Справа № 140/3936/22
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2022 рокуЛьвівСправа № 140/3936/22 пров. № А/857/12168/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Качмара В.Я., Пліша М.А.,

за участю секретаря судових засідань Михальської М.Р.,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27 липня 2022 року (головуючий суддя: Сорока Ю.Ю., місце ухвалення - м. Луцьк) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Пірнівської сільської ради про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 , 23.05.2022 звернувся до суду з позовом, в якому, просив:

- визнати незаконним та скасувати рішення Пірнівської сільської ради від 03.12.2021 № 730-16-VIII, про відмову у наданні дозволу на розробку проєкту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки, на території приблизною площею 0,12 гектара для ведення садівництва, яка межує з земельною ділянкою з кадастровим номером :36:069:0064, у відповідності до викопіювання з кадастрової карти;

- зобов`язати Пірнівську сільську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проєкту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки, на території приблизною площею 0,12 гектара для ведення садівництва, яка межує з земельною ділянкою з кадастровим номером :36:069:0064, у відповідності до викопіювання з кадастрової карти, в порядку і строки передбачені ст. 118 Земельного Кодексу України.

Обґрунтовує позов тим, що рішення Пірнівської сільської ради від 03.12.2021 року № 730-16-VIII незаконним і необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, оскільки ділянка на якій позивач бажає отримати земельну ділянку у власність, не може відноситися до містобудівних потреб, тому що всі ділянки з якими межує бажана земельна ділянка відносяться до земель індивідуального садівництва. Згідно графічного витягу з кадастрової карти України, який було подано до клопотання, земельна ділянка з кадастровим номером :36:069:0064, яка межує з бажаною земельною ділянкою, має цільове призначення індивідуальне садівництво.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 27 липня 2022 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Пірнівської сільської ради № 730-16-VIII від 03 грудня 2021 року про відмову в наданні дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 га для ведення садівництва, яка межує з земельною ділянкою з кадастровим номером :36:069:0064, у відповідності до викопіювання з кадастрової карти.

Зобов`язати Пірнівську сільську раду повторно розглянути заяву від 20.10.2021 про надання дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки, на території приблизною площею 0,12 гектара для ведення садівництва, яка межує з земельною ділянкою з кадастровим номером :36:069:0064, у відповідності до викопіювання з кадастрової карти, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив в апеляційному порядку в частині відмови в задоволенні позову. Вважає його необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати частково рішення та задовольнити позов шляхом зобов`язати Пірнівську сільську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проєкту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки, на території приблизною площею 0,12 гектара для ведення садівництва, яка межує з земельною ділянкою з кадастровим номером :36:069:0064, у відповідності до викопіювання з кадастрової карти, в порядку і строки передбачені ст. 118 Земельного Кодексу України.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, посилається на те, що оскільки судом першої інстанції встановлено незаконні підстави, що стали причиною прийняття рішення про відмову в наданні дозволу на розробку проєкту землеустрою, а тому доцільним способом захисту є власне зобов`язання уповноваженого суб`єкта прийняти конкретне рішення, а не зобов`язання повторно розглянути клопотання. Так як, клопотання вже було розглянуто, рішення прийнято, тому повторний розгляд клопотання не захистить прав заявника.

Відповідач, 03.08.2022 подав заперечення на апеляційну скаргу, в якому просив, апеляційну скаргу залишити без розгляду.

Представник позивача Заматов Р.В., у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, пояснення надав аналогічні викладеним в апеляційній скарзі. Просить апеляційну скаргу задовольнити, а судове рішення в частині скасувати.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що випливає зі змісту наведеного вище заперечення, його участь в судовому засіданні обов`язковою не визнавалась. Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.10.2021 позивач звернувся до Пірнівської сільської ради із клопотанням про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 га для ведення садівництва, яка межує з земельною ділянкою з кадастровим номером :36:069:0064.

Рішенням Пірнівської сільської ради від 03.12.2021 № 730-16-VIII позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 га для ведення садівництва, яка межує з земельною ділянкою з кадастровим номером :36:069:0064, у відповідності до викопіювання з кадастрової карти на території Пірнівської сільської ради Вишгородського району Київської області у зв`язку із призначенням земельної ділянки для містобудівних потреб за відсутності містобудівної документації.

Позивач, не погоджуючись з таким рішенням відповідача, звернувся з цим позовом до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що підстави відмови у наданні дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а саме, у зв`язку із призначенням бажаної земельної ділянки для містобудівних потреб за відсутності містобудівної документації, викладені відповідачем у спірному рішенні є необґрунтованими.

Крім цього, дійшов висновку, що в контексті обставин спору, необхідно зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 20.10.2021 про надання дозволу ОСОБА_1 на розробку проєкту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки, на території приблизною площею 0,12 гектара для ведення садівництва, яка межує з земельною ділянкою з кадастровим номером :36:069:0064, у відповідності до викопіювання з кадастрової карти, з урахуванням висновків суду.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки, позивачем оскаржується в апеляційному порядку судове рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог щодо зобов`язати Пірнівську сільську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки, на території приблизною площею 0,12 гектара для ведення садівництва, яка межує з земельною ділянкою з кадастровим номером :36:069:0064, у відповідності до викопіювання з кадастрової карти, в порядку і строки передбачені ст. 118 Земельного Кодексу України, а тому предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 308 КАС України, є законність і обґрунтованість судового рішення суду, лише в у цій частині.

Так, згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи №(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи бездіяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. При реалізації дискреційного повноваження суб`єкт владних повноважень зобов`язаний поважати основоположні права особи, додержуватися: конституційних принципів; принципів реалізації відповідної владної управлінської функції; принципів здійснення дискреційних повноважень; змісту публічного інтересу; положень власної компетенції; вказівок, викладених у інтерпретаційних актах; фахових правил, закріплених у нормативних актах; адміністративної практики; судової практики; процедурних вимог.

Відповідно до п. п. 2, 4 та 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт чи окремі його положення; визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії; визначити інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Згідно з ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд апеляційної інстанції, при вирішення позовної вимоги про зобов`язання Пірнівської сільської ради надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проєкту землеустрою, враховує правову позицію викладену в постанові Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 1340/5638/1. Згідно якої, зобов`язання надати дозвіл на виготовлення проєкту землеустрою для відведення земельної ділянки, перебуває поза компетенцією адміністративного суду. Оскільки, до юрисдикції суду в широкому розумінні не входить зобов`язання відповідача приймати на сесії будь-яке конкретне рішення, так як відповідно до чинного законодавства суд не має права перебирати на себе повноваження, віднесені до компетенції, зокрема, органів місцевого самоврядування. Суд може за наявності достатніх правових підстав визнати рішення неправомірним та скасувати його, а також зобов`язати відповідача з урахуванням висновків суду повторно розглянути відповідне питання та прийняти за наслідками розгляду вмотивоване та обґрунтоване нормами законодавства рішення, при цьому суд не може перебирати на себе функцію дозвільного органу, яка не покладена на суд законом.

Крім цього, оскільки позивач вперше звернувся про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою, а тому з урахуванням п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України, повторний розгляд заяви від 20.10.2021 про надання дозволу ОСОБА_1 на розробку проєкту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки, з урахуванням висновків суду першої інстанції, забезпечить ефективний захист порушених прав позивача.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної погоджується з висновком суду першої інстанції, що у цій частині позов необхідно задовольнити шляхом зобов`язання Пірнівську сільську раду повторно розглянути заяву від 20.10.2021 про надання дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки, на території приблизною площею 0,12 гектара для ведення садівництва, яка межує з земельною ділянкою з кадастровим номером :36:069:0064, у відповідності до викопіювання з кадастрової карти, з урахуванням висновків суду.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 310, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27 липня 2022 року у справі № 140/3936/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. Я. Качмар
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 28.09.2022.