Справа № 597/508/22
Суддя: Васильченко В. В.
Дата ухвалення: 2022-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 597/508/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2022 р. м. Заліщики

Заліщицький районний суд Тернопільської області у складі: суддя Васильченко В. В.; секретар Богдан В. М.; учасники провадження: позивач ОСОБА_1 , представник відповідача Баб`юк А. Б.,

розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Товстенської селищної ради Чортківського району Тернопільської області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом, який аргументував тим, що 27.04.2022 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 152 КпАП України та був накладений штраф у розмірі 340 грн. З цією постановою він не погоджується, оскільки вважає її не обґрунтованою, безпідставною, адміністративна комісія не дослідила і не розглянула належним чином в чому полягає правопорушення, не прийняла до уваги жодного його заперечення, у зв`язку з чим просив суд скасувати постанову № 7 від 27.04.2022 року адміністративної комісії та закрити справу про адміністративне правопорушення. Також вважає, що такі дії відповідача підтверджують приниження його родини честі, гідності та ділової репутації, у зв`язку з чим просив стягнути на його користь моральну шкоду на суму 33 млн. грн.

11.07.2022 року на адресу суду надійшов відзив від Товстенської селищної ради Чортківського району Тернопільської області, в якому вона заперечує проти позову, посилаючись на те, що адміністративною комісією при винесенні постанови № 7 від 27.04.2022 року було дотримано вимоги ст. 277 КУпАП.

19.07.2022 року на адресу суду надійшла відповідь ОСОБА_1 на відзив відповідача, в якій він зазначає, що виписаний протокол це жага помсти, приниження його гідності та ділової репутації, через що наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою від 14.06.2022 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 12.07.2022 року.

Ухвалою від 12.07.2022 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд на 11.08.2022 року. У зв`язку з перебуванням судді у відпустці розгляд справи відкладено на 2809.2022 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача Баб`юк А. Б. позовні вимоги не визнав, посилаючись на обставини зазначені у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши наявні в матеріалах провадження докази, суд приходить до такого висновку.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 1 КУпАП - завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 6 КУпАП передбачено, що органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, громадські організації, трудові колективи розробляють і здійснюють заходи, спрямовані на запобігання адміністративним правопорушенням, виявлення й усунення причин та умов, які сприяють їх вчиненню, на виховання громадян у дусі високої свідомості і дисципліни, суворого додержання законів України.

Органи місцевого самоврядування, місцеві державні адміністрації, забезпечуючи відповідно до Конституції України додержання законів, охорону державного і громадського порядку, прав громадян, координують на своїй території роботу всіх державних і громадських органів по запобіганню адміністративним правопорушенням, керують діяльністю адміністративних комісій та інших підзвітних їм органів, покликаних вести боротьбу з адміністративними правопорушеннями.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 152 КУпАП - порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від 50 до 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері благоустрою, а об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів (формальний склад). Суб`єктами адміністративного проступку є громадяни та посадові особи, а суб`єктивна сторона визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так й у формі необережності.

При цьому, ст. 152 КУпАП є бланкетною правовою нормою, має загальний зміст, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів. Конкретизований зміст диспозиції бланкетної правової норми передбачає певну деталізацію її положень іншими нормативно-правовими актами для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації за відповідною статтею чи частиною статті КУпАП.

Отже відповідальність за вказаною статтею наступає в разі вчинення особою порушення існуючих державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.

Суть такого порушення, тобто вчинені особою фактичні дії (бездіяльність), зокрема їхня суть, час і місце вчинення, а також конкретні порушені правові норми (державні стандарти, норми і правила) повинні бути відображені (описані) в матеріалах справи про адміністративне правопорушення.

У відповідності до ст. 252 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний оцінити докази, шляхом всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами тощо.

За ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 15 "Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення" суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Разом з тим, відповідно до висновку Великої палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 25.06.2020 року по справі № 520/2261/19, визначений ст. 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Судом установлено, що 13.04.2022 року до Товстенської селищної ради направлено Чортківським районним відділом поліції ВП №4 (м. Заліщики) за №1475/105/01-21 від 08.04.2022 року за Вх. № 635 для розгляду адміністративних матеріалів про порушення вимог ст. 152 КУпАП гр. ОСОБА_1 , житель смт Товсте, Чортківського району, Тернопільської області, серія ВАБ №057526. 04.04.2022 р. гр. ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 біля свого господарства зберігав каміння чим порушив правила благоустрою в даному населеному пункті.

Розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, адміністративна комісія при виконавчому комітеті Товстенської селищної ради встановила порушення та постановила визнати винним гр. ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП та наклала на нього штраф в розмірі 340 грн. 00 коп.

05 травня 2022 року до Товстенської селищної ради надійшла скарга ОСОБА_1 на постанову про адміністративне правопорушення щодо скасування Постанови №7 у справі від 27.04.2022 року адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Товстенської селищної ради.

Розглянувши скаргу ОСОБА_1 від 05.05.2022 року щодо оскарження постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Товстенської селищної ради від 27.04.2022 року № 7 щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. 00 коп., виконавчий комітет Товстенської селищної ради вирішив - відмовити гр. ОСОБА_1 у задоволені скарги на Постанову адміністративної комісії від 27 квітня 2022 року № 7 та залишити постанову - без змін, а скаргу гр. ОСОБА_1 - без задоволення.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" благоустрій населених пунктів - це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покрашення мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Згідно з положеннями цього ж Закону, територія (в населеному пункті) - це сукупність земельних ділянок, які використовуються для розміщення об`єктів загального користування: парків, скверів, бульварів, вулиць, провулків, узвозів, проїздів, шляхів, площ, майданів, набережних, прибудинкових територій, пляжів, кладовищ, рекреаційних, оздоровчих, навчальних, спортивних, історико-культурних об`єктів, об`єктів промисловості, комунально-складських та інших об`єктів у межах населеного пункту.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані: 1) утримувати в належному стані закріплені в установленому порядку за ними території; 2) дотримуватися правил благоустрою території населених пунктів; 3) не порушувати права і законні інтереси інших суб`єктів благоустрою населених пунктів; 4) відшкодовувати в установленому порядку збитки, завдані порушенням законодавства з питань благоустрою населених пунктів.

Правила благоустрою населених пунктів України затверджуються відповідними сільськими, селищними та міськими радами.

Тобто, у протоколі повинно було бути зазначено, які саме правила благоустрою міста були порушені.

Разом з тим, як у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №057526 від 04.04.2022 року, так і у постанові адміністративної комісії № 7 від 27.04.2022 року, не викладена суть правопорушення відповідно до диспозиції ст. 152 КУпАП, вони не містять посилання на правила благоустрою смт. Товсте та на те, які саме норми зазначених правил були порушені ОСОБА_1 . Власне як відповідач не надав суду на дослідження і самих Правил благоустрою смт. Товсте.

З викладених вимог закону вбачається, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення та у постанові адміністративної комісії дії ОСОБА_1 , які полягали у «зберіганні каміння», не утворюють самі по собі складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП.

У справі відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП.

При розгляді справи суд також враховує, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09. 06. 98, п. 54 рішення у справі «Шабельников проти України» від 19. 02. 2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з положень ст. 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Аналізуючи викладені вище обставини та керуючись конституційним принципом презумпції невинуватості, вказаним в ст. 62 Конституції України, суд вважає що у матеріалах справи відсутні достовірні докази на підтвердження вини ОСОБА_1 та його винуватість не доведена.

На підставі ст. 7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Виходячи із цього, суд приходить до переконання, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ст. 152 КУпАП підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 286 ч. 3 п. 3 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Водночас, щодо вимоги ОСОБА_1 стягнути з відповідача моральну шкоду, то суд вважає за необхідне зазначити на наступне.

В силу статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

За змістом статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, неодноразово були сформульовані Верховним Судом, у тому числі у постановах від 10 квітня 2019 року в справі №464/3789/17 та від 27 листопада 2019 року в справі №750/6330/17. Зокрема, Суд дійшов висновку про те, що адекватне відшкодування шкоди, в тому числі й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їхню інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

Відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, при вирішенні спору щодо відшкодування моральної шкоди слід дослідити чим підтверджується факт заподіяння особі моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні та в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі оцінюється заподіяна шкода.

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження; встановити причинно-наслідковий зв`язок і визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. При цьому в силу статті 1173 ЦК України шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача, а протиправність його дій та рішень презюмується - обов`язок доказування їхньої правомірності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Водночас Верховний Суд неодноразово, зокрема у постановах від 25.04.2019 року в справі №818/1429/17, від 27.06.2019 року в справі №825/1030/17, від 12.11.2019 року в справі №818/1393/17, від 18.11.2019 року в справі №820/5044/18, від 28.11.2019 року в справі №826/27549/15, від 28.02.2020 року в справі №804/2593/17, від 18.06.2020 року в справі №339/183/16-а, від 02.09.2020 року в справі №1340/4056/18, від 24.09.2020 року в справі №1.380.2019.001368, від 18.02.2021 року в справі №420/7423/19 та від 25.03.2021 року в справі №520/4577/19, вказував на те, що у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди.

В судовому засіданні ОСОБА_1 суду пояснив, що заявлений ним у позовній заяві розмір заподіяної йому моральної шкоди, був визначений колишнім головним архітектором селищної ради, а її сума у 33 млн. грн. це саме та величина, яка необхідна для відновлення благоустрою АДРЕСА_1 та 500 м за залізничним переїздом.

З приводу наявного рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 17.11.2011 року, яким позивач оперує, то суд не приймає його до уваги, оскільки забезпечення твердим покриттям вул. Зелена немає жодного відношення до цього провадження. Так само, не стосуються обставин справи доводи ОСОБА_1 з приводу встановлення бетонної труби діаметром 800 мм, розташованої в поперек дороги, з приводу постійних скарг та погроз сусідів в його сторону, встановлення інженерних споруд на АДРЕСА_1 , а також відкриті кримінальні провадження.

Отже, за такої аргументації позивача та відсутності достатніх доказів того, що діями адміністративної комісії Товстенської селищної ради спричинено наслідки, які призвели до заподіяння моральної шкоди ОСОБА_1 , не підтвердження факту заподіяння останньому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, суд приходить до висновку, що така вимога задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання розподілу між сторонами судових витрат по справі, суд враховує те, що позивач не поніс судових витрат по сплаті судового збору, оскільки звільнений від його сплати при поданні даної заяви до суду, відповідач теж не поніс судових витрат по даній справі, тому їх слід компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

Інші судові витрати слід покласти на сторони в понесених ними розмірах, так як позивачем суду не надано з позовною заявою попереднього (орієнтовного) розрахунку понесених (очікуваних) судових витрат пов`язаних з розглядом справи, також такого розрахунку позивачем не надано суду до дня ухвалення рішення.

Керуючись ст. 38, 247, 251, 254, 287-289, 293 КУпАП, ст. 77, 139, 143, 241-246, 250, 255, 286, 293, 295, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Товстенської селищної ради Чортківського району Тернопільської області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушеннязадовольнити частково.

Постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Товстенської селищної ради Заліщицького району Тернопільської області № 7 від 27 квітня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.152 КУпАП скасувати і справу про адміністративне правопорушення закрити.

Позовну вимогу про відшкодування завданої моральної шкоди залишити без задоволення.

Судові витрати у виді судового збору по справі компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Заліщицький районний суд Тернопільської області протягом 10 днів з дня складення судового рішення.

Реквізити сторін:

Позивач: позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 20.02.1997 року Заліщицьким РВ УМВС, ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_1, тел. НОМЕР_3 ;

Відповідач Товстенська селищна рада, Чортківський район, смт. Товсте вул. Українська, 84, 48630, тел. 3-51-47, .

Повне рішення складене 28 вересня 2022 року.

Суддя: В. В. Васильченко