Справа № 580/8199/21
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2022-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/8199/21 Суддя (судді) першої інстанції: Анжеліка БАБИЧ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 січня 2022 року (справу розглянуто в порядку спрощеного провадження) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними і скасування рішень та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати протиправними та скасувати вимоги відповідача про сплату боргу (недоїмки) від 06.02.2019 №Ф-4307-50 в сумі 18276,72грн, від 12.02.2020 №Ф-4307-50 в сумі 29293,44грн, від 17.11.2020 №Ф-4307-50 в сумі 35588,74грн, від 10.02.2021 №Ф-4307-50 в сумі 37788,74грн;

- зобов`язати відповідача виключити з інтегрованої картки платника (ІКП) заборгованість з єдиного соціального внеску позивача у розмірі 37788,44грн.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 05 січня 2022 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та порушено норми матеріального права.

Зокрема, апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що позивач у спірний період перебував у Польщі.

Також, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не надано правової оцінки порушення податковим органом процедури винесення оскаржуваних вимог в частині дотримання строку їх винесення, що як наслідок поклало на особу надмірний тягар за сплати відповідної суми.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 серпня 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 січня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними і скасування рішень та зобов`язання вчинити дії та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Від Головного управління ДПС у Черкаській області відзив на апеляційну скаргу не надходив, відповідач був повідомлений про розгляд справи через систему Електронний суд, що підтверджується довідкою.

Правова позиція щодо відсутності обов`язку щодо вручення судового рішення в паперовій формі за умови направленння та доставлення до електронного кабінету суб`єкта владних повноважень підтримана Верховним Судом у постанові від 10 серпня 2022 року у справі №440/931/21 за аналогічних правовідносин.

Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань підтверджується, що позивач зареєстрований як фізична особо-підприємець з 24.12.2004. Основний вид економічної діяльності - « 51.61.0 ОПТОВА ТОРГІВЛЯ ВЕРСТАТАМИ».

З відомостей в ЄДРПОУ суд установив, що позивач припинив підприємницьку діяльність 26.05.2021, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідач сформував позивачу вимоги №Ф-4307-50-У та №Ф-4307-50 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску:

від 06.02.2019 на загальну суму 18276,72 грн, яку у лютому 2019 року надіслав позивачу за його адресою, вказаною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань;

від 12.02.2020 на загальну суму 29293,44грн, яку 20.02.2020 надіслав позивачу за його адресою, вказаною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань;

від 17.11.2020 на загальну суму 35588,74грн, яку 25.11.2020 надіслав позивачу за його адресою, вказаною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань;

від 10.02.2021 на загальну суму 37788,74грн, яку 01.03.2021 надіслав позивачу за його адресою, вказаною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Всі рекомендовані листи повернулися відповідачу з довідками про причини невручення за закінченням терміну зберігання.

Перебування позивача у Польщі підтверджено виключно щодо періодів: щодо візи на 18.04.2019-11.10.2019 підтверджується використання, а саме перетин кордону згідно зі штампами прикордонної служби 12.05.2019-08.10.2019, щодо 25.10.2020-22.04.2021 - перетин 30.10.2020-24.04.2021, щодо 15.06.2021-07.06.2022 - перетин 21.06.2021.

Заявою про доручення виконання робіт іноземцеві підтверджується, що позивачу доручено посаду та вид роботи, яку він виконуватиме за кордоном, а саме працівник виробництва - ручний пакувальник. У заяві вказано період, на який суб`єкт доручає іноземцю, тобто позивачу виконання робіт, а саме від 25.10.2020 до 22.04.2021.

Надалі відповідач звертався до Центрального відділу Державної виконавчої служби міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області заявами про відкриття виконавчого провадження:

від 25.04.2019 №13694/23-00-17-02-017 для виконання вимоги від 06.02.2019 №Ф-4307-50-У про стягнення заборгованості з позивача на користь ДПІ у м.Черкасах на суму 18276,72 грн;

від 03.06.2021 №4479/5/23-00-13-0217 для виконання вимоги від 27.04.2021 №Ф-4307-50-У про стягнення заборгованості з позивача на користь відповідача на суму 19512,02 грн

11.08.2021 вих.№б/н адвокат Горщар С.В. звернувся до відповідача з адвокатським запитом про надання інформації та копій документів, в якому просив протягом п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати:

інформацію щодо підстав нарахування позивачу єдиного соціального внеску;

інформацію про взяття на облік податковими органами позивача як фізичну особо-підприємця;

зворотній бік інтегрованої картки платника позивача з єдиного соціального внеску за період з 01.01.2013 з повним описом графи «Опис операції»;

копії вимоги зі сплати недоїмки з єдиного внеску (або корінці до них) винесених щодо позивача, починаючи з 2013 року та докази їх надсилання на податкову адресу платника;

інформацію щодо звернення вищезазначених вимог до стягнення.

Відповідач листом від 28.08.2021 №17127/6/23-00-24-0326 повідомив. Позивач перебував на обліку у відповідача з 29.12.2004 до 26.05.2021 як платник податків на загальних підставах (загальна система оподаткування). За період перебування позивача на загальній системі оподаткування ДПС України в автоматичному режимі були проведені нарахування з єдиного внеску:

09.02.2018 в сумі 8448,00 грн (за 2017 рік);

19.04.2018 в сумі 2457,18грн (за І квартал 2018 року);

19.07.2018 в сумі 2457,18 грн (за ІІ квартал 2018 року);

19.10.2018 в сумі 2457,18 грн (за ІІІ квартал 2018 року);

19.01.2019 в сумі 2457,18 грн (за ІV квартал 2018 року);

19.04.2019 в сумі 2754,18 грн (за І квартал 2019 року);

19.07.2019 в сумі 2754,18 грн (за ІІ квартал 2019 року);

19.10.2019 в сумі 2754,18 грн (за ІІІ квартал 2019 року);

19.01.2020 в сумі 2754,18 грн (за ІV квартал 2019 року);

19.04.2020 в сумі 2078,12 грн (за І квартал 2020 року);

19.07.2020 в сумі 1039,06 грн (за ІІ квартал 2020 року);

19.10.2020 в сумі 3178,12 грн (за ІІІ квартал 2020 року);

19.01.2021 в сумі 2200,00 грн (за ІV квартал 2020 року).

У позивача в результаті несплати єдиного внеску виникла заборгованість. Тому відповідач сформував вимоги про сплату боргу (недоїмки) та направив поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення: від 10.02.2021 №Ф-4307-50, від 17.11.2020 №Ф-4307-50, від 12.02.2021 №Ф-4307-50, від 06.02.2019 №Ф-4307-50. Однак всі рекомендовані листи повернулись за закінченням встановленого строку зберігання. Дата повернення рахується датою вручення вимоги про сплату боргу (недоїмки). Станом на 28.08.2021 за позивачем рахується недоїмка з єдиного внеску в сумі 37788,74 грн (не враховуючи пеню та штрафні санкції, які виникнуть після сплати боргу).

Згідно з відомостями інтегрованої картки відповідача щодо позивача обліковано станом на 31.01.2021 недоїмку в сумі 37788,74 грн, яка виникла внаслідок нарахування відповідачем єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ФОП, в т.ч.. на спрощеній системі та фермерам. Протягом 2018, 2019, 2020 та 2021 років недоїмка не сплачена.

Вважаючи вимоги відповідача про сплату боргу протиправними, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Суд першої інстанції у задоволенні адміністративного позову відмовив та зазначив, що перебування позивача за кордоном та нездійснення ним підприємницької діяльності не звільняє його від нарахування та сплати ЄСВ.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що докази сплати роботодавцем ЄСВ не підтверджені сукупністю належних та достовірних доказів.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначається Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон №2464).

Підпунктом 1 частини другої статті 6 Закону № 2464 визначено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 7 зазначеного Закону єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4,5 та 5-1частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. Відповідно до абз. 3 ч. 8 ст. 9 платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Крім того, єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (частина 12 статті 9 Закону №2464).

Згідно ч.3 статті 9 Закону № 2464 обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до підпункту 6 частини першої статті 1 Закону № 2464 недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Частинами 3 та 4 ст.25 Закону № 2464 передбачено, що суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначає Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 № 449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 04.05.2018 № 469) (далі - Інструкція № 449).

Згідно пункту 1 розділу VI Інструкції № 449 до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

У відповідності до п. 3 розділу VI Інструкції, органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:

- дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів;

- платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

- платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається):

- платникам, зазначеним у підпунктах 1 та 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом десяти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій);

- платникам, зазначеним у підпунктах 3 та 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом п`ятнадцяти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Пунктом ж 4 вказаного розділу Інструкції визначено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

З аналізу наведених вище положень слідує, що у разі наявності у платника на кінець календарного місяця недоїмки зі сплати єдиного внеску фіскальний орган на підставі даних звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу формує та надсилає (вручає) платнику вимогу про сплату боргу (недоїмки) на суму такої недоїмки.

Відповідач зазначає, що у позивача в інтегрованій картці в результаті несплати єдиного внеску виникла заборгованість, станом на 28.08.2021 за позивачем рахується недоїмка з єдиного внеску в сумі 37788,74 грн. Відповідач вказав, що податковим органом в автоматичному режимі були проведені нарахування з єдиного внеску: 09.02.2018 в сумі 8448,00 грн (за 2017 рік); 19.04.2018 в сумі 2457,18грн (за І квартал 2018 року); 19.07.2018 в сумі 2457,18 грн (за ІІ квартал 2018 року); 19.10.2018 в сумі 2457,18 грн (за ІІІ квартал 2018 року); 19.01.2019 в сумі 2457,18 грн (за ІV квартал 2018 року); 19.04.2019 в сумі 2754,18 грн (за І квартал 2019 року); 19.07.2019 в сумі 2754,18 грн (за ІІ квартал 2019 року); 19.10.2019 в сумі 2754,18 грн (за ІІІ квартал 2019 року); 19.01.2020 в сумі 2754,18 грн (за ІV квартал 2019 року); 19.04.2020 в сумі 2078,12 грн (за І квартал 2020 року); 19.07.2020 в сумі 1039,06 грн (за ІІ квартал 2020 року); 19.10.2020 в сумі 3178,12 грн (за ІІІ квартал 2020 року); 19.01.2021 в сумі 2200,00 грн (за ІV квартал 2020 року).

Таким чином, колегія суддів наголошує, що у даному випадку мало місце порушення відповідачем строку обчислення боргу по сплаті єдиного соціального внеску, так як вимога повинна бути сформована у разі якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску.

Колегія суддів звертає увагу, що в разі прийняття рішення суб`єктом владних повноважень, в даному випадку формування оскаржуваних вимог про сплату боргу (недоїмки) поза межами законодавчо визначених строків, вони не можуть вважатись правомірними.

Недотримання відповідачем строків прийняття відповідних рішень позбавило позивача можливість передбачати наслідки, та позбавило, у випадку необхідності та з належною допомогою, узгоджувати свою поведінку, та як наслідок призвело до покладення на позивача надмірного тягара зі сплати єдиного внеску.

Так, в матеріалах справи відсутні докази сплати ЄСВ роботодавцем у Польщі.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що в даному випадку підставою для скасування оскаржуваних вимог є порушення податковим органом процедури, яка передує прийняттю вимоги про сплату боргу (недоїмки), а не наявність/відсутність у позивача відповідного статусу та обов`язку зі сплати платежів.

Колегія суддів наголошує, що у позовній заяві представник позивача вказував про формування оскаржуваних вимог поза межами встановлених законом строків, однак, суд першої інстанції не надав жодної правової оцінки вказаним доводам.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не виконано процесуального обов`язку щодо доведення правомірності оскаржуваних рішень та відповідності їх критеріям визначеним ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про правомірність оскаржуваних податкових вимог є помилковим, оскільки суд першої інстанції не врахував, що оскаржувані податкові вимоги винесені з грубим порушенням строку обчислення боргу по сплаті ЄСВ.

Наразі, судом встановлено невідповідність оскаржуваних податкових вимог про сплату боргу (недоїмки) вимогам, що встановлені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 № 449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 04.05.2018 № 469) та критеріям, що визначені у ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відтак, вимоги Головного управління ДПС у Черкаській області про сплату боргу (недоїмки) від 06.02.2019 №Ф-4307-50 в сумі 18276,72грн, від 12.02.2020 №Ф-4307-50 в сумі 29293,44грн, від 17.11.2020 №Ф-4307-50 в сумі 35588,74грн, від 10.02.2021 №Ф-4307-50 в сумі 37788,74грн є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Щодо вимог позивача про зобов`язання Головного управління ДПС у Черкаській області виключити з інтегрованої картки платника (ІКП) заборгованість з єдиного соціального внеску позивача у розмірі 37788,44 грн, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з Порядком ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12.01.2021 №5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.03.2021 за №321/35943, інтегрована картка платника - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу.

Відповідно до пункту 1 глави 1 Розділу II Порядку 3 метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць.

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно-територіальною одиницею.

Згідно з главою 2 Розділу II Порядку 3 метою забезпечення контролю за правильністю відкриття/закриття ІКП в інформаційній системі щодекадно забезпечується автоматичне формування реєстрів контролю:реєстр контролю ІКП, відкритих в інформаційній системі, які не відповідають Переліку форм ІКП; реєстр контролю наявності відкритої ІКП за платником, стосовно якого в ЄДР внесено запис про припинення; реєстр контролю наявності ІКП без ознаки "Платник відсутній в реєстрі" відкритої платнику, якого не включено / виключено з реєстру платників певного податку;

Наявні записи в реєстрах контролю не пізніше наступного робочого дня з дня їх виявлення відпрацьовуються підрозділом, що здійснює облік платежів, шляхом усунення помилок:у разі виявлення невідповідностей між ІКП, відкритими в інформаційній системі, та Переліком форм ІКП - здійснюється перекодування ІКП на відповідну форму обліку ІКП; у разі виявлення ІКП, відкритої за платником, якого не включено / виключено з реєстру платників певного податку,- здійснюється перекодування такої ІКП з ознакою «Платник відсутній в реєстрі».

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу щодо вірного та об`єктивного відображення в інтегрованій картці фактичного стану розрахунків з бюджетом. Відповідно, у разі скасування вимоги про сплату податкового боргу, контролюючий орган зобов`язаний вчинити дії щодо відображення/коригування у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.

Аналогічна правова позиція була викладена у постанові Верховного Суду від 25.03.2020 в адміністративній справі № 826/9288/18.

З огляду на вищевикладене, оскільки судом вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 06.02.2019 №Ф-4307-50 в сумі 18276,72грн, від 12.02.2020 №Ф-4307-50 в сумі 29293,44грн, від 17.11.2020 №Ф-4307-50 в сумі 35588,74грн, від 10.02.2021 №Ф-4307-50 в сумі 37788,74 грн., винесені Головним управління ДПС у Черкаській області визнані протиправними, позовні вимоги в частині зобов`язання Головного управління ДПС у Черкаській області виключити із інтегрованої картки платника заборгованість з єдиного соціального внеску у розмірі 37788,44 грн., підлягають задоволенню

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними і скасування рішень та зобов`язання вчинити дії.

Так, відповідно до частини шостої статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частиною третьою статті 132 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Частиною сьомою статті 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір згідно з квитанцією № 86831 від 15.09.2021 року у розмірі 908,00 грн. та за подання апеляційної скарги згідно з квитанцією № 4473-7990-8041-6613 від 14.02.2022 року у розмірі 1362 грн. та згідно з квитанцією № 1735-0177-7014-9428 від 04.07.2022 року у розмірі 424,98 грн.

А тому, з огляду на задоволення позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області у загальному розмірі 2694,98 грн.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 243, 315, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 січня 2022 року - задовольнити повністю.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 січня 2022 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними і скасування рішень та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати вимоги Головного управління ДПС у Черкаській області про сплату боргу (недоїмки) від 06.02.2019 №Ф-4307-50 в сумі 18276,72 грн, від 12.02.2020 №Ф-4307-50 в сумі 29293,44 грн, від 17.11.2020 №Ф-4307-50 в сумі 35588,74 грн, від 10.02.2021 №Ф-4307-50 в сумі 37788,74 грн.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Черкаській області виключити з інтегрованої картки платника ОСОБА_1 заборгованість з єдиного соціального внеску позивача у розмірі 37788,44 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області (адреса: 18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в загальній сумі 2694 (дві тисячі шістсот дев`яності чотири) грн. 98 коп.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

Н.В. Безименна