Справа № 320/4339/20
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2022-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2022 року

м. Київ

справа №320/4339/20

адміністративне провадження № К/9901/15870/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Бучик А.Ю.,

суддів: Мороз Л.Л., Рибачука А.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційні скарги ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду 05.11.2020 (суддя Леонтович А.М.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду 15.03.2021 (колегія суддів: Парінов А.Б., Ганечко О.М., Беспалов О.О.) у справі №320/4339/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України у Київській області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У травні 2020 року до суду звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просила суд:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 648 від 20.02.2020 про відмову в призначені пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. ст. 55 - 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням проведеного розрахунку страхового стажу та періоду її роботи з особливо шкідливими умовами праці у пільговому обчисленні у полуторному розмірі до страхового стажу, що дає право на зменшення пенсійного віку, у зоні відчуження Чорнобильської АЕС у Відділі робітничого постачання Виробничого об`єднання «Чорнобильська АЕС» з 08.07.1994 по 31.12.2002; у Відділі організації харчування Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС» з 01.01.2003 по 31.12.2009, з 01.01.2010 по 10.01.2012; Державного підприємства «Управління забезпечення функціонування об`єктів Чорнобильської АЕС» з 11.01. 2012 по 02.08.2016, з 03.08.2016 по 30.06.2019;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити їй з 09 березня 2020 року пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. ст. 55 - 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням проведеного розрахунку страхового стажу та періоду її роботи з особливо шкідливими умовами праці у пільговому обчисленні у полуторному розмірі до страхового стажу, що дає право на зменшення пенсійного віку, у зоні відчуження Чорнобильської АЕС у Відділі робітничого постачання Виробничого об`єднання "Чорнобильська АЕС» з 08.07.1994 по 31.12.2002; у Відділі організації харчування Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС» з 01.01.2003 по 31.12.2009, з 01.01.2010 по 10.01.2012; Державного підприємства «Управління забезпечення функціонування об`єктів Чорнобильської АЕС» з 11.01.2012 по 02.08.2016, з 03.08.2016 по 30.06.2019.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 05.11.2020, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.03.2021, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовими рішеннями, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, позивач подала касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що з 23.01.2020 в Україні існують два Закони, котрі одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком №1, а саме: пункт «а» статті 13 Закону № 1788-ХІІ у редакції до Закону № 213-VIII та частини 2 статті 114 Закону № 1058-ІV у редакції Закону № 2148-VІІІ.

Стверджує, що правила зазначених законів містять розбіжності відносно вікового цензу, який складає 45 років за пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції до Закону № 213-VIII/жінки - після досягнення 45 років/та 50 років за пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону № 2148-VІІІ. Вважає, що за наведених обставин до спірних правовідносин застосовується та норма, яка має більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення та забезпечує правову визначеність.

Ухвалою Верховного Суду від 12.05.2021 відкрито касаційне провадження.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить відмовити в її задоволенні, а судові рішення залишити без змін.

У зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи та вимоги касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 20.02.2020 звернулась до Головного управління ПФУ у Київській області із заявою про призначення пенсії відповідно Списку №1 по досягненню 45 річного віку.

До заяви встановленої форми позивачем додано трудову книжку та уточнюючі довідки, що підтверджують періоди її роботи з особливо шкідливими умовами праці у пільговому обчисленні у полуторному розмірі до страхового стажу, що дає право на зменшення пенсійного віку, у зоні відчуження Чорнобильської АЕС у Відділі робітничого постачання Виробничого об`єднання «Чорнобильська АЕС» з 08.07.1994 по 31.12.2002; у Відділі організації харчування Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС» з 01.01.2003 по 31.12.2009, з 01.01.2010 по 10.01.2012; Державного підприємства «Управління забезпечення функціонування об`єктів Чорнобильської АЕС» з 11.01. 2012 по 02.08.2016, з 03.08.2016 по 30.06.2019. Загальний страховий стаж становить 47 років 11 місяців 7 днів, в тому числі робота за Списком № 1 - 23 роки 2місяці 21 день.

Рішенням № 648 від 20.02.2020 відповідачем відмовлено позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Єдиною підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах є недосягнення ОСОБА_1 пенсійного віку, визначеного діючим законодавством

Вважаючи відмову відповідача у призначенні пенсії на пільгових умовах протиправною, позивач звернулась до суду із цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з того, що відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», позивач матиме право на призначення пенсії на пільгових умовах після досягнення 50 років. Враховуючи те, що на момент звернення до Пенсійного фонду України за призначенням пенсії на пільгових умовах позивач не досягла законодавчо встановленого віку, необхідного для призначення пенсії, і відповідачем відмовлено з цієї підстави позивачу у призначенні пільгової пенсії, про що зазначено у спірному рішенні, доводи позивача щодо протиправності дій Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області в частині відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах суд першої інстанції визнав необґрунтованими.

Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає таке

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

3 жовтня 2017 року Верховною Радою України було ухвалено Закон № 2148-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", що доповнив Закон № 1058-ІV розділом XIV-1, який містить пункт 1 частини другої статті 114 такого змісту:

«На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах».

За приписами статті 12 Закону № 1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки -після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість згідно з пунктом «а» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом України № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «а» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 45 років до 50 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 (далі також Рішення № 1-р/2020 ) визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

«На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам;

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць для жінок після досягнення 45 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік для жінок у 45 років, тоді як другий - у 50 років.

Так, за позицією Великої Палати Верховного Суду, сформованою в постанові від 3 листопада 2021 року у зразковій справі № 360/3611/20 за подібних правовідносин:

« Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV».

За такого правового регулювання та встановлених обставин, з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі № 360/3611/20 відмова ГУ ПФУ в Київській області в призначенні ОСОБА_1 , яка на час звернення до відповідача досягла 45 років, за наявності необхідного стажу, пенсії на пільгових умовах за віком з посиланням на недосягнення нею 50-річного пенсійного віку, визначеного пунктом 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV, є протиправною.

Зважаючи, що недосягнення пенсійного віку було єдиною підставою для відмови у призначенні пенсії, колегія суддів дійшла висновку, що судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до положень статті 351 КАС України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

За загальним правилом, визначеним у частині першій статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною шостою статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з наявними в матеріалах справи квитанціями позивачкою сплачено за звернення до суду першої інстанції з позовною заявою судовий збір у розмірі 840,80 грн, за подачу апеляційної скарги- 1261,21 грн, касаційної скарги- 1681,60 грн, разом 3783,61 грн.

Відтак судовий збір розмірі 3783,61 грн підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду 05.11.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду 15.03.2021 скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 648 від 20.02.2020 про відмову в призначені пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області (, вул. Ярославська, 40, м. Київ) призначити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) з 09 березня 2020 року пенсію за віком на пільгових умовах на підставі п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (, вул. Ярославська, 40, м. Київ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 3783,61 грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий А.Ю. Бучик

Судді Л.Л. Мороз

А.І. Рибачук