Справа № 947/16568/22
Суддя: Куриленко О. М.
Дата ухвалення: 2022-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-а/947/128/22
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2022 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого суді Куриленко О.М.

за участю секретаря - Баранової Ю.О.,

представника позивача Сухецької С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, інспектора лейтенанта поліції 2 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Бондарчук Вадима Станіславовича, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

01 серпня 2022 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серія ЕАР №5642876 від 21.07.2022 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.І ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього штрафу у розмірі 340 (триста сорок гривень) гривень 00 копійок. Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зіа рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у області Департаменту патрульної поліції, юридична адреса: 65114, м. Одеса, вуд. Академіка Корольова, 5, судові витрати у розмірі 496,20 гривні.

В обґрунтування свого позову посилається на те, що 21 липня 2022 року інспектором поліції 2 батальйону 3 роти УПП в Одеській області Бондарчук В.С. було винесено стосовно позивача постанову ЕАР № 5642876 про накладення адміністративного стягнення

Позивач вказує, що постанова була винесена безпідставно та з істотним порушенням його прав, не відповідає обставинам справи та вимогам закону, що і стало підставою для звернення до суду з вказаним адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 03 серпня 2022 року було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження.

13 вересня 2022 року стороною відповідача надано до суду відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення.

Представник позивача ОСОБА_1 Сухецька Світлана Михайлівна у судовому засіданні позовну заяву підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позові, та просила задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Оцінивши безпосередньо, всебічно, повно та об`єктивно досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21 липня 2022 року інспектором роти № 3 батальйону № 2 полку управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Бондарчуком Вадимом Станіславовичем було винесено постанову серії ЕАР № 5642876 у справі про адміністративне правопорушення, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 гривень за адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП України.

Так, положенням ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищеня встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил '] |і: перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З вказаної постанови вбачається, що 21.07.2022 року об 10:24 годин у м. Одеса по вул. Балківській, 117 водій керував транспортним засобом зі швидкістю 73 км/год., чим перевищив максимальне обмеження швидкості в населеному пункті на 23 км/год., чим порушив п. 12.4. Правил дорожнього руху.

Дана оставина була зафіксована лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TruCAM ІІ LTI 20/20 № ТС008449.

Як вбачається з роздруківки 14200 0721 102352.jmx, наданої відповідачем, на ній зокрема зафіксовано транспортний засіб «BMW X5» номерний знак НОМЕР_2 , що рухається 21.07.2022 року о 10 годині 23 хвилин по вул. Балківська зі швидкістю 73 км/год. Вимірювана дистанція 228,7 м. Вказана інформація також зафіксована на відеозаписі з приладу TruCAM ІІ LTI 20/20 № ТС008449, наданому відповідачем до відзиву на позов.

Відповідачем також надано суду копії Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/23906.

Зі свідоцтва про перевірку законодавчого регулювання засобу вимірювальної техніки № 22-01/23906 (а.с.94), вбачається, що за результатами перевірки встановлено, що засіб вимірювання техніки лазерний вимірювач швидкості TruCam ІІ LTI 20/20 № ТС008449, виробник LaserTechnology, Inc., США, відповідає вимогам технічної документації на вимірювач. Діапазон вимірювання швидкості - від 2 км/год. до 320 км/год. Максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах: +-2 км/год. в діапазоні від 2 км/год. до 200 км/год.; +- 1% в діапазоні від 201 км/год. до 320 км/год. Свідоцтво чинне до 08.11.2022 року.

Звертаючись до суду з позовом, позивач заперечує факт порушення ним п.12.4 ПДР в частині перевищення дозволеної швидкості руху, оскільки при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото і відеотехніка повинна бути розміщена в порядку визначеному ЗУ «Про Національну поліцію» (стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить вимогам ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію». Крім того, контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак 5.70). Відповідні вимоги закону інспектором патрульної поліції дотримані не були, на зауваження позивача щодо відсутності попереджувальних знаків, дотримання позивачем належної швидкості руху та неправильного виміру швидкості залишилися поза увагою, що призвело до незаконного притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Дослідивши в судовому засіданні наданий відповідачем до матеріалів справи відеозапис суд встановив, що працівник поліції проводив фіксацію швидкості автомобілів з руки (рук), лазерний вимірювач швидкості TruCam не був стаціонарно вмонтованим.

Зазначене обумовлено ч.2 ст.40 Закону, згідно якої інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку фіксацію повинна бути розміщена на видному місці.

Крім того, в цей момент видно значне тремтіння приладу TruCam, вібрація приладу може дати більшу похибку, а ніж передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким керував позивач.

У своєму відзиві на позовну заяву сторона відповідача вказує, що доводи позивача про те, що поліцейський використовував пристрій TruCam не стаціонарно, а іншим способом, жодними належними та допустимими доказами не підтверджується, а тому не можуть судом братись до уваги.

Таким чином, відповідач всупереч положенням ч. 2 ст. 77 КАС перекладає обов`язок доказування цієї обставини на позивача, а самостійно будь-яких доказів розміщення приладу TruCam на відповідному штативі чи у ручному режимі не надає.

З врахуванням наведеного, суд вважає, що відповідачем не доведено перед судом обставину розміщення спеціального приладу TruCam на стаціонарному штативі.

Причому суд погоджується з доводами позивача, що ручне розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію».

Так, відповідно до цієї норми закону, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі. Тобто, поліція має право монтувати/розміщувати фото- і відеотехніку, однак не передбачено права використання такої техніки без спеціального монтування та розміщення. Іншими словами, будь-яка норма закону не передбачає права поліцейського використовувати фото- і відеотехніку в ручному режимі для фіксації порушення правил дорожнього руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тому, за відсутності доказів розміщення та монтування спеціального приладу TruCam при фіксації порушення правил дорожнього руху позивачем, суд вважає, що така фіксація відбулася з порушенням порядку, який визначений приписам ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію».

На переконання суду, така обставина прямо впливає на точність визначення швидкості руху, оскільки будь-який рух руки поліцейського призводить до збільшення похибки при визначенні швидкості руху транспортного засобу.

З матеріалів справи вбачається, що швидкість автомобіля зафіксована на рівні 73 км/год., притому, що дозволена швидкість руху в населеному пункті 50 км/год, адміністративна відповідальність наступає за перевищення такої швидкості більше як на 20 км/год., а допустима похибка приладу TruCam +- 2 км/год.

Відтак, на переконання суду, допущене порушення правил розміщення спеціального приладу TruCam цілком може перебувати у причинному зв`язку з показником різниці швидкості 1 км/год., що в даному випадку має визначальне значення. І оскільки дана обставина є недоведеною зі сторони відповідача, то притягнення до адміністративної відповідальності позивача не може бути визнано як законне згідно статті 7 КУпАП.

Аргумент відповідача щодо того, що спеціальний пристрій TruCam визначено як такий, що відноситься до ручних вимірювачів швидкості і конструктивно створений як для утримання в руках так і для встановлення на триногу, суд вважає необґрунтованим, оскільки можливість застосування такого приладу для вимірювання швидкості руху цілком можлива у ручному режимі, проте застосування його з метою визначення підстав для притягнення до адміністративної відповідальності повинно відбуватися у суворій відповідності з вимогами закону. А стаття 40 Закону України «Про Національну поліцію», на переконання суду, не надає права поліцейському використовувати такий спеціальний пристрій без відповідного монтування та розміщення з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху та притягнення винних до адміністративної відповідальності.

При розгляді справи суд також враховує те, що на даний час позивач є військовослужбовцем, згідно наявної в матеріалах справи довідки військової частини НОМЕР_3 від 12 травня 2022 року № 1091, наданої в тому, що позивач використовує автомобіль «BMW X5» за завданням військової частини.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказано мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

У відповідності з ч.ч. 1-3 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі. Позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови). За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність скасування постанови серії ЕАР № 5642876 від 21.07.2022 року.

Відповідно до частини 2 статті 132 КАС України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд вважає за можливе задовольнити клопотання позивача та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - службової особи Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної полцілії на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 496,20 гривень.

На підставі викладеного, ч. 1 ст. 122, ст.ст. 251, 252, 268, 276, 278, 279, 282 Кодексу України про адміністративне правопорушення, Конституції України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 та керуючись ст.ст. 2, 6, 7, 72-77, 241, 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, інспектора лейтенанта поліції 2 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Бондарчук Вадима Станіславовича, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серія ЕАР №5642876 від 21.07.2022 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі про притягнення мене до адміністративної відповідальності за ч. І ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 340 (триста сорок гривень) гривень 00 копійок.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у області Департаменту патрульної поліції, юридична адреса: 65114, м. Одеса, вуд. Академіка Корольова, 5, судові витрати у розмірі 496,20 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Куриленко О. М.