Справа № 620/17557/21
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2022-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Аліменка В.О., Кучми А.Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія» на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 травня 2022 року (справу розглянуто у порядку спрощеного провадження) у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернігівській області до Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія» про застосування заходів реагування, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року позивач, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернігівській області, звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив:

- застосувати заходи реагування у вигляді зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей, експлуатації нежитлових будівель (A-3, А1-5) Дочірнього підприємства ПрАТ «НАК «Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія» за адресою: вул. Шевченка, 15, м. Чернігів, Чернігівська область.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 травня 2022 року адміністративний позов задоволено повністю:

Застосовано заходи реагування у вигляді зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей, експлуатації нежитлових будівель (A-3, А1-5) Дочірнього підприємства ПрАТ «НАК «Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія» за адресою: вул. Шевченка, 15, м. Чернігів, Чернігівська область.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції не було дотримано норм матеріального та процесуального права, не з`ясовано повно і всебічно обставини справи.

Зокрема, апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд помилково не взяв до уваги надані докази, як докази усунення порушень, зазначених у пунктах 6, 7, 19 Акту перевірки.

Також, апелянт зазначає, що відповідач усвідомлює всю важливість забезпечення протипожежного захисту на підприємстві, повне усунення порушень, передбаченх в акті перевірки, потребує часу та фінансових вкладень.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 серпня 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія» на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 травня 2022 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернігівській області до Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія» про застосування заходів реагування та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

В прохальній частині апеляційної скарги викладено клопотання про розгляд даної справи за участі представника Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія».

Щодо заявленого відповідачем клопотання колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною другою статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Так, в даному випадку, безпосередня участь сторін у судовому засіданні, не є обов`язковою, оскільки матеріали справи містять достатньо письмових доказів для з`ясування фактичних обставин.

З огляду на положення статті 311 КАС України, враховуючи, що оскаржуване рішення ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, за наявними у справі матеріалами справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, беручи до уваги оголошений воєнний стан на всій території України, суд приходить до висновку про відсутність необхідності розгляду справи у відкритому судовому засіданні, а відтак, відсутність підстав для задоволення вищевказаного клопотання відповідача.

25 серпня 2022 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернігівській області, в якому позивач повністю підтримує правову позицію суду першої інстанції та вказує про відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.

Позивач вказує, що надані відповідачем докази, а саме договори, не є підтвердженням усунення порушень, оскільки свідчать лише про наміри останнього, в той же час, порушення є такими, що становлять загрозу життю і здоров`ю. .

Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 05.11.2021 за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання відповідачем вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки ГУ ДСНС у Чернігівській області за об`єктом, розташованим за адресою: вул. Шевченка, 15, м. Чернігів, Чернігівська область, складено Акт № 778, із якого вбачається наявність порушень вимог законодавства. Примірник вказаного Акту отримано 05.11.2021 заступником директора, що підтверджується його підписом (а.с. 10-24).

Позивачем в Акті № 778 від 05.11.2021 року зафіксовано наступні порушення:

1.Нежитлові будівлі (літ. А-3, А1-5) не обладнані системою протипожежного захисту (системою пожежної сигналізації).

2. Нежитлові будівлі (літ. А-3, А1-5) не обладнані системою протипожежного захисту (системою керування евакуюванням людей в частині системи оповіщення про пожежу та покажчиків напрямку руху).

3. Будівля гаражу (літ. Б-1) не обладнана системою протипожежного захисту (системою пожежної сигналізації).

4. В залі (позиція 504) на 5-му поверсі нежитловій будівлі (А1-5) опорядження (облицювання) стін виконано з матеріалів з невизначепими показниками щодо горючості, займистості, димоутворювальної здатності та токсичності продуктів горіння;

5. Розмір другого евакуаційного виходу з нежитлової будівлі (А 1-5) шириною менша ніж 0,8 м;

6. Приміщення щитової в підвалі нежитловій будівлі (А1-5) не відокремлено від інших за призначенням приміщень протипожежними дверима з нормованим класом вогнестійкості;

7. Виходи на горища зі сходових кліток нежитлових будівель (A-3, А1-5) виконані не через протипожежні люки 2-го типу розмірами не менше ніж 0,6x0,8 м;

8. Заповнення дверей сходових кліток у нежитлових будівлях (A3, А1-5) виконані зі скла, що дає скалки при руйнуванні;

9. В нежитлових будівлях (A-3, А1-5) системи внутрішнього протипожежного водопостачання знаходяться не в працездатному стані;

10. В залі (позиція 504) на 5-му поверсі нежитлової будівлі (А1-5) навісна шафа не пристосована для візуального огляду без її розкривання;

11. Електричні засувки не рідше двох разів на рік, а пожежні насоси - щомісяця, не перевіряються на надійність переведення з основного на резервне електропостачання (у тому числі від дизельних агрегатів) з реєстрацією результатів у журнали;

12. Керівник не пройшов навчання а перевірку знань з питань пожежної безпеки у встановленому порядку.

13. Приміщення нежитлових будівель (A-3, А1-5) не дозабезпечені первинними засобами пожежогасіння (вогнегасниками) відповідно до Правил експлуатації та типових норм належності вогнегасників, затверджених наказом МВС України від 15.01.2018 № 25;

14. Працівників не забезпечено хасобами індивідуаьного захисту органів дихання.

15. Керівник не пройшов функціональне навчання та перевірку знань з питань цивільного захисту.

16. Посадова особа, діяльність якої пов`язана з організацією і здійсненням заходів з питань цивільного захисту не пройшла функціональне навчання та перевірку знань з питань цивільного захисту.

17. Нежитлові будівлі (A-3, А1-5) не захищені від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів;

18. Приміщення насосної в підвалі нежитлової будівлі ( літ. А1-5) не відокремлено від інших за призначенням приміщень протипожежними дверима з нормованим класом вогнестійкості.

19. Приміщення вентиляційної в підвалі нежитлової будівлі (А1-5) не відокремлено від інших за призначенням приміщень протипожежними дверима з нормованим класом вогнестійкості;

20. Не пофарбовані зовнішні пожежні сходи на перепадах висот між нежитловими будівлями (літ. А-3, А1-5).

21. Не проведено технічне обслуговування вогнегасника, розташованого в приміщенні щитової підвалу нежитлової будівлі (А 1-5);

22. В нежитлових будівлях (A-3, А1-5) двері, що виходять на сходові клітки, не обладнані пристроями для самозачинення.

Враховуючи те, що під час проведення перевірки було виявлено ряд порушень правил пожежної, техногенної безпеки, цивільного захисту, які зазначені в Акті перевірки, керуючись ст. 68 Кодексу цивільного захисту України Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернігівській області звернулось з даним адміністративним позовом до суду.

Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив та зазначив, що оскільки на час розгляду справи в суді належних доказів, які б свідчили про повне усунення відповідачем порушень, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, не надано, суд дійшов висновку, що наявність наведених порушень вимог протипожежної безпеки становить реальну небезпеку і загрозу життю та здоров`ю людей. У світлі викладеного суд також зауважив, що застосовані заходи співмірні тим порушенням, які встановлено позивачем.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Спірні правовідносини врегульовані Кодексом цивільного захисту України від 02 жовтня 2012 р. № 5403-VI, Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 5 квітня 2007 р. № 877-V.

Згідно статті 64 Кодексу цивільного захисту України, центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб. Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення. До складу центрального органу виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, і його територіальних органів входять, зокрема, органи державного нагляду у сфері пожежного нагляду.

Відповідно до Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 року № 1052, Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності.

ДСНС здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

До основних завдань ДСНС України віднесено здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням і виконанням вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб.

Відповідно до статті 66 Кодексу цивільного захисту України, центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону.

Пунктом 12 частини 1 статті 67 Кодексу цивільного захисту України визначено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки віднесено звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

В силу частини 2 статті 68 Кодексу цивільного захисту України, у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 70 Кодексу цивільного захисту України, підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є: недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами.

Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути призупинені виключно за рішенням суду. Відновлення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання після призупинення можливе з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб`єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень.

Враховуючи норми законодавства та наявні у справі докази, колегія суддів зазначає, що контролюючий орган при проведенні перевірки та складанні за її наслідками розпорядчих документів, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Твердження апелянта про те, що судом першої інстанції не досліджено чи наділена особа, яка підписала акт від імені відповідача, повноваженнями представляти інтереси відповідача під час проведення заходів державного нагляду (контролю) та підписувати матеріали, що складаються за їх результатами, апеляційний суд відхиляє з огляду на наступне.

Так, матеріалами справи підтверджується, що Акт № 778 від 05.11.2021 року підписано заступником директора О.Бараненко.

Згідно з наказом Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія» від 04 листопада 2021 року № 45-В директор О.І. Любомирський відбув у відрядження на один каленжарний день 05.11.2021 року (а.с. 26).

При цьому, відповідно до наказу Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія» від 05.05.2021 року № 94-к, підписаного директором О.І. Любомирським, у разі його відсутності на підприємстві, зокрема, у випадках відрядження, виконання обов`язків директора підприємства покладається на заступника директора з економіки - Бараненка О.В., з правом підпису першої особи (а.с. 25).

Вищевикладеним спростовуються доводи апелянта про відсутність у О.Бараненко поноважень на підписання акту перевірки позивача.

Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Обов`язок держави - захищати життя людини (стаття 27 Конституції України).

Визначення небезпечного чинника міститься у пункті 26 Кодексу цивільного захисту України та означає складову частину небезпечного явища (пожежа, вибух, викидання, загроза викидання небезпечних хімічних, радіоактивних і біологічно небезпечних речовин) або процесу, що характеризується фізичною, хімічною, біологічною чи іншою дією (впливом), перевищенням нормативних показників і створює загрозу життю та/або здоров`ю людини.

Отже, законодавець пов`язує настання реальної загрози життю та здоров`ю людей від пожежі з обставинами, які можуть призвести до займання та розповсюдження вогню.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/4267/16.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що здійснивши системний аналіз виявлених та неусунутих на момент розгляду справи порушень, суд дійшов висновку, що вони можуть призвести до займання, розповсюдження вогню, виникнення аварій (катастроф) та з впливом небезпечних факторів, які породжують вказані явища, а тому відповідно до приписів статі 2 Кодексу № 5403-VI є тими обставинами, які можуть призвести до настання реальної загрози життю та здоров`ю людей.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

У рамках проведеної ГУ ДСНС України у Чернігівській області перевірки було встановлено 22 порушення.

Зі змісту матеріалів справи та апеляційної скарги вбачається, що, відповідачем частково усунені раніше виявлені контролюючим органом порушення і проведення відповідних заходів триває, що не заперечувалось позивачем.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено позивачем у відзиві на апеляційну скаргу усунення відповідачем порушень, зазначених у пунктах 4, 13, 21, 22:

4. В залі (позиція 504) на 5-му поверсі нежитловій будівлі (А1-5) опорядження (облицювання) стін виконано з матеріалів з невизначепими показниками щодо горючості, займистості, димоутворювальної здатності та токсичності продуктів горіння;

13. Приміщення нежитлових будівель (A-3, А1-5) не дозабезпечені первинними засобами пожежогасіння (вогнегасниками) відповідно до Правил експлуатації та типових норм належності вогнегасників, затверджених наказом МВС України від 15.01.2018 № 25;

21. Не проведено технічне обслуговування вогнегасника, розташованого в приміщенні щитової підвалу нежитлової будівлі (А 1-5);

22. В нежитлових будівлях (A-3, А1-5) двері, що виходять на сходові клітки, не обладнані пристроями для самозачинення.

Крім цього, суд першої інстанції встановив, а позивач не заперечував, що порушення, зазначені у пунктах 5, 8, 10 Акту перевірки ДП «Чернігівнафтогазгеологія» також усунуті.

Так, колегія суддів бере до уваги те, що відповідач не відмовляється від виправлення порушень у сфері техногенної та пожежної безпеки та те, що ДП «Чернігівнафтогазгеологія» було усунуто частину порушень, зафіксованих у акті перевірки № 778 від 05.11.2021 року.

Разом з тим, апеляційний суд наголошує, що під час розгляду і вирішення апеляційної скарги, колегія суддів враховує не послідовність дій, вчинених відповідачем з метою усунення порушень, а перевіряє чи є порушення, які продовжують існувати, такими, що створювати небезпеку для життя і здоров`я людей.

Усунення частини виявлених порушень не свідчить про відсутність загрози життю та здоров`ю людей та, як наслідок, відсутність підстав для застосування відповідних заходів реагування, оскільки не усунутими залишились ті порушення, які, перш за все, створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

Суд першої інстанції виходив з того, що докази (документи), які б підтверджували повне усунення порушень, що були виявлені під час перевірки ГУ ДСНС у Чернігівській області, відповідачем до суду не надано, в той же час, вони можуть призвести до займання, розповсюдження вогню, виникнення аварій (катастроф) та з впливом небезпечних факторів, які породжують вказані явища, а тому відповідно до приписів статі 2 Кодексу № 5403-VI є тими обставинами, які можуть призвести до настання реальної загрози життю та здоров`ю людей.

Колегія суддів звертає увагу, що такі порушення, зокрема, як системи внутрішнього протипожежного водопостачання знаходяться не в працездатному стані, будівлі не захищені від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів, самі по собі не можуть призвести до пожежі, однак, не усунення цих порушень, у разі виникнення пожежі, може створити умови, що призведуть до загибелі людей або ж нанесенню шкоди їх здоров`ю, ускладнить організацію гасіння можливої пожежі

При цьому, відповідач не заперечує той факт, що виявлені перевіркою ГУ ДСНС України у Чернігівській області порушення на об`єкті мають місце і характер цих порушень створює загрозу життю і здоров`ю працівникам підприємства.

Доводи апелянта про те, що суд помилково не взяв до уваги надані докази, як докази усунення порушень, зазначених у пунктах 6, 7, 19 Акту перевірки, апеляційний суд відхиляє, оскільки надання копій договорів є лише свідченням про наміри, однак, не є належним доказом усунення порушень.

Так, копію договорів свідчать лише про певну домовленість, однак, жодним чином не підтверджують, що роботи були дійсно безпосреньо здійснені, і виявлені порушення усунені.

До того ж, колегія суддів наголошує, що той факт, що відповідачем в подальшому продовжувались роботи з усунення порушень, не спростовує висновків суду першої інстанції про наявність підстав для застосування заходів реагування на момент ухвалення оскаржуваного рішення та не впливає на оцінку законності цього рішення.

При цьому, колегія суддів враховує, що застосування заходу реагування має тимчасовий характер, період дії якого залежить безпосередньо від факту усунення відповідачем виявлених порушень.

Відновлення діяльності після її зупинення рішенням суду в силу частини п`ятої статті 4 Закону № 877-V можливе з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб`єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень.

Тобто, внаслідок усунених порушень, якщо такі матимуть місце, відповідач не позбавлений можливості звернутися з відповідною інформацією до позивача. Надання ж судом адміністративної юрисдикції оцінки питанню, чи були усунуті виявлені порушення до висновку компетентного органу в цьому питанні є передчасним.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 31 березня 2021 року у справі № 580/3213/19.

Частиною першою статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Від наведених вище правових висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах палата, об`єднана палата або Велика Палата Верховного Суду у відповідності до статті 346 КАС не відступала, а тому підстав для їх неврахування при вирішенні даного спору немає.

Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що застосування заходів реагування у вигляді зупинення експлуатації будівлі є тимчасовим заходом, який направлений саме на попередження настання негативних наслідків, викликаних наявністю на об`єкті порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей (зокрема, постанови Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року у справі № 815/6378/17, від 19 листопада 2020 року у справі № 824/448/19-а).

До того ж, важливим є те, що відповідач є підприємством, що передбачає постійне заходження в ньому великої кількості працівників, що також лише ускладнює організацію гасіння можливої пожежі та евакуацію людей за наявності встановлених перевірками порушень.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про необхідність застосування заходів реагування, є обґрунтованим та відповідає обставинам справи на момент ухвалення оскаржуваного рішення, оскільки існуючі у відповідача порушення у сфері пожежної і техногенної безпеки, що зафіксовані в акті перевірки створюють загрозу життю і здоров`ю людей.

Стосовно доводів апелянта про те, що відповідач усвідомлює всю важливість забезпечення протипожежного захисту на підприємстві, повне усунення порушень, передбаченх в акті перевірки, потребує часу та фінансових вкладень, колегія суддів наголошує, що відсутність коштів та належного фінансування не звільняє відповідача від виконання ним імперативних норм протипожежного законодавства. Чинне законодавство не ставить в залежність необхідність в застосуванні заходів реагування від наявності чи відсутності коштів (фінансової спроможності) відповідача. Сама по собі відсутність коштів на забезпечення протипожежної та техногенної безпеки не може бути підставою для відкладення вжиття заходів щодо усунення факторів небезпеки життю, здоров`ю громадян.

За таких обставин, зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей, експлуатації нежитлових будівель (A-3, А1-5) Дочірнього підприємства ПрАТ «НАК «Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія», є пропорційною та повною мірою реагування.

Відповідно до першого речення статті 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що право кожного на життя охороняється законом. Цей припис зобов`язує державу вживати належних заходів для захисту життя осіб, які знаходиться під її юрисдикцією. Слід зазначити, що це зобов`язання повинно тлумачитися як таке, що застосовується в контексті будь-якої діяльності, публічної чи ні, в якій право на життя може бути поставлене під сумнів.

При цьому, апеляційний суд враховує, що застосований захід реагування має тимчасовий характер, період дії якого залежить безпосередньо від факту усунення відповідачем виявлених порушень. Крім того, застосований до апелянта захід реагування має також спонукаючий характер, направлений на забезпечення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а відтак не є підставою для скасування рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 травня 2022 року.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернігівській області до Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія» про застосування заходів реагування.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія» на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 травня 2022 року - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 травня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5ст.328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

А.Ю. Кучма