Справа № 300/5602/21
Суддя: Микитин Н.М.
Дата ухвалення: 2022-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" серпня 2022 р. справа № 300/5602/21
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Микитин Н.М.,
при секретарі судового засідання Маковійчук С.М.,
за участю: представника позивача Воришко М.В.,
представника відповідача - Біяна Б.Р.,
представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Міністерства фінансів України Гавриляко О.М.,
представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Івано-Франківської міської ради Буджака В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Міністерство фінансів України, Головне управління державної казначейської служби України в Івано-Франківській області до комунального підприємства "Івано-Франківськводоекотехпром", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Івано-Франківська міська рада про стягнення заборгованості перед державою за кредитами, залученими державою в сумі 43 893 027,80 грн.
ВСТАНОВИВ:
30 вересня 2021 Головне управління ДПС в Івано-Франківській області (далі також - позивач, ГУ ДПС в Івано-Франківській області) звернулося до Івано-Франківського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до комунального підприємства "Івано-Франківськводоекотехпром" (далі також відповідач, КП "Івано-Франківськводоекотехпром") треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Міністерство фінансів України, Головне управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Івано-Франківська міська рада про стягнення простроченої заборгованості за договором субкредитування в сумі 43 893 027,80 грн.
Відтак, позивач здійснено заходи по стягненню з відповідача заборгованості та пені за кредитами шляхом звернення до суду із даним позовом.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.10.2021 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання і повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами (а.с.88-89 том І).
Відповідач 28.10.2021 скористався правом подання відзиву на позовну заяву відповідно до якого щодо задоволення позову заперечив. Зазначив, що Головне управління ДПС в Івано-Франківській області не надав доказів наявності факту заборгованості та її розміру. Вважає, що подання територіальних органів Державної казначейської служби України носить лише обліковий та інформативний характер щодо суми простроченої заборгованості за кредитами, бюджетними позичками/фінансовою допомогою перед державою. Звертає увагу на те, що звернення контролюючого органу з цим позовом є передчасним з огляду на недоотримання обов`язкових процедур, що передують зверненню до суду, зокрема не направленням позивачем податкової вимоги відповідачу. Також відповідач стверджує про не вірне нарахування пені, яка в структурі позовних вимог становить 8 140 071,65 грн. Так, всупереч п. 11 Порядку № 174 та ч. 6 ст. 232 ГК України Міністерство фінансів України нарахувало КП "Івано-Франківськводоекотехпром" пеню з моменту виникнення простроченої заборгованості до моменту її погашення, не обмежуючи період нарахування пені шестимісячним строком. Крім того, пеня за неналежне виконання грошових зобов`язань за угодою за Угодою та Договором у період з 12 березня 2020 і до завершення тридцятиденного строку після дня завершення дії карантину не сплачується відповідно до внесених змін у відповідні норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України внесених Законом України «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19».
22.11.2021 у письмових поясненнях Міністерство фінансів України вказало, що між комунальним підприємством Івано-Франківськводоекотехпром і Міністерством фінансів України, Міністерством з питань житлово-комунального господарства України укладено договори субкредитування про використання сум Позики, що надається Україні Міжнародним банком реконструкції та розвитку. Згідно вищевказаних договорів субкредитування Мінфін (Субкредитор) надає Комунальному підприємству "Івано-Франківськводоектотехпром" субкредит за рахунок коштів позики, яку погодився надати Україні МБРР на строк та на умовах, що визначені цими договорами, а субпозичальник, у свою чергу зобов`язується повернути отриману суму субкредиту, сплатити відсотки за користування ним та здійснити інші, пов`язані з таким користуванням платежі. Пунктами 14.2 Договору та угоди встановлено, що за невиконання або неналежне виконання Субпозичальником своїх обов`язків із своєчасного повернення основної суми Субкредиту, сплати відсотків за користування ним та інших платежів за цим Договором Субпозичальник сплачує Субкредитору пеню з розрахунку 120 відсотків облікової ставки НБУ, що діяла на період , за який стягується пеня, від суми недоплати, розрахованої за кожен день прострочення платежу, в порядку визначеному чинним законодавством України. Так, Міністерство фінансів України листами від 15.03.2020, 17.02.2020, 15.09.2020, 18.03.2021 та 19.03.2021, до яких були додані відповідні розрахунки, повідомляло відповідача про необхідність сплати коштів по субкредиту, відповідно до умов статті V укладених договорів. Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2011 № 174 затверджено Порядок обліку заборгованості, в тому числі простроченої, перед державою за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, бюджетними позичками/фінансовою допомогою, наданими Міністерством фінансів у 1993-1998 роках, нарахування пені та списання безнадійної заборгованості. Відповідно до п.3 вказаного Порядку облік заборгованості, в тому числі простроченої, за кредитами ведеться Мінфіном та банком-агентом у валюті кредиту, в якій вони надані. Облік простроченої заборгованості за бюджетними позичками/фінансовою допомогою ведеться органами Державної казначейської служби у валюті бюджетної позички/фінансової допомоги, в якій вони надані (пункт 6 Порядку). Пунктом 11 Порядку встановлено, що пеня нараховується: Мінфіном на прострочену заборгованість за кредитами; територіальними органами Державної казначейської служби за місцем реєстрації боржника на прострочену заборгованість за бюджетними позичками/фінансовою допомогою. У зв`язку з неповерненням відповідачем коштів своєчасно і в повному обсязі та з метою захисту інтересів держави прострочена заборгованість комунального підприємства Івано-Франківськводоекотехпром підлягає до стягнення в судовому порядку. Також, Міністерство фінансів України вважає не належним і недопустимим як доказ наданий відповідачем звіт аудиторської фірми «ІФ-аудит» про фактичні результати перевірки правильності нарахування пені управлінським персоналом КП «Івано-Франківськводоекотехпром» за період з 16.09.2019 по 15.03.2021(том І а.с. 148-153).
Відповідно до ухвали суду від 30.11.2021 задоволено клопотання КП "Івано-Франківськводоекотехпром" про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відмовлено у задоволенні клопотання Міністерства фінансів України про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Призначено судове засідання на "14" грудня 2021 в адміністративній справі №300/5602/21 за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні, з повідомленням учасників справи, згідно із правилами, встановленими статтею 262 КАС України(том І а.с. 171-173).
Позивач 10.12.2022 скористався правом подання відповіді на відзив в якій вказав, що 43 893 027,80 становить суму новоствореної простроченої заборгованості, яка підлягає стягненню за виключенням боргу, що був предметом розгляду по справі № 300/2021/19. Щодо припущень відповідача про передчасність позову через не направлення податкової вимоги , то позивач вказав на те, що згідно підрозділу 10 "Інші перехідні положення" розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України погашення заборгованості підприємств-позичальників здійснюється в порядку визначеному главою 9 «Погашення податкового боргу платників податків» розділу ІІ цього Кодексу. Однак порядок і підстави надіслання податкових вимог регулюються главою 4 ПК України, а саме статтею 59 (том І а.с. 207-212).
04.01.2022 відповідач подав заперечення в яких послався на п. 95.2 ст. 95 ПК України щодо обов`язку надіслання платнику податків податкової вимоги до стягнення коштів для погашення податкового боргу. Звернув увагу суду на те, що доводів в частині неправильності нарахування пені позивач у відповіді на відзив не навів(том ІІ а.с. 34-36).
КП "Івано-Франківськводоекотехпром" 21.01.2022 надав відповідь на пояснення третьої особи Міністерства фінансів України, у якій пояснив, що звіт аудиторської фірми «ІФ-аудит від 23.10.2021 є письмовим доказом у розумінні ч. 1 ст. 94 КАС України, тому посилання на недопустимість і неналежність такого доказу як висновку експерта є хибним. Вважає такий звіт належним доказом , що підтверджує правильність розрахунків відповідачем пені за період з 16 вересня 2019 по 15 березня 2021, та помилковий її розмір заявлений до стягнення відповідачем(том ІІ а.с. 61-63).
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Івано-Франківська міська рада проти позову заперечила, з підстав зазначених у письмових поясненнях, які за змістом відповідають обґрунтуванням відповідача наведеними у відзивах на позовну заяву.
Головне управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області правом на поданням письмових пояснень не скористалося.
Згідно з ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.02.2022 відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі (том ІІ а.с. 92-94).
14.02.2022 відповідач скористався правом подання письмових пояснень в яких наголосив на застосуванні до правовідносин щодо нарахування пені за неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за договорами про субкредитування, норм п. 8 розділу ІХ «Прикінцеві положення» Господарського кодексу України та п. 15 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України. Також, відповідач зазначив, що звертався до Міністерства фінансів України і Міністерства розвитку громад та територій України з листами щодо врегулювання питання нарахування пені (том ІІ а.с. 112-116).
25.04.2022, на виконання протокольної ухвали суду про витребування додаткових доказів, Міністерство фінансів України надало витребовувані документи (том ІІ а.с. 176-204).
Відповідачем подано 24.07.2022 платіжні доручення на підтвердження сплати частини заборгованості (том ІІ а.с. 223-227).
25.08.2022 протокольною ухвалою суду повернуто без розгляду заяву позивача про зміну позовних вимог від 14.07.2022 з огляду на розгляд справи по суті.
В судовому засіданні 26.08.2022 представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просила стягнути з КП "Івано-Франківськводоекотехпром" прострочену заборгованість.
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначив, що заявлені вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають з мотивів наведених у відзиві та запереченні.
Представник Міністерства Фінансів України у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити повністю.
Представник Івано-Франківської міської ради в судовому засіданні проти позову заперечив.
В судове засідання представник Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлявся завчасно.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, вивчивши зміст позовної заяви, відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечення, письмове пояснення третьої особи, заслухавши усні пояснення учасників справи, які прибули в судове засідання, дослідивши і оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення проти них, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, судом встановлено наступні обставини.
Пунктами 5.1 і 5.7 Угоди визначено, що Субпозичальник погашає основну суму Субкредиту відповідно до графіку погашення, що міститься у додатку до цієї Угоди. У разі зміни графіку погашення позики, викладеного у Додатковій статті 3 Угоди про позику, відповідні зміни вносяться до графіку погашення Субкредиту, що оформлюється додатковою угодою до цієї Угоди. Погашення, обслуговування Субкредиту та сплата будь-яких платежів за цією Угодою здійснюється шляхом перерахування Субпозичальником гривневого еквіваленту відповідної суми у валюті Позики (за офіційним курсом НБУ на день перерахування коштів) на вказаний Субкредитором рахунок.
Субпозичальник, згідно підпункту 8.1.4 пункту 8.1 Угоди зобов`язаний своєчасно здійснювати платежі в рахунок погашення боргу по основній сумі Субкредиту, комісійних по зобов`язаннях, відсотках, маржі та інших платежах, передбачених цією Угодою, інформувати Субкредитора в триденний термін про зміни банківських установ, у яких знаходяться рахунки Субпозичальника в національній та іноземній валюті.
За невиконання або неналежне виконання Субпозичальником своїх обов`язків зі своєчасного повернення основної суми Субкредиту, сплати відсотків за користування ним та інших платежів за цією Угодою, Субпозичальник сплачує Субкредитору пеню з розрахунку 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, що діяла на період, за який стягується пеня, від суми недоплати, розрахованої за кожний день прострочення платежу, в порядку, визначеному чинним законодавством України (пункт 14.2 Угоди).
Згідно пункту 6.1 Угоди встановлено, що засобом забезпечення виконання Субпозичальником своїх зобов`язань за цією Угодою є Договір гарантії, укладений між Міністерством фінансів України та Івано-Франківською міською радою.
Засобом забезпечення виконання Субпозичальником своїх зобов`язань за цим Договором є гарантія Івано-Франківської міської ради від 07.09.2010 за №1, надана Івано-Франківською міською радою Міністерству фінансів України (пункт 6.1 Договору).
У зв`язку з неналежним виконанням комунальним підприємством зобов`язань щодо повернення коштів, рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.02.2020 у справі №300/2021/19 позов Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області до КП "Івано-Франківськводоекотехпром" задоволено повністю, зокрема, стягнуто з рахунків у банках, що обслуговують Комунальне підприємство "Івано-Франківськводоекотехпром" та за рахунок готівки, яка йому належить в дохід державного бюджету прострочену заборгованість за договором субкредитування в розмірі 54 237 594,68 гривень.
Згідно додатку до листа від 27.08.2021, прострочена заборгованість підприємства за субкредитними угодами станом на 01.08.2021 становить:
На виконання листа Державної казначейської служби України, у зв`язку з неналежним виконанням Комунальним підприємством "Івано-Франківськводоекотехпром" зобов`язань щодо повернення коштів, Головного управління ДКС в області сформовано і надіслано Головному управлінню ДПС в Івано-Франківській області подання щодо стягнення простроченої заборгованості перед державним бюджетом за субкредитними угодами.
Так, у відповідності до подань від 28.08.2021 за №8.1, №8.2 і №8.3 за Комунальним підприємством "Івано-Франківськводоекотехпром" станом на 01.08.2021 числиться заборгованість, а саме:
Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина 2 статті 19 Конституції України).
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до частини 1 статті 560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
В силу вимог частини 3 статті 17 Бюджетного кодексу України державні (місцеві) гарантії надаються на умовах платності, строковості, а також забезпечення виконання зобов`язань у спосіб, передбачений законом.
Обов`язковою умовою надання державної (місцевої) гарантії, крім державних гарантій на портфельній основі, є укладення договору між Борговим агентством України (відповідним місцевим фінансовим органом) та суб`єктом господарювання про погашення заборгованості суб`єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи міською територіальною громадою) за виконання гарантійних зобов`язань. Істотними умовами такого договору мають бути зобов`язання суб`єкта господарювання: внести плату за надання державної (місцевої) гарантії; надати майнове або інше забезпечення виконання зобов`язань за гарантією; відшкодувати витрати державного (місцевого) бюджету, пов`язані з виконанням гарантійних зобов`язань; сплатити пеню за прострочення відшкодування зазначених витрат. Пеня нараховується за кожний день прострочення сплати заборгованості у національній валюті з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України за офіційним курсом гривні до іноземної валюти, встановленим Національним банком України на день нарахування пені; надати гаранту права на договірне списання банком коштів з рахунків суб`єкта господарювання на користь гаранта.
Абзацом 2 частини 8 статті 17 Бюджетного кодексу України визначено, якщо договором, укладеним із суб`єктом господарювання, передбачаються зобов`язання такого суб`єкта з погашення та обслуговування кредитів (позик), залучених державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи міською територіальною громадою), невиконання або неналежне виконання таких зобов`язань за договором тягне перехід до держави (Автономної Республіки Крим, обласної ради чи міської територіальної громади) права стягнення простроченої заборгованості у повному обсязі незалежно від стану виконання державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи міською територіальною громадою) зобов`язань за такими кредитами (позиками).
Прострочена заборгованість суб`єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи міською територіальною громадою) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи міською територіальною громадою) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету (включаючи плату за користування такими кредитами (позиками) та пеню) стягується з такого суб`єкта господарювання податковими органами, що є органами стягнення такої заборгованості у порядку, передбаченому Податковим кодексом України або іншим законом, включаючи погашення такої заборгованості за рахунок майна цього суб`єкта господарювання (частина 9 статті 17 Бюджетного кодексу України).
Згідно з частиною 1 статті 43 Бюджетного кодексу України при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.
Казначейське обслуговування бюджетних коштів передбачає, поряд з іншим, розрахунково-касове обслуговування розпорядників і одержувачів бюджетних коштів, а також інших клієнтів відповідно до законодавства.
Отже, у разі наявності у суб`єкта господарювання простроченої заборгованості перед державою за кредитом (позикою), залученим державою або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету (включаючи плату за користування такими кредитами (позиками) та пеню), податковий орган, стягує таку заборгованість у порядку, передбаченому Податковим кодексом України або іншим законом, включаючи погашення такої заборгованості за рахунок майна цього суб`єкта господарювання.
Постановою Кабінету Міністрів України №174 від 02.03.2011 затверджено Порядок обліку заборгованості, в тому числі простроченої, перед державою за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, бюджетними позичками/фінансовою допомогою, наданими Міністерством фінансів у 1993-1998 роках, нарахування пені та списання безнадійної заборгованості (далі Порядок № 174).
Зазначений Порядок № 174 регламентує дії органів виконавчої влади та банків-агентів, які від імені або за дорученням центральних органів виконавчої влади надали суб`єктам господарювання кредити, залучені державою або під державні гарантії, а також дії Мінфіну, який надав бюджетні позички/фінансову допомогу у 1993-1998 роках, та які здійснюють їх обслуговування і ведуть облік заборгованості за ними з метою забезпечення реалізації права вимоги погашення простроченої заборгованості перед державою за такими кредитами, бюджетними позичками/фінансовою допомогою; встановлює механізм нарахування пені Мінфіном на суми простроченої заборгованості перед державою за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, та територіальними органами Державної казначейської служби на суми простроченої заборгованості за бюджетними позичками/фінансовою допомогою, наданими Мінфіном у 1993-1998 роках.
Як свідчать підпункти 4 і 9 пункту 2 Порядку №174 бюджетна позичка/фінансова допомога - сума коштів, надана Мінфіном у 1993-1998 роках позичальнику на поворотній основі за рахунок коштів державного бюджету на умовах угоди про надання бюджетної позички/фінансової допомоги. Прострочена заборгованість за бюджетною позичкою/фінансовою допомогою, це заборгованість боржника перед державою за бюджетною позичкою/фінансовою допомогою (в тому числі за основним боргом, відсотками тощо), не погашена у строк, визначений угодою про надання бюджетної позички/фінансової допомоги.
Облік заборгованості, в тому числі простроченої, за кредитами ведеться Мінфіном та банком-агентом у валюті кредиту, в якій вони надані (пункт 3 Порядку №174).
Відповідно до абзацу 5, 6 пункту 4 Порядку №174 Державна казначейська служба на підставі інформації, що подана Мінфіном, здійснює зарахування коштів до державного бюджету на рахунки, відкриті в Державній казначейській службі, в розрізі кодів бюджетної класифікації, боржників та угод. Датою надходження коштів до державного бюджету в рахунок погашення заборгованості за кредитами та нарахованої на її суму пені є дата зарахування коштів на окремий рахунок, відкритий в Державній казначейській службі, або на валютні рахунки, відкриті в обслуговуючих банках.
Перерахунок в іноземну валюту кредиту коштів, що надходять у національній валюті в рахунок погашення заборгованості за кредитом, здійснюється за офіційним курсом Національного банку на дату зарахування коштів на окремий рахунок, відкритий в Державній казначейській службі.
Облік простроченої заборгованості за бюджетними позичками/фінансовою допомогою ведеться органами Державної казначейської служби у валюті бюджетної позички/фінансової допомоги, в якій вони надані (пункт 6 Порядку).
В силу правового регулювання пункту 8 Порядку №174 Мінфін на підставі інформації банку-агента, яка подається відповідно до агентського договору між Кабінетом Міністрів України та банком-агентом, та інформації Державної казначейської служби, зазначеної в пункті 7 цього Порядку, серед іншого, подає Державній казначейській службі щомісяця та за підсумками року до 20 числа місяця, що настає за звітним періодом, інформацію про зміну розміру існуючої заборгованості, в тому числі простроченої, за кредитами та нарахованої на її суму пені (станом на 1 число місяця, що настає за звітним періодом).
В свою чергу Державна казначейська служба на підставі зазначеної в пунктах 4 і 8 цього Порядку інформації, що подана Мінфіном, відображає зміни заборгованості за кредитами в обліку виконання державного бюджету та протягом тижня після надходження інформації, зазначеної в пункті 8 цього Порядку, інформує територіальні органи Державної казначейської служби за місцем реєстрації боржника про розмір простроченої заборгованості за кредитами та нарахованої на її суму пені, а також про розмір простроченої заборгованості за бюджетними позичками/фінансовою допомогою (пункт 9 Порядку №174).
Згідно пункту 10 Порядку №174 з метою примусового стягнення в установленому законодавством порядку простроченої заборгованості з боржника територіальні органи Державної казначейської служби до кінця місяця, що настає за звітним періодом інформують органи державної податкової служби за місцем реєстрації боржника про зміну розміру простроченої заборгованості за кредитами та суму нарахованої на неї пені.
За змістом пунктів 12 і 13 Порядку №174 пеня нараховується Мінфіном на прострочену заборгованість за кредитами. Пеня нараховується у гривнях на суми простроченої заборгованості за кредитами, бюджетними позичками/фінансовою допомогою (в тому числі за основним боргом, відсотками, платою за надання гарантій або кредитів, залучених державою) у порядку, передбаченому відповідними законодавчими актами чи кредитною (субкредитною) угодою, угодою про надання бюджетної позички/фінансової допомоги.
Отож, виходячи із вище наведених положень Порядку №174, Міністерство фінансів нараховує пеню на прострочену заборгованість за кредитами і на підставі отриманої інформації від банку-агента та інформації від Державної казначейської служби про зарахування коштів подає Державній казначейській службі щомісяця та за підсумками року до 20 числа місяця, що настає за звітним періодом, інформацію про зміну розміру існуючої заборгованості, в тому числі простроченої, за кредитами та нарахованої на її суму пені (станом на 1 число місяця, що настає за звітним періодом).
В свою чергу, Державна казначейська служба на підставі інформації, отриманої від Міністерства фінансів на підставі пунктів 4 і 8 Порядку №174, відображає зміни заборгованості за кредитами в обліку виконання Державного бюджету та інформує територіальні органи Державної казначейської служби за місцем реєстрації боржника про розмір простроченої заборгованості за кредитами та нарахованої на її суму пені.
Щодо заперечень відповідача про помилковість розрахунків пені суд зазначає наступне.
Так, відповідно до п. 11 Порядку № 174 нарахування пені починається з моменту виникнення простроченої заборгованості і припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання повинне бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором про надання кредиту, бюджетної позички/фінансової допомоги.
Однак, пунктами 14.2 Договору та Угоди встановлено, що за невиконання або неналежне виконання Субпозичальником своїх обов`язків із своєчасного повернення основної суми Субкредиту, сплати відсотків за користування ним та інших платежів за цим Договором Субпозичальник сплачує Субкредитору пеню з розрахунку 120 відсотків облікової ставки НБУ, що діяла на період , за який стягується пеня, від суми недоплати, розрахованої за кожен день прострочення платежу, в порядку визначеному чинним законодавством України.
Наведене свідчить про врегулювання порядку нарахування пені відповідними Договором та Угодою, тому покликання відповідача на п .11 Порядку № 174 є безпідставним.
Так доводи та аргументи наведені відповідачем у відзиві в частині нарахування пені за Договором та Угодою стосуються Міністерства фінансів України, та не віднесені до повноважень позивача.
Доказів оскарження відповідачем розрахунків Міністерства фінансів України в частині нарахування пені суду не надано. Водночас досудове врегулювання порядку нарахування пені відповідача та Міністерства фінансів України не знайшли свого відображення у внесенні відповідних змін до умов та порядку нарахування пені у Договорі та Угоді.
Відповідно до пп.19-1.1.38 п.19-1.1 ст.19-1 Податкового кодексу України однією з функцій контролюючих органів є забезпечення стягнення сум простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою за кредитами (позиками), залученими державою або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.
Підпунктом 20.1.19 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.
Так, п.1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України встановлено, що погашення простроченої заборгованості суб`єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету (включаючи плату за користування такими кредитами (позиками) та пеню) здійснюється у порядку, визначеному главою 9 розділу II цього Кодексу.
Зокрема, питання погашення податкового боргу платника податку регулюються главою 9 розділу II Податкового кодексу України.
Аналіз наведених положень податкового та бюджетного законодавства дають підстави дійти висновку, що законодавець поширив процедуру погашення податкового боргу на порядок стягнення заборгованості за бюджетними позичками (фінансовими допомогами), тим самим наділивши правовідносини позики, що виникли між державою як позикодавцем та господарюючим суб`єктом як позичальником, ознаками публічно-правових, стягнення якого здійснюється органами державної податкової служби України шляхом звернення до суду з відповідним позовом з врахуванням вимог, встановлених главою 9 розділу ІІ цього Кодексу.
Однак порядок і підстави надіслання податкових вимог регулюються главою 4 ПК України, а саме статтею 59, відповідно до якої така надсилається платнику податків у разі виникнення у нього податкового боргу. Наведене свідчить про безпідставність доводів відповідача в частині обов`язку позивача направляти податкову вимогу за заборгованістю перед державним бюджетом за субкредитними угодами.
Так, відповідно до підпунктів 14.1.153, 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкова вимога це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу; податковий борг це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Отже, враховуючи викладене, прострочена заборгованість суб`єкта господарювання перед державою за кредитом (позикою), залученим, зокрема, під місцеву гарантію, не є податковим боргом у розумінні ПК України, тому поширення процедури погашення податкового боргу на порядок стягнення простроченої заборгованості за бюджетними кредитами треба тлумачити із урахуванням особливостей правового регулювання виникнення та сплати такої заборгованості.
Так, відповідно до пункту 59.3 статті 59 ПК України податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.
Враховуючи, що обов`язок погасити суму простроченої заборгованості та можливі наслідки її непогашення в установлений строк передбачено статтею 17 БК України, відповідно, невручення відповідачу податкової вимоги жодним чином не вплинуло на права та обов`язки відповідача.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 12.12.2019р. (справа № 580/197/19), а відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.
Органи стягнення - органи доходів та зборів під час вжиття заходів, спрямованих на погашення відповідної заборгованості, діють на виконання своїх владних повноважень щодо погашення податкового боргу, визначених Податковим кодексом України.
Однак, на податковий орган не покладено обов`язок перевіряти правомірність та обґрунтованість заборгованості, а відповідно до п.20.1.19 п.20.1ст.20 ПК України контролюючі органи мають право стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою за кредитами (позиками), залученими державою або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України в установленому законодавством порядку за місцем реєстрації боржника відповідно до подання територіальних органів Державної казначейської служби, яке подається у строки, визначені пунктом 10 Порядку № 174.
При цьому згідно з абз.2 ч.9 ст.17 Бюджетного кодексу України позовна давність на вимоги щодо погашення такої заборгованості суб`єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) не поширюється.
Судом встановлено, що відповідач частково погасив заборгованість перед державним бюджетом за субкредитними угодами, укладеними з Міністерством фінансів України, що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями №№ 93, 105, 135 на загальну суму 3 000 060, 75 (том ІІ а.с. 225-227).
В частині доводів відповідача про не подання позивачем доказів наявності заборгованості, то суд звертає увагу на те, що докази щодо обліку заборгованості відповідача перед бюджетом за державними позичками, у сторони позивача об`єктивно відсутні, оскільки за змістом положень Порядку №174 облік заборгованості, в тому числі простроченої, за кредитами ведеться Мінфіном та банком-агентом у валюті кредиту, в якій вони надані (пункт 3) та пеня нараховується Мінфіном на прострочену заборгованість за кредитами (пункт 12).
Суд наголошує, що подання органу Державної казначейської служби, внесене до органів доходів і зборів в порядку та у спосіб, встановлені чинним законодавством, є достатньою та належною підставою для стягнення з боржника простроченої заборгованості з основного боргу перед державним бюджетом за бюджетними позичками.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Отже, суд приходить до висновку, що податковим органом правомірно здійснено заходи щодо забезпечення погашення заборгованістю перед бюджетом України за бюджетними позичками, а також пені, нарахованої на таку заборгованість, у загальному розмірі 40 892 967,05 грн., в межах повноважень та у встановлений чинним законодавством спосіб, шляхом звернення до суду із позовом про стягнення з відповідача такої заборгованості в дохід державного бюджету за рахунок готівки, що належить підприємству, в тому числі, яка розміщена на рахунках, відкритих у банківських установах. Враховуючи часткове погашення заявленої до стягнення заборгованості, позов підлягає частковому задоволенню з врахування реальної заборгованості, яка згідно довідки позивача станом на 14.07.2022 становить 40 892 967,05 грн , а в решті вимог позову слід відмовити.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з комунального підприємства "Івано-Франківськводоекотехпром" (код ЄДОПОУ 32360815, вул.Ботанічна,2, м.Івано-Франківськ) за рахунок готівки, що йому належить, в тому числі, яка розміщена на рахунках, відкритих у банківських установах, в дохід державного бюджету прострочену заборгованість за договором субкредитування в розмірі 40 892 967(сорок мільйонів вісімсот дев`яносто дві тисячі дев`ятсот шістдесят сім) гривень 05 копійок.
В задоволенні решти вимог позову - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - Головне управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (, вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018);

Відповідач - комунальне підприємство "Івано-Франківськводоекотехпром" (код ЄДОПОУ 32360815, вул.Ботанічна,2, м.Івано-Франківськ, 76011);

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

Міністерство фінансів України (, вул. Грушевського, 12/2, м. Київ, 01008);

Головне управління державної казначейської служби України в Івано-Франківській області (, вул. Дністровська, 14, м. Івано-Франківськ, 76018);

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Івано-Франківська міська рада (, вул. Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ, 76000).

Суддя Микитин Н.М.

Рішення складене в повному обсязі 31 серпня 2022 р.