу, протягом якого працівник не з`являвся на роботу, так і факту безперервної непрацездатності працівника упродовж зазначеного часу, відсутність хоча б однієї з них виключає можливість застосування згаданої норми як підстави звільнення з роботи.

Верховний Суд вже надавав тлумачення пункту 5 частини першої статті 40 КЗпП України та викладав правову позицію щодо їх застосування, зокрема у своїх постановах від 18.04.2018 у справі №809/763/14, 18.03.2020 у справі №759/10039/18, від 21.01.2021 у справі № 757/71904/17-ц.

Так, згідно з правовою позицією, сформованою у постанові Верховного Суду від 18.04.2018 у справі №809/763/14, застосування зазначеної норми передбачає одночасну наявність двох складових її диспозиції - як установленого нею проміжку часу, протягом якого працівник не з`являвся на роботу, так і факту безперервної непрацездатності працівника упродовж зазначеного часу, відсутність хоча б однієї з них виключає можливість застосування згаданої норми як підстави звільнення з роботи. Таким чином, звільнення працівника на підставі вказаної норми можливе лише після закінчення строків, зазначених у цій нормі, та за умови, що працівник не став до роботи. Вихід працівника на роботу хоча б на один день перериває чотиримісячний строк, і надалі цей строк має обчислюватися спочатку. Звільнення за цим пунктом можливе, якщо працівник унаслідок тимчасової непрацездатності (не враховуючи відпустки по вагітності та пологах) відсутній на роботі понад чотири місяці поспіль або понад установлений законодавством більш тривалий строк, протягом якого за ним зберігається місце роботи (посада) за певних захворювань. Якщо працівник став до роботи, навіть якщо до цього хворів понад зазначені строки, його звільнення вважається незаконним".

Крім того, у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19.07.2019 у справі №826/7334/16 зроблено висновок, що "звільнення працівника за пунктом 5 частини першої статті 40 КЗпП України з ініціативи керівництва підприємства можливе у разі нез`явлення працівника на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності, якщо така непрацездатність не пов`язана: з вагітністю та пологами; із захворюванням на туберкульоз; із професійним захворюванням або трудовим каліцтвом".

Згідно з пунктом 1.3 Положення про експертизу тимчасової непрацездатності, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09 квітня 2008 року №189, непрацездатність (утрата працездатності) - це стан здоров`я (функцій організму) людини, обумовлений захворюванням, травмою тощо, який унеможливлює виконання роботи визначеного обсягу, професії без шкоди для здоров`я.

Випадок тимчасової непрацездатності - тимчасова непрацездатність, яка триває безперервно від початку визначеного захворювання, травми тощо, підтверджується видачею листка непрацездатності з можливим продовженням лікування в одному або декількох закладах охорони здоров`я до відновлення працездатності, що підтверджується закриттям листка непрацездатності - «стати до роботи».

У разі, якщо особа стала непрацездатною з приводу того самого захворювання, травми до виходу на роботу або відпрацювала неповний робочий день, випадок тимчасової непрацездатності не переривається.

При виникненні іншого захворювання, травми, відпустки в зв`язку з вагітністю випадок тимчасової непрацездатності вважається новим.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, у період з 08 квітня 2020 року по 17 квітня 2020 року позивач перебувала на амбулаторному лікуванні в комунальному некомерційному підприємстві «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Смілянської міської ради амбулаторія загальної практики сімейної медицини № 5 (скорочена назва КНП «ЦПМСД» СМР АЗПСМ № 5), за якою до роботи мала приступити з 18 квітня 2020 року, що підтверджується довідкою № 2 вказаної установи.

В період з 21 квітня 2020 року по 28 травня 2020 року позивач перебувала на амбулаторному лікуванні в комунальному некомерційному підприємстві «Смілянська міська поліклініка» Смілянської міської ради (скорочена назва КНП «Смілянська МП» СМР) та до роботи мала приступити 29 травня 2020 року, що підтверджується листком непрацездатності серія АКА № 479349 від 21.04.2020 (первинний).

В період з 29 травня 2020 року по 26 червня 2020 року позивач перебувала на амбулаторному лікуванні в комунальному некомерційному підприємстві «Смілянська міська поліклініка» Смілянської міської ради (скорочена назва КНП «Смілянська МП» CMP) та до роботи мала приступити 27 червня 2020 року, що підтверджується листком непрацездатності серія АДЯ № 616432 від 11.08.2020 (первинний).

Таким чином, як вірно встановлено судом першої інстанції, період відсутності позивача на роботі, який пов`язаний із тимчасовою непрацездатністю складає вцілому 77 днів.

При цьому, вказаний період відсутності позивача на роботі періодично переривався, що підтверджується вищевказаними листками непрацездатності. Отже, строк безперервної непрацездатності позивача слід рахувати з початку видачі нового листка непрацездатності.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду про те, що умова щодо безперервної непрацездатності позивача упродовж чотирьох місяців підряд не дотримана, тому позивач не може бути звільнена із займаної посади на підставі п. 5 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

За наведених вище обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про незаконність прийнятого розпорядження від 04 вересня 2020 року за № 190-к.

Посилання апелянта на недослідження судом усіх обставин справи, що призвело до її неправильного вирішення, колегія суддів оцінює критично, з огляду на те, що судом було надано оцінку спірного розпорядження виходичи із підстав його винесення. Тобто в частині застосування п.5 ч.1 ст.40 КЗпП України. Водночас, відсутність працівника на робочому місці в період часу з 30.06.2020 по 04.09.2020 з невідомих причин не було підставою для звільнення позивача із займаної посади.

Згідно ч.1 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

В силу вимог КЗпП України незаконно звільнений працівник підлягає поновленню саме на попередній роботі, внаслідок чого судом першої інстанції обґрунтовано відхилено посилання відповідача на витяг з додатку №1 до рішення Смілянської міської ради від 18.02.2021 №8-1/VIII, відповідно до якого вбачається, що вказаним рішенням скорочено дві посади головного спеціаліста відділу торгівлі, підприємництва та захисту прав споживачів.

При цьому, в постанові Верховного Суду від 08.04.2020 у справі №808/2741/16 викладено правовий висновок, відповідно до якого у разі скорочення посади, на якій працював незаконно звільнений працівник, для виконання рішення суду роботодавець повинен поновити працівника на рівнозначній посаді або внести відповідні зміни до штатного розкладу - ввести скорочену посаду, а якщо підприємство, установа реорганізовано - рішення про поновлення працівника на роботі має бути виконано правонаступником.

За таких обставин позивач підлягає поновленню на посаді головного спеціаліста відділу торгівлі, підприємництва та захисту прав споживачів управління економічного розвитку Смілянської міської ради з наступного дня після дати звільнення - з 05.09.2020.

Посилання апелянта на пропуск позивачем строку звернення до суду та порушення судом першої інстанції норм процесуального права не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду оскаржуваного рішення. При цьому, судом першої інстанції обґрунтовано поновлено позивачу строк звернення до суду з даним адміністративним позовом, з мотивів викладених в ухвалі суду від 06.09.2021, з якими погоджується і колегія суддів.

При цьому, колегією суддів враховано, пункт 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Керуючись ст. ст. 242 - 244, 250, 308, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу міського голови міста Сміла Ананка Сергія Васильовича залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя: І.В. Федотов

Судді: Н.М. Єгорова

Є.О.Сорочко