Справа № 160/7810/22
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2022-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 вересня 2022 року м. Дніпросправа № 160/7810/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Метал Іст»

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 червня 2022 р. (м. Дніпро, суддя Віхрова В.С.) у справі № 160/7810/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Метал Іст»

до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Державної податкової служби України

про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

У червні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Метал Іст» (далі позивач) звернулося до із позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Державної податкової служби України, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління Державної податкової служби в Дніпропетровській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному державному реєстрі податкових накладних, №3738578/44307215 від 01.02.2022 року про відмову у реєстрації податкової накладної №3 від 28.12.2021 року, виписаної Товариством з обмеженою відповідальністю «Метал Іст» (код за ) за фактом отримання передплати від ТОВ «АВ метал груп» (код за ) на загальну суму 450 000,00 грн., в тому числі ПДВ - 75 000,00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління Державної податкової служби в Дніпропетровській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному державному реєстрі податкових накладних, №3738577/44307215 від 01.02.2022 року про відмову у реєстрації податкової накладної №4 від 29.12.2021 року, виписаної Товариством з обмеженою відповідальністю «Метал Іст» (код за ) за фактом отримання передплати від ТОВ «АВ метал груп» (код за ) на загальну суму 1 525 000,00 грн., в тому числі ПДВ 254 166,67 грн.;

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління Державної податкової служби в Дніпропетровській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному державному реєстрі податкових накладних, №3738579/44307215 від 01.02.2022 року про відмову у реєстрації податкової накладної №5 від 30.12.2021 року, виписаної Товариством з обмеженою відповідальністю «Метал Іст» (код за ) за фактом отримання передплати від ТОВ «АВ метал груп» (код за ) на загальну суму 580 00,01 грн., в тому числі ПДВ - 96 666,67 грн.;

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління Державної податкової служби в Дніпропетровській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному державному реєстрі податкових накладних, №3738580/44307215 від 01.02.2022 року про відмову у реєстрації податкової накладної №6 від 28.12.2021 року, виписаної Товариством з обмеженою відповідальністю «Метал Іст» (код за ) за фактом отримання транспортно-експедиційних послуг від нерезидента України на загальну суму 534 074,57 грн., в тому числі ПДВ - 89 512,43 грн.;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному державному реєстрі податкових накладних подану Товариством з обмеженою відповідальністю «Метал Іст» (код за ) податкову накладну №3 від 28.12.2021 року, виписану за фактом отримання передплати від ТОВ «АВ метал груп» (код за ) на загальну суму 450 000,00 грн., в тому числі ПДВ - 75 000,00 грн., з 01.02.2022 року;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному державному реєстрі податкових накладних подану Товариством з обмеженою відповідальністю «Метал Іст» (код за ) податкову накладну №4 від 29.12.2021 року, виписану за фактом отримання передплати від ТОВ «АВ метал груп» (код за ) на загальну суму 1 525 000,00 грн., в тому числі ПДВ - 254 166,67 грн., з 01.02.2022 року;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному державному реєстрі податкових накладних подану Товариством з обмеженою відповідальністю «Метал Іст» (код за ) податкову накладну №5 від 30.12.2021 року, виписану за фактом отримання передплати від ТОВ «АВ метал груп» (код за ) на загальну суму 580 00,01 грн., в тому числі ПДВ - 96 666,67 грн., з 01.02.2022 року;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному державному реєстрі податкових накладних подану Товариством з обмеженою відповідальністю «Метал Іст» (код за ) податкову накладну №6 від 28.12.2021 року, виписану за фактом отримання транспортно-експедиційних послуг від нерезидента України на загальну суму 534 074,57 грн., в тому числі ПДВ - 89 512,43 грн., з 01.02.2022 року.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.06.2022 року позовну заяву повернуто позивачу на підставі п. 6 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції від 07 червня 2022 року, позивач оскаржив її в апеляційному порядку, посилаючись на неправильне застосування норм процесуального права.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали невірно з`ясував обставини справи, у зв`язку із чим дійшов до помилкових висновків щодо порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог що, в свою чергу, призвело до невірного застосування п. 6 ч. 4 ст. 169 КАС України.

З цих підстав, позивач просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідачі правом на подання відзиву на апеляційну скаргу позивача не скористався, відзив на апеляційну скаргу позивача до суду не подав.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ухвали суду від 07 червня 2022 року позовна заява повернута позивачу на підставі п. 6 ч. 4 ст. 169 КАС України, оскільки фактично позивачем заявлено спір стосовно двох господарських операцій, щодо яких відмовлено у реєстрації податкових накладних. Суд також зазначив, що подана позовна заява стосується однорідних по своїй суті правовідносин, але містить окремі позовні вимоги, які випливають з двох господарських операцій, тобто, є багатопредметною. За викладених обставин суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають розгляду в межах одного позову, враховуючи наявність двох господарських операцій, та непов`язаних між собою рішень, що оскаржуються.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Як визначено ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст.160, 161, 172 цього Кодексу; подано позов у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. ч. 1, 6 ст. 21 КАС України, позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою. Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Положенням вказаної процесуальної норми кореспондують правила ч. 1 ст. 172 КАС України яка передбачає, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

В свою чергу похідною вимогою, в розумінні п. 23 ч. 1 ст. 4 КАС України, є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

При цьому, частиною 4 статті 172 КАС України встановлено заборони об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких закон встановлює особливості порядку їх розгляду.

Зокрема, не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено.

В силу вимог п. 6 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо в тому числі порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Так, повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що при вирішенні спору підлягають встановленню обставини щодо виконання кожного договору у відповідності до умов, визначених у договорі. За поданою позивачем позовною заявою фактично підлягають вирішенню два окремих спори між тими ж сторонами. Під час розгляду справи підлягають встановленню обставини щодо виконання кожного договору окремо, укладеного з ТОВ «АВ Метал груп» та з CMA CGM s.a., France, необхідним є з`ясування чи відповідають дійсності та підтверджуються відповідними доказами вимоги, що виникли по кожному договору, з`ясування обставин щодо повноти документів, наданих позивачем для реєстрації податкових накладних, суд має надати оцінку договірним відносинам сторін по двом договорам, тощо, а тому на підставі п. 6 ч.4 ст.169 КАС України дійшов висновку про наявність підстав для повернення позову позивачу у зв`язку із порушенням позивачем правил об`єднання позовних вимог.

Однак, колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується, вважає його хибним та необґрунтованим, оскільки в даному випадку для вчинення такої процесуальної дії, - повернення позову позивачу на підставі п. 6 ч.4 ст.169 КАС України, відсутній обов`язковий складовий елемент, а саме наявність позовних вимог об`єднаних в одне провадження, які належить розглядати в порядку різного судочинства, або вимог, які з урахуванням правил виключної територіальної підсудності підсудні різним судам.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково застосував до позовної заяви наслідки, передбачені вищезазначеною нормою, адже відповідно до частин 4 та 5 статті 172 КАС України, не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом, та не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.

Суд звертає увагу, що зі змісту позовних вимог позивача не вбачається підстав, передбачених частинами 4 та 5 статті 172 КАС України.

Водночас, апеляційний суд наголошує, що вищезазначені підстави стосовно заборони об`єднання позовних вимог є вичерпними та розширеному тлумаченню не підлягають.

При цьому, варто відзначити, що за приписами ч. 6 ст. 172 КАС, суд вправі за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог у самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства.

Отже, визначальною умовою для роз`єднання позовних вимог є та обставина, що таке роз`єднання сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства.

Зазначений припис спрямований на те, щоб суб`єкт правовідносин міг з дотриманням принципів адміністративного судочинства і конкретних обставин скористатися правом на судовий захист.

В силу приписів ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на викладене вище, суд вправі з власної ініціативи до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог у самостійне провадження для забезпечення виконання завдань адміністративного судочинства, тобто, зокрема, для своєчасного вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Таке роз`єднання можливе лише у тому випадку, якщо кожна з виділених вимог може бути предметом розгляду у тому суді, який роз`єднав позовні вимоги.

Так, колегія суддів вважає, що стверджуючи про недоцільність розгляду заявлених позовних вимог у межах однієї справи, суд першої інстанції не скористався процесуальним правом, передбаченим частиною 6 статті 172 КАС України, відповідно до якого суд, в тому числі з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства.

Зазначений висновок апеляційного суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною зокрема у постановах від 17 червня 2021 року у справі №640/27758/20, від 28 листопада 2019 року у справі №640/16147/19.

Водночас, надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції).

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Також, колегія суддів зазначає, що у відповідності до ч.1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями ст.160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Проте, вказана позовна заява не була залишена без руху для усунення недоліків, а одразу повністю була повернута позивачу у відповідності до п. 6 ч. 4 ст. 169 КАС України, відповідно до якої позовна заява повертається позивачеві, якщо: порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

У зв`язку з викладеним, колегія суддів, враховуючи обставини цієї справи та предмет спору, дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права є доведеними, що призвело до прийняття передчасної ухвали про повернення позову позивачу на підставі п. 6 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду.

Згідно вимог ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви, які не відповідають положенням процесуального права, відтак відповідності до положень ст. 320 КАС України наявні підстави для задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 320, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Метал Іст» задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 червня 2022 року у справі № 160/7810/22 скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції зі стадії вирішення питання про відкриття провадження.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя О.М. Панченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко