Справа № 757/65127/21
Суддя: Калініченко О. Б.
Дата ухвалення: 2022-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2022 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Калініченко О.Б.

при секретарі Соколовській А.А.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону № 3 полку № 1 Управління патрульної поліції в м. Києві Чемусь Любомира Михайловича, Управління патрульної поліції в м. Києві, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

14.01.2022 року до Солом`янського районного суду м. Києва надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону № 3 полку № 1 УПП в м. Києві Чемусь Л.М., УПП в м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення та ухвала судді Печерського районного суду м. Києва від 09.12.2021 року про направлення справи за підсудністю.

З позову вбачається, що позивач оскаржує постанову інспектора Чемусь Л.М. серії ЕГА № 528471 від 28.11.2021 року, якою притягнуто його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 183 КУпАП.

Позивач не погоджується з постановою, вважає її незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. Пояснює, що відповідач, не перевіривши та не надавши оцінки обставинам, які зумовили телефонувати його до лінії «102», тобто, не вивчивши фактичні обставини справи, притягнув його до адміністративної відповідальності. Звертає увагу, що він скаржився на неправомірні дії з боку поліції, його виклик не можна вважати завідомо неправдивим, оскільки він повідомив про порушення своїх прав. Твердження про перебування його з ознаками сп`яніння також жодним чином не підтверджується. Вказує також про порушення правил розгляду адміністративної справи.

Враховуючи викладене, просить задовольнити позов.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28.01.2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та залучено ДПП як відповідача.

В ухвалі відповідачам було визначено строк на подання відзиву.

09.08.2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник ДПП просить у задоволенні позову відмовити, вважаючи твердження позивача хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Посилається на те, що позивач, маючи прямий умисел, свідомо, викликав по телефону спецлінії 102 службу поліції в кількості 2 рази, повідомивши неправдиву інформацію про те, що працівники поліції відмовляються складати один на одного протокол, при розмові кидав слухавку та на зворотній зв`язок не відповідав. Інспектор під час розгляду справи про адміністративне правопорушення вірно кваліфікував вчинене позивачем правопорушення та вірно застосував норми матеріального права. Оскаржувана постанова винесена у межах повноважень інспектора, в порядку та спосіб визначених КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуванням усіх обставин справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 КАС України у справах, визначених статтями 263-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 28.11.2021 року інспектором Чемусь Л.М. було складено постанову ЕГА № 528471 по справі про адміністративне правопорушення, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП у виді штрафу в розмірі 3400 грн.

Згідно з п.п. 1, 3, 4, 5, 5-1, 8, 14 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події; здійснює прийом екстрених викликів за скороченим телефонним номером 102; вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень та припиняє їх; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; вживає всіх можливих заходів для надання домедичної допомоги особам, які постраждали внаслідок кримінальних чи адміністративних правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в ситуації, небезпечній для їхнього життя чи здоров`я.

Зі змісту постанови вбачається, що позивач, знаходячись з ознаками алкогольного сп`яніння, здійснив виклик по спец. лінії 102 з неправдивим повідомленням про вчинення протиправних дій відносно нього в управлінні поліції Печерського району, зафіксовано в системі ІПНП.

Статтею 183 КУпАП встановлено відповідальність за завідомо неправдивий виклик поліції у виді накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позивач вважає постанову такою, що підлягає скасуванню, оскільки працівниками поліції не було перевірено та не надано оцінки фактичним обставинам справи.

Положеннями ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При накладенні стягнення за скоєне адміністративне правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 33 КУпАП).

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

У КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Так, згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ст. 252 цього Кодексу встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 80 КУпАП).

Зі змісту зазначених норм можна зробити висновок, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема наявність вини особи у вчиненні такого правопорушення. Відповідачі як представники державного органу, наділеного повноваженнями щодо виявлення та притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності у своїй діяльності має керуватися виключно законом та діяти відповідно до нього.

З аналізу положення ст. 247 КУпАП випливає, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Стороною відповідача у поданому відзиві зазначено про правомірність дій інспектора та винесення оскаржуваної постанови, на підтвердження чого надано витяг картки виклику за ЄО № 129131, з якої вбачається, що ОСОБА_1 , дійсно, неодноразово вночі 28.11.2021 року телефонував на спец. лінію «102» зі скаргою на дії поліції, які, за його повідомленням, відмовляються приймати заяву та складати протокол на один одного. При цьому, заявник не називав свої дані та скидав слухавку.

Слід зазначити, що диспозиція ст. 183 КУпАП передбачає об`єктивну сторону правопорушення - виклик представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

Вбачається, що за повідомленням позивача працівниками поліції було здійснено перевірку, надано оцінку обставинам, які зумовили позивача зателефонувати до спец. лінії «102», та встановлено обставини, які вказують на здійснення виклику з неправдивим повідомленням, за що встановлена адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП.

Верховний Суд у своїй постанові від 25.06.2020 року у справі № 520/2261/19 зазначив, що визначений ч. 2 ст. 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Слід також зазначити, що порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем не впливає на суть вчиненого правопорушення та не є підставою для задоволення позовних вимог. Аналогічного висновку дійшов Київський апеляційний адміністративний суд в постанові від 30.10.2017 року (справа № 761/4692/17).

Таким чином, суд вважає, що вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення доведена та у інспектора були наявні правомірні підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову та залишення рішення суб`єкта владних повноважень без змін.

Керуючись ст.ст. 9, 33, 183, 222, 245-247, 251, 252, 268 КУпАП, Законом України «Про національну поліцію», ст.ст. 2, 9, 72-78, 90, 139, 286 КАС України суд,

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до інспектора роти № 3 батальйону № 3 полку № 1 Управління патрульної поліції в м. Києві Чемусь Любомира Михайловича (м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9), Управління патрульної поліції в м. Києві (м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9), Департаменту патрульної поліції (м. Київ, вул Федора Ернста, 3, ), про визнання дій протиправними, скасування постанови, закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: