Справа № 420/13026/21
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2022-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.,

розглянувши в письмовому провадженні справу за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) до Головного управління Держпраці в Одеській області (; адреса: просп.Шевченка, 2, м. Одеса, 65044), третя особа на стороні відповідача Головне управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП 44069166; вул.Семінарська, 5, м. Одеса, 65044) про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

26 липня 2021 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці в Одеській області, у якому позивачка просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №46ДПС/ТД-ФС від 13 травня 2021 року, винесену Головним управління Держпраці в Одеській області

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.07.2021 року справа №420/13026/21 розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалами суду:

- від 28.07.2021 року адміністративний позов залишено без руху;

- від 16.08.2021 року продовжено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви у справі;

- від 19.08.2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі; постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

В обґрунтування позовних вимог ФОП ОСОБА_1 зазначила, що наказом від 19.03.2021 року №1617-п ) зобов`язано провести фактичну перевірку позивача за адресою господарського об`єкту АДРЕСА_2 . За цією адресою також здійснює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_2 . Службовими особами ГУ ДПС в Одеській області фактично була проведена перевірка у ФОП ОСОБА_2 та під час перевірки ОСОБА_3 неодноразово зазначала інспекторам, що являється фізичною особою-підприємцем та сплачує щомісячно податки, проте даний факт службовими особами не був прийнятий до уваги. За результатами фактичної перевірки був складений Акт (довідка) фактичної перевірки від 08.04.2021 року №7220/15/07/РРО/ НОМЕР_2 , в якому зазначено, що в ході проведення перевірки встановлено використання праці найманої особи без належного оформлення, трудових відносин та виплати роботодавцем доходів у вигляді заробітної плати без виплати податків до бюджету, а саме: ОСОБА_2 допущена до роботи без оформлення наказом та повідомленням про прийняття працівника на роботу до органів ДПС не подавалося. Акт від 08.04.2021 року був надісланий до ГУ Держпраці в Одеській області, яке 13.05.2021 року прийняло постанову 46ДПС/ТД-ФС про накладення штрафу на позивача за допуск працівника до роботи без трудового договору у розмірі 60000грн. Оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки ОСОБА_2 не працювала у ФОП ОСОБА_1 , а здійснювала свою підприємницьку діяльність у тому ж приміщенні, що і позивач на підставі договору оренди приміщення згідно Свідоцтва платника єдиного податку.

17.09.2021 року відповідач подав суду відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначив, що:

- до Акту (довідки) від 09.04.2021 року долучено письмове пояснення ОСОБА_2 , в якому вона особисто повідомляє про те, що працює на ФОП ОСОБА_1 з 2013 року, зазначила, що працює на посаді продавця в магазині ОСОБА_4 ;

- позивачем жодних документів щодо оформлення трудових відносин з ОСОБА_2 в ході проведення фактичної перевірки співробітниками ГУ ДПС в Одеській області представлено не було. Після отримання Акту перевірки ГУ Держпраці в Одеській області було встановлено, що позивачем використовувалась праця однієї особи без належного оформлення трудового договору, а саме ОСОБА_2 ;

- оскаржувану постанову прийнято 13.05.2021 року, а звернення ФОП ОСОБА_1 від 05.05.2021 року із матеріалами відносно ОСОБА_2 отримані управлінням 28.05.2021 року, тобто вже після дослідження наявних матеріалів та прийняття оскаржуваної постанови.

13.10.2021 року позивач подала суду відповідь на відзив, у якій, зокрема, зазначила, що на адвокатський запит представника позивача Бикова В.У. надала відповідь від 04.08.2021 року, в якій зазначила, що пояснення від 01.04.2021 року вона написала під тиском державного інспектора Васильєвої Ірини, яка продиктувала їх текст, зазначений у поясненнях. Для підтвердження тих обставин, що ОСОБА_2 здійснює самостійну підприємницьку діяльність за адресою; АДРЕСА_2 , магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » необхідно викликати свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

До відповіді на відзив позивачем додано заяву про виклик свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та клопотання про розгляд справи за правилами загального провадження.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 13.10.2021 року залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління ДПС в Одеській області (як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України як правонаступника); постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі та призначено підготовче засідання на 02.11.2021 року.

18.10.2021 року відповідач подав суду заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив, що ГУ Держпраці в Одеській області працює тільки з матеріалами справи, які було отримано від ГУ ДПС в Одеській області після проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 , а тому надавати пояснення та оцінку обставинам, які відбувалися під час самої перевірки, крім даних, що містяться вже в Акті фактичної перевірки, не входить до повноважень Головного управління. Пояснення ОСОБА_2 від 04.08.2021 року не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки вони складені після проведення перевірки та після прийняття відповідачем оскаржуваної постанови.

Підготовче засідання, призначене на 02.11.2021 року було відкладено на 17.11.2021 року.

17.11.2021 року ГУ ДПС в Одеській області подало суду письмові пояснення, в яких просило відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначило, що встановлення використання праці найманої особи ( ОСОБА_2 ) без належного оформлення трудових відносин підтверджено поясненнями ОСОБА_2 , в яких вона зазначила, що здійснювала реалізацію пляшки пива «Львівське» по ціні 48грн., чек не надала під час реалізації.

Ухвалою суду від 17.11.2021 року задоволено клопотання представника позивача про виклик свідків; постановлено викликати у якості свідків у справі №420/13026/21 ОСОБА_2 ; ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ; закрито підготовче засідання у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 08.12.2021 року.

Судове засідання, призначене на 08.12.2021 року не відбулось у зв`язку із перебуванням судді М.М. Аракелян у відпусті та було перенесено на 12.01.2022 року, а потім на 01.02.2022 року у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді.

Судове засідання, призначене на 01.02.2022 року не відбулось у зв`язку із карантинними обмеженнями, введеними наказом голови суду №5-ОСДС від 31.01.2022 року та було перенесено на 23.02.2022 року.

У судовому засідання 23.02.2022 року судом були заслухані пояснення представників учасників справи, допитано свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та оголошено перерву до 03.03.2022 року.

Судове засідання,призначене на 03.03.2022 року не відбулось у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні та припиненням розгляду справ у відкритих судових засіданнях в Одеському окружному адміністративному суді.

05.08.2022 року у справі було призначене судове засідання на 14.09.2022 року.

14.09.2022 року позивач подала суду заяву про розгляд справи в письмовому провадженні, а також заяву про часткове залишення без розгляду заяви про виклик свідка, в якій вказала, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану наразі неможливо забезпечити явку свідка ОСОБА_6 у судове засідання.

У судове засідання 14.09.2022 року представники учасників справи не з`явились, були повідомлені про час та день слухання справи в Одеському окружному адміністративному суді.

Керуючись п.9 ст. 205 КАС України судом було прийнято рішення продовжити розгляд справи в письмовому провадженні, без заслуховування пояснень свідка ОСОБА_6 відповідно до ст.206 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Згідно свідоцтва платника єдиного податку серія Б818719 Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 є платником єдиного податку; вид господарської діяльності - 47.29 Роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах; місце провадження господарської діяльності с.Красне, магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (т.1, а.с.23).

29.09.2020 року між ФОП ОСОБА_1 (Орендодавець) та ФОП ОСОБА_2 (Орендар) був укладений договір оренди приміщення, за умовами п.п.1.1, 1.2, 2.1, 10.3 якого Орендодавець зобов`язується передати Орендарю у строкове платне приміщення, а Орендар зобов`язується прийняти у строкове платне користування приміщення за адресою: Одеська область, Тарутинський район, с.Красне, магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та сплачувати орендну плату. Приміщення, що орендується, надається Орендарю для роздрібної торгівлі. Строк цього Договору починає свій перебіг 01.09.2020 року та закінчується 1 вересня 2021 року (т.1, а.с.30-32).

19.03.2021 року Головним управлінням ДПС України було видано наказ №1617-п про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , податкова адреса АДРЕСА_3 , за адресою господарського об`єкту АДРЕСА_2 з 30.03.2021 року тривалістю 10 днів з метою здійснення контролю щодо дотримання норм законодавства в частині: обліку, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв, та тютюнових виробів; цільового використання пального, спирту етилового платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством сфері виробництва і обігу спирту, алкоголічних напоїв та тютюнових виробів пального; здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального або спирту етилового без реєстрації таких суб`єкти платниками акцизного податку (т.1, а.с.6).

01.04.2021 року інспекторами ГУ ДПС в Одеській області на підставі доповідної записки (т.1, а.с.186 та Наказу)проведено перевірку господарської одиниці магазин-кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташована за адресою: АДРЕСА_2 суб`єкта господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 .

За наслідками перевірки складено Акт (довідку) фактичної перевірки №7220/15/07/РРО/ НОМЕР_3 від 09.04.2021 року, у якому зафіксовано, зокрема порушення: «В ході проведення фактичної перевірки встановлено використання праці найманої особи без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцем доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а саме: ОСОБА_2 допущена до роботи без оформлення наказом та повідомленням про прийняття працівника на роботу до органів ДПС не подавалося».

У Акті зазначено, що перевірка проводилась у присутності продавця ОСОБА_2 та адвоката Кедик Вероніки Василівни (а.1,а.с.8-11).

Інспекторами ГУ ДПС в Одеській області був складений Акт, що засвідчує факт відмови від підписання акта (довідки) перевірки №96/15-32-07-06 від 08.04.2021 року, у якому зазначено, що ФОП ОСОБА_1 відмовилась поставити свій підпис на Акті перевірки (т.1, а.с.193).

01.04.2021 року ОСОБА_7 написала пояснення, в яких зазначила, що вона є продавцем магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », працює у ФОП ОСОБА_1 з 2013 року, заробітна плата складає 4500грн. 01.04.2021 року вона перебуваючи на робочому місці в магазині реалізувала пляшку пива «Львівське» 2л. за ціною 48грн., касовий чек не видала, оскільки у магазині була черга (т.1, а.с.113).

20.04.2021 року ГУ ДПС в Одеській області надіслало ГУ Держпраці в Одеській області Акт (довідку) фактичної перевірки №7220/15/07/РРО/ НОМЕР_3 від 09.04.2021 року для подальшого реагування та вжиття заходів в межах компетенції (т.1,а.с.108-112).

22.04.2021 року головний державний інспектор відділу з питань праці та заробітної плати Управління з питань праці ГУ Держпраці в Одеській області склала на ім`я начальника ГУ Держпраці в Одеській області службову записку, в якій висвітлила обставини проведення з 01.04.2021 року по 08.04.2021 року фактичної перевірки кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та зазначила, що ФОП ОСОБА_8 жодних документів щодо оформлення трудових відносин з гр. ОСОБА_2 в ході проведення фактичної перевірки співробітниками ГУ ДПС в Одеській області представлено не було. З урахуванням викладеного до ФОП ОСОБА_1 на підставі вимог ч.1 ст.265 КЗпП України застосовується відповідальність законодавства про працю в частині фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) (т.1, а.с.103-105).

23.04.2021 року ГУ Держпраці в Одеській області надіслало ФОП Кедик Повідомлення №15/01-40-3758 про розгляд справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (т.1, а.с.12).

05.05.2021 року ФОП ОСОБА_1 надіслала ГУ Держпраці в Одеській області пояснення, в яких зазначила, що ОСОБА_7 є фізичною особою-підприємцем з 2013 року та орендує у позивача приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 »; відповідно до свідоцтва платника єдиного податку серія НОМЕР_4 місце провадження господарської діяльності ОСОБА_2 знаходиться за адресою:68552, Одеська область, Тарутинський район, село Красне, магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Вказані обставини виключають виникнення трудових відносин між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . В додатки до заяви додані, зокрема, копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серія АААВ №705906 ОСОБА_2 та копія свідоцтва платника єдиного податку серія НОМЕР_4 ОСОБА_2 , копія договору оренди нерухомого майна від 29.09.2020 року (т.1, а.с.15-17). Вказані пояснення отримані відповідачем 28.05.2022 року (т.1, а.с.19)

13.05.2021 року Головне управління Держпраці в Одеській області прийняло постанову №46ДПС/ТД-ФС, якою кepyючиcь статтею 265 Кодексу законів про працю України, статтею 53 Закону України «Про зайнятість населення», частиною третьою статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 лиш року № 509 (зі змінами), та на підставі абзацу 2 частини 2 статті 265 Кодексу Законів про працю України, за яким суб`єкти господарювання несуть відповідальність у вигляді штрафу у разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків наклала на ФОП ОСОБА_1 штраф у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення 60000грн. (т.1, а.с.20-22).

13.05.2021 року вищезазначена постанова була направлена позивачу (т.1, а.с.19).

30.06.2021 року відповідач надіслав позивачу лист, в якому зазначив, що лист звернення позивача від 05.05.2021 року надійшов до відповідача 28.05.2021 року (т.1, а.с.122-123).

04.08.2021 року ОСОБА_7 написала пояснення на ім`я ОСОБА_1 , в яких зазначила, що 01.04.2021 року проводилась фактична перевірка магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». В ході фактичної перевірки державний інспектор ГУДПС в Одеській області ОСОБА_9 продиктувала їй текст, який зазначений в поясненні від 01.04.2021р. Під її тиском ОСОБА_2 написала дане пояснення. Насправді ОСОБА_7 не працює у ФОП ОСОБА_1 , а орендує у неї приміщення за договором оренди та самостійно здійснює підприємницьку діяльність у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». ОСОБА_7 заперечує усе написане у поясненнях від 01.04.2021 року (т.1, а.с.134-135).

Не погоджуючись із постановою ГУ Держпраці в Одеській області від 13.05.2021 року, позивач звернулася до суду із даним позовом.

Вирішуючи даний спір, суд виходить із наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст.3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до ст.4 КЗпП України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Статтею 5-1 КЗпП України визначено, що держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України: вільний вибір виду діяльності; безплатне сприяння державними службами зайнятості у підборі підходящої роботи і працевлаштуванні відповідно до покликання, здібностей, професійної підготовки, освіти, з урахуванням суспільних потреб; надання підприємствами, установами, організаціями відповідно до їх попередньо поданих заявок роботи за фахом випускникам державних вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладів; безплатне навчання безробітних нових професій, перепідготовку в навчальних закладах або у системі державної служби зайнятості з виплатою стипендії; компенсацію відповідно до законодавства матеріальних витрат у зв`язку з направленням на роботу в іншу місцевість; правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 96 (далі - Положення № 96) державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

За приписами п.п. 9 пункту 4 Положення № 96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль, зокрема, за дотриманням вимог законодавства про працю, зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи.

Підпунктом 2 пункту 6 Положення про Головне управління Держпраці в Одеській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань праці від 22.06.2017 № 75, встановлено, що Головне управління Держпраці в Одеській області для виконання покладених на нього завдань має право: отримувати в установленому законодавством порядку від установ, організацій усіх форм власності та їх посадових осіб інформацію, документи та інші матеріали, необхідні для виконання покладених завдань.

Відповідно до ст. 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі, зокрема:

недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення (абз.7).

Штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У разі сплати юридичною особою або фізичною особою - підприємцем, яка використовує найману працю, 50 відсотків розміру штрафу протягом 10 банківських днів з дня вручення постанови про накладення штрафу за порушення вимог законодавства про працю, передбаченого цією статтею, така постанова вважається виконаною.

У разі виконання припису центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та усунення виявлених порушень, передбачених абзацами четвертим - шостим, дев`ятим частини другої цієї статті, у визначені приписом строки заходи щодо притягнення до відповідальності не застосовуються.

Заходи щодо притягнення до відповідальності за вчинення порушення, передбаченого абзацами другим, третім, сьомим, восьмим, десятим частини другої цієї статті, застосовуються одночасно із винесенням припису незалежно від факту усунення виявлених при проведенні перевірки порушень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 р. № 509 затверджено Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (далі Порядок №509).

Цей Порядок визначає механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України Про зайнятість населення (далі - штрафи).

Штрафи накладаються на підставі:

рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;

акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю або зайнятість населення, здійсненого у зв`язку з невиконанням вимог припису;

акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників;

акта про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування;

акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінекономіки, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів з дня складення суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або вручається його представникові, про що на примірнику робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого суб`єкта господарювання або роботодавця чи їх представника. У разі надсилання примірника постанови засобами поштового зв`язку в матеріалах справи робиться відповідна позначка.

У межах розгляду даної справи судом надається оцінка порушення трудового законодавства, які зазначені в акті фактичної перевірки ГУ ДПС в Одеській області від 08.04.2021 року №7220/15/07/РРО/ та які стали підставою для винесення відповідачем оскаржуваної постанови.

Згідно із частиною першою статті 21 Кодексу законів про працю України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як вже встановлено судом, відповідно до акта та спірної постанови про накладення штрафу у ході перевірки посадовими особами ГУ ДПС в Одеській області проведеної у період з 01.04.2021 року по 08.04.2021 року було встановлено, що в ході проведення фактичної перевірки встановлено використання праці найманої особи без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцем доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а саме: ОСОБА_2 допущена до роботи без оформлення наказом та повідомлення про прийняття працівника на роботу до органів ДПС не подавалося ФОП ОСОБА_1 .

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є фізичною-особою підприємцем, здійснювала станом на 01.04.2021 року самостійну господарську діяльність у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яке орендувала у ОСОБА_1 за договором оренди приміщення від 29.09.2020 року.

На підтвердження вказаних обставин позивачем надано до суду:

- договір оренди приміщення від 29.09.2020 року (кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 »), укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (т.1, а.с.30-32) (термін оренди 12 місяців);

- копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про реєстрацію ФОП ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1,а.с.71);

- податкові декларації платника єдиного податку ФОП ОСОБА_2 за 2017-2020 роки (т.1,а.с.72-79);

- свідоцтво платника єдиного податку серія Б818719, згідно якого Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 є платником єдиного податку; вид господарської діяльності - 47.29 Роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах; місце провадження господарської діяльності с.Красне, магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (т.1, а.с.23).

Суд зазначає, що штраф, який застосовано відповідачем до позивача у розмірі 60000грн. є суттєвим втручанням у майновий стан позивача, у зв`язку з чим відповідач при застосуванні до особи таких санкцій повинен приймати рішення лише за наявності беззаперечних доказів вини особи.

Допитана у судовому засіданні 23.02.2022 року у якості свідка ОСОБА_2 пояснила суду, що вона є фізичною особою-підприємцем, орендує приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з 2014 року за відповідним договором оренди та здійснює підприємницьку діяльність у цьому магазині продає непідакцизні товари. Магазин поділений на дві частини, в іншій частині свою підприємницьку діяльність здійснює ФОП ОСОБА_1 01.04.2021 року до магазину увійшов чоловік, наполегливо просив продати йому пляшку пива. ОСОБА_1 у цей час була відсутня у магазині та оскільки склалась черга із покупців у магазині, ОСОБА_2 продала цьому чоловіку 2-х літрову пляшку пива «Львівське». Таке сталося вперше, ОСОБА_1 не дозволяла їй продавати алкогольні напої покупцям. Чоловік вийшов, через деякий час повернувся із жінкою, вони представились працівниками податкової, пред`явивши при цьому відповідні посвідчення (наказ на проведення перевірки та направлення не надавались). ОСОБА_2 перебувала у нервовому стані, оскільки з 2014 року не було жодної перевірки; працівники податкової продиктували їй зміст пояснень, які були нею написані 01.04.2021 року, пояснення були написані під тиском податківців. Сума 4500грн., яка зазначена у цих поясненнях це гроші (прибуток), які щомісячно приблизно ОСОБА_2 отримує від своєї господарської діяльності, ОСОБА_1 не платить їй жодних коштів. Коли податківці виходили з магазину, ОСОБА_2 зазначила, що вона також здійснює підприємницьку діяльність у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », проте податківці цього не почули.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні 23.02.2022 року пояснила суду, що їй відомо, що у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » підприємницьку діяльність здійснюють дві особи ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 . Магазин поділений на дві частини в одній працює ОСОБА_1 , в іншій ОСОБА_2 , яка не реалізує алкогольні товари, а продає лише продукти харчування.

З урахуванням наявності у ОСОБА_2 статусу фізичної особи-підприємця та здійснення нею власної господарської діяльності у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на підставі відповідного договору оренди приміщення, висновок ГУ ДПС в Одеській області про те, що ОСОБА_2 працювала у ФОП ОСОБА_1 продавцем без оформлення трудового договору не підтверджується матеріалами справи.

Суд зазначає, що обслуговування ФОП ОСОБА_2 відвідувача у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » під час фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 , не може свідчити про трудовий характер правовідносин між нею та позивачем, оскільки ОСОБА_2 показала суду, що ОСОБА_1 не надавала їй дозволу на реалізацію своєї продукції (алкогольних напоїв).

Крім того, як встановлено судом, ФОП ОСОБА_1 була відсутня під час проведення перевірки посадовими особами ГУ ДПС в Одеській області, у Акті від 08.04.2021 року зазначено, що перевірка проводилась у присутності «продавця» ОСОБА_2 та адвоката Кедик Вероніки Василівни, в той час як посадовцями ГУ ДПС в Одеській області був складений Акт відмови від підпису Акту від 08.04.2021 року саме ФОП ОСОБА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що позивачем були вчинені дії на доведення відповідачу обставини відсутності між нею та ОСОБА_2 трудових відносин 05.05.2021 року позивач надіслала ГУ Держпраці Одеської області пояснення із наданням підтверджуючих документів (договорів оренди, свідоцтво платника єдиного податку серія Б818719, тощо). Проте ці документи надійшли до відповідача лише 28.05.2021 року, тобто після прийняття відповідачем 13.05.2021 року оскаржуваної постанови, та, як наслідок, не були враховані при її прийнятті.

Відповідно до п.80.1, 80.2.7 ст.80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Як убачається із змісту доповідної записки від 09.03.2021 року (т.1, а.с.186-187) предмет перевірки ФОП ОСОБА_1 був обмежений питаннями, висвітленими у п.п.80.2.2, 80.2.5 ст.80 ПК України, тобто:

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (п.п.80.2.2 п.80.2);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального (п.п.80.2.5 п.80.2).

Питання проведення фактичної перевірки згідно п.п.80.2.7 п.80.2 ст.80 ПК України ані доповідна записка, ані Наказ від 19.03.2021 року не містили, отже ГУ ДПС в Одеській області вийшло за межі предмету фактичної перевірки, не маючи інформації щодо порушень ФОП ОСОБА_1 трудового законодавства.

При цьому згідно п.80.6 ст.80 ПК України під час проведення фактичної перевірки в частині дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), в тому числі тим, яким установлено випробування, перевіряється наявність належного оформлення трудових відносин, з`ясовуються питання щодо ведення обліку роботи, виконаної працівником, обліку витрат на оплату праці, відомості про оплату праці працівника. Для з`ясування факту належного оформлення трудових відносин з працівником, який здійснює трудову діяльність, можуть використовуватися документи, що посвідчують особу, або інші документи, які дають змогу її ідентифікувати (посадове посвідчення, посвідчення водія, санітарна книжка тощо).

Проте контрольна розрахункова операція згідно п.80.4 ст.80 ПК України може бути здійснена перед початком фактичної перевірки з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, а не дотримання роботодавцем законодавства про працю.

Отже Акт фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 не є належним та допустимим доказом порушення нею вимог законодавства у сфері використання праці найманих осіб.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є обґрунтованими, а оскаржувана постанова - протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки встановлює відповідальність за порушення, вчинення якого не доведено відповідачем.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа "РуїзТоріха проти Іспанії" (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене позов підлягає задоволенню у повному обсязі, а доводи відповідача та третьої особи суд відхиляє з наведених мотивів.

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Позивачем сплачено судовий збір за подання даного позову у сумі 908 грн. (а.с.40), ці витрати суд покладає на відповідача згідно ч.1 ст.139 КАС України.

Суд дійшов висновку про стягнення з Головного управління Держпраці в Одеській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Керуючись ст. ст. 139, 242-246, 255, 295, 297 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) до Головного управління Держпраці в Одеській області (; адреса: просп. Шевченка, 2, м. Одеса, 65044), третя особа на стороні відповідача Головне управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП 44069166; вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу №46ДПС/ТД-ФС від 13 травня 2021 року, винесену Головним управління Держпраці в Одеській області стосовно ФОП ОСОБА_1 .

Стягнути з Головного управління Держпраці в Одеській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 908(дев`ятсот вісім)грн.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст.293, 295 КАС України, до П`ятого апеляційного адміністративного суду

Суддя М.М.Аракелян