Справа № 640/13328/21
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2022-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Лічевецького І.О.,

Мельничука В.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 травня 2022 року у справі за адміністративним позовом Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в якому просив:

- визнати дії Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо надання відповіді №05716 - 1129 від 25 січня 2021 року, яка є відмовою у наданні запитуваної інформації на запит №18/01-7 від 18 січня 2021 року громадянину ОСОБА_1 - протиправними;

- зобов`язати директора Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повторно, належним чином розглянути інформаційний запит № 18/01-7 від 18 січня 2021 року.

Позов обґрунтовано тим, що протиправність дій відповідача в частині не надання запитуваної інформації щодо кількості рішень Київської міської ради стосовно передачі в оренду/користування/власність земельних ділянок, які були підписані Київським міським головою Кличком Віталієм Володимировичем, однак договори оренди земельних ділянок, на підставі таких рішень, у відповідності до п. 7.8 Порядку набуття прав на землю із земель комунальної власності у місті Києві, затвердженого рішенням Київради від 20 квітня 2017 року №241/2463, на момент подання запиту є непідписаними.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 травня 2022 року у задоволенні позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що запитувана позивачем інформація носила суспільний інтерес, оскільки стосувалась бюджетних коштів міста Києва.

На думку апелянта, оскільки відповідачем було допущено протиправну бездіяльність щодо порушення місячного строку розгляду клопотання позивача, що свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно п.3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся з інформаційним запитом №18/01-7 до Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про надання інформації щодо кількості рішень Київської міської ради стосовно передачі в оренду/користування/власність земельних ділянок, які були підписані Київським міським головою Кличком Віталієм Володимировичем, однак договори оренди земельних ділянок на підставі таких рішень, у відповідності до п. 7.8. Порядку набуття прав на землю із земель комунальної власності у місті Києві, затвердженого рішенням Київради від 20 квітня 2017 року №241/2463, на момент подання запиту є непідписаними у період з 01.01.2020 по дату, зазначену у цьому запиті.

У відповідь на запит Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) листом від 25 січня 2021 року № 05716-1129 направлено відповідь позивачу, в якому зазначено, що у задокументованому та зафіксованому вигляді у Департаменті відсутня запитувана інформація з огляду на те, що окремий перелік таких рішень Департаментом не створювався.

Крім того у листі наголошено, що Департамент відповідно до своїх повноважень, визначених Положенням про Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженим рішенням Київської міської ради від 19.12.2002 №182/342, не зобов`язаний вести статистику щодо вищевказаної інформації.

Не погоджуючись з таким рішенням, та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідачем належним чином розглянуто запит та надано обґрунтовану відповідь на запит позивача, в даній відповіді відображено інформацію по суті поставлених запитань в межах компетенції відповідача з належною аргументацією, відповідь направлено в установлений законодавством строк одночасно засобами поштового та електронного зв`язку, а відтак протиправних дій при розгляді запиту позивача відповідачем допущено не було, а отже права позивача відповідачем не порушені, що свідчить про необгрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року № 2939-VI (далі - Закон № 2939-VI).

Відповідно до статті 1 вказаного Закону публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Пунктом 1 частини першої статті 13 Закону №2939-VI визначено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

У силу вимог пункту 6 частини першої статті 14 Закону № 2939-VI розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Згідно з частиною першою статті 19 Закону №2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

У силу вимог частини першої ст.20 Закону №2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У відповідності до частини першої ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

До того ж, Законом України «Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації» визначено, що офіційна інформація органів державної влади та органів місцевого самоврядування - це офіційна документована інформація, створена в процесі діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування, яка доводиться до відома населення в порядку, встановленому Конституцією України, Законом України «Про інформацію», Законом України «Про доступ до публічної інформації» та Законом України «Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації» (абзац восьмий статті 1 цього Закону).

При цьому, Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, постановами Верховної Ради України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, рішеннями Київської міської ради, розпорядженнями Київського міського голови і розпорядженнями виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), іншими нормативно- правовими актами, а також Положенням про Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 19.12.2002 № 182/342 (далі Положення № 182/342).

У той же час, ні вказаним Положенням та жодним нормативно-правовим актом не передбачено обов`язок вести облік щодо кількості рішень Київської міської ради стосовно передачі в оренду/користування/власність земельних ділянок, які були підписані Київським міським головою Кличком Віталієм Володимировичем, однак договори оренди земельних ділянок, на підставі таких рішень, у відповідності до п. 7.8. Порядку набуття прав на землю із земель комунальної власності у місті Києві, затвердженого рішенням Київради від 20 квітня 2017 року №241/2463, на момент подання запиту є непідписаними.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що визначальною ознакою публічної інформації є те, що вона по своїй суті є заздалегідь готовий, зафіксований на певному матеріальному носієві продукт, отриманий або створений суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків.

Не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник не володіє запитуваною інформацією, але зобов`язаний нею володіти.

При цьому, законодавством визначено виключний перелік підстав, за наявності яких розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту та передбачено обов`язкові реквізити такої відмови, зокрема, у відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено мотивовану підставу відмови.

Як свідчать матеріали справи, позивач запивав інформацію, яку, як наголошує відповідач, необхідно збирати із декількох різних джерел, які наявні у Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), проте такі дії потребують значних інтелектуальних зусиль та значного часу.

Тобто, як вірно відзначено судом першої інстанції, таку інформацію потрібно створювати спеціально, що не встановлено нормативними актами для такої інформації.

Доводи апелянта про необхідність зобов`язання відповідача у десятиденний строк вчинити дії щодо підписання та належного оформлення відповідних договорів, колегія суддів не приймає до увагу, що оскільки ненадання бажаної відповіді суб`єктом владних повноважень позивачу не є достатньою підставою для визнання дій протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями.

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем належним чином розглянуто запит та надано обґрунтовану відповідь на запит позивача, у даній відповіді відображено інформацію по суті поставлених запитань в межах компетенції відповідача з належною аргументацією, відповідь направлено в установлений законодавством строк одночасно засобами поштового та електронного зв`язку, а відтак протиправних дій при розгляді запиту позивача відповідачем допущено не було, а отже права позивача відповідачем не порушені.

Будь-яких обґрунтувань порушень Закону відповідачем саме при розгляді запиту в позові не наведено, доказів порушення не надано.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді І.О. Лічевецький

В.П. Мельничук