Справа № 420/2810/22
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2022-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2810/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Бойко О.Я.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Болградської міської ради Одеської області про визнання протиправними дій та зобов`язання надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, вирішив адміністративний позов задовольнити частково.

І. Суть спору

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача, Болградської міської ради Одеської області, в якому просив:

(1). Визнати рішення Болградської міської ради Одеської області № Т-1815 від 04.01.2022 протиправним.

(2). Зобов`язати Болградську міську раду Одеської області, , місцезнаходження: 68702, вул. Шпитальна, буд. 45, м. Болград, Болградський р-н., Одеська область надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, розташованої на території Виноградівської сільської ради за межами населеного пункту, кадастровий номер :01:001:0834, що на даний час входить до складу земель запасу, для ведення особистого селянського господарства, у відповідності з п. «б» ч.1 ст.121 ЗК України за рахунок сформованих земельних ділянок комунальної власності, з подальшою передачею у приватну власність орієнтовною площею 2,0000 га.;

(3). Встановити відповідачу строк подання звіту про виконання рішення 30 днів з дня набрання законної сили рішенням суду.

ІІ. Аргументи сторін

(а) Позиція Позивача

Позивач з огляду на зміни законодавства у сфері земельних відносин щодо переходу земель сільськогосподарського призначення у комунальну власність територіальних громад, набуття органами місцевого самоврядування права на розпорядження такими землями, звернувся у встановленому порядку до відповідача з заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, для ведення особистого селянського господарства з подальшою передачею у приватну власність.

Відповідач своїм рішенням № Т-1815 від 04.01.2022 відмовив позивачу у наданні такого дозволу з тих підстав, що земельна ділянка на яку він претендує сформована єдиним масивом та має цільове призначення землі запасу, що у випадку задоволення клопотання передбачає необхідність зміни її цільового призначення та поділу, що не передбачено ЗК України.

Позивач не погоджується з вказаним рішенням, адже ст. 122 ЗК України містить вичерпні підстави відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою. Крім того, землями запасу визнаються всі землі, не переведені у власність або не надані у постійне користування, а також землі, право власності або користування якими припинено відповідно до статей 140 і 141 Земельного кодексу України. При цьому, земельні ділянки із земель запасу можуть бути передані у власність або постійне користування громадянам, сільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям.

(б) Позиція Відповідача

16.05.2022 та 08.06.2022 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідача не погоджується з обґрунтуванням позовних вимог, що відповідач своїм рішення відмовив позивачу у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

На думку представника відповідача, законодавство чітко визначає, що для прийняття такого документа як рішення міської ради необхідна наявність двох складових пленарне засідання ради та відповідне волевиявлення більшості депутатів від загального складу ради, проте міською радою 04.01.2022 пленарні засідання не проводились та й відповідно рішення від 04.01.2022 № Т-1815 не приймалось.

Таким чином, відсутність належним чином оформленого рішення відповідача про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства чи відмову у його наданні, свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом, а тому лист відповідача від 04.01.2022 № Т-1815 у відповідь за результатами розгляду клопотання позивача не може вважатись «відмовою» у розумінні частини 7 статті 118 ЗК України.

ІІІ. Процедура та рух справи

22.04.2022 суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М. ухвалою відкрила провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

10.05.2022 розпорядженням керівника апарату Одеського окружного адміністративного суду у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Токмілової Л.М. призначено повторний автоматизований розподіл справи.

17.05.2022 ухвалою суддя Одеського окружного адміністративного суду Бойко О.Я., прийняла позовну заяву до свого провадження, розпочав розгляд справи спочатку та вирішив розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

ІV. Обставини справи встановлені судом та докази на їх підтвердження

Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_1 від 10.06.2021 (а.с.43).

08.12.2021 позивач звернувся до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розроблення та виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, розташованої на території Болградської міської ради за межами населеного пункту, кадастровий номер :01:001:0834, що на даний час входить до складу земель запасу (земельні ділянки, кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам), для ведення особистого селянського господарства, з подальшою передачею у приватну власність орієнтовною площею 2,0000 га. До клопотання додані копії паспортних даних та РНОКПП заявника, копія посвідчення учасника бойових дій, графічні матеріали роздруківка знімку екрану Кадастрової карти України (а.с.13-15).

04.01.2022 відповідач надав відповідь на заяву позивача, в якій повідомив, що земельна ділянка, про яку йдеться у заяві сформована єдиним масивом та має цільове призначення - землі запасу (16.00), проте позивач бажаєте отримати ділянку з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (01.03). Вищевказана земельна ділянка потребує зміни цільового призначення згідна норм ч. 5 ст.20 Земельного кодексу України. Крім того, вказана в заяві ділянка сформована єдиним масивом і для задоволення клопотання необхідно здійснити поділ земельної ділянки відповідно до ст. 79-1 Земельного кодексу України, яка в свою чергу не передбачає поділ земельної ділянки зі зміною цільового призначення. Оскільки позивач не є власником або користувачем вищевказаної земельної ділянки відповідно до положень Земельного кодексу України, він не можете ініціювати поділ та зміну цільового призначення земельної ділянки, і як наслідок земельна ділянка площею 2,0000 га не може бути надана у приватну власність для ведення особистого селянського господарства. Також відповідач повідомив, що вже прийняв рішення щодо поділу земельної ділянки (кадастровий номер :01:006:0834) на території Виноградівської сільської ради Болградського району Одеської області (за межами населеного пункту) громадянам України, які обробляли земельні ділянки, раніше надані їм у користування сільською радою згідно повноважень. Крім того, відповідач вже приймав рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Виноградівської сільської ради Болградського району Одеської області (за межами населеного пункту) (а.с.16).

V. Джерела права та висновки суду

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст. 3 Земельного кодексу України (далі ЗК України) земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з частинами 1, 2 ст.79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки, як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Частиною 4 ст.79-1 ЗК України визначено, що земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Частиною 6 ст.79-1 ЗК України встановлено, що формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення, здійснюється на підставі відповідної технічної документації із землеустрою.

Технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування (ст.1 Закону України від 22.05.2003 №858-IV Про землеустрій (далі Закон України №858-IV).

Згідно з абз. 1 ст.25 Закону України №858-IV документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Абзац другий зазначеної статті Закону визначає види документації із землеустрою: а) схеми землеустрою і техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць; б) проекти землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальних одиниць; в) проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів; г) проекти землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; ґ) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок; д) проекти землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб е) проекти землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь; є) проекти землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів; ж) проекти землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); з) робочі проекти землеустрою; и) технічна документація із землеустрою щодо визначення та встановлення в натурі (на місцевості) державного кордону України; і) технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); ї) технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюються права суборенди, сервітуту; й) технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок; к) технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель.

Тобто проект землеустрою та проект технічної документації є різними видами документації з землеустрою.

При цьому, Верховний Суд в постанові від 23 жовтня 2020 року по справі № 802/1535/17-а зазначив, що підставою для формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення, є технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок є різними за своєю суттю документами із землеустрою, не є тотожними за процедурою виконання цієї документації.

Суд звертає увагу, що надання дозволу на розробку проекту землеустрою має на меті лише формування земельної ділянки як окремого об`єкта.

В свою чергу, формування земельної ділянки з частини вже сформованого земельного масиву, що має кадастровий номер, її відведення відбувається на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки.

Згідно з пунктом «в» ч.3 ст.116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту «б» ч.1 ст.121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в розмірі не більше 2,0 гектара для ведення особистого селянського господарства.

Повертаючись до обставин вказаної справи, суд встановив, що позивач відповідно до норм Земельного кодексу України звернувся до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розроблення та виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, розташованої на території Болградської міської ради за межами населеного пункту, кадастровий номер :01:001:0834, що на даний час входить до складу земель запасу (земельні ділянки, кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам), для ведення особистого селянського господарства, з подальшою передачею у приватну власність орієнтовною площею 2,0000 га.

До повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону (ст. 12 ЗК України).

Суд зазначає, що згідно з п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, зокрема, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Положеннями ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Отже розгляд заяви особи, що звернулась з відповідною заявою може завершитись її задоволенням або вмотивованою відмовою уповноваженого органу у ненаданні дозволу на розроблення документації із землеустрою шляхом прийняття відповідного рішення на пленарному засіданні ради.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно з ч.ч. 1, 5 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради. Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Тобто розгляд заяви заінтересованої особи у вирішенні зазначеного питання повинно прийматися у формі рішення за результатами голосування, що є виключною компетенцією органів місцевого самоврядування чи органів виконавчої влади.

При цьому, суд встановив, що відповідач за результатами розгляду поданого позивачем клопотання повинний протягом місяця розглянути його та прийняти рішення про надання дозволу на розроблення та виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки або мотивоване рішення про відмову у його наданні.

Проте, жодне з визначених ЗК України рішень відповідач не приймав, що не відповідає приписам ч. 2 ст. 19 Конституції України (органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України).

Отже, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Земельним кодексом України, без дотримання вимог частини другої статті 2 КАС України, що свідчить про допущення відповідачем протиправної бездіяльності стосовно розгляду поданого позивачем клопотання.

Крім того, відповідач у відзиві на позовну заяву підтверджує факт, що рішення про надання дозволу на розроблення та виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки або відмови в наданні такого дозволу він не приймав.

Враховуючи вищевикладене, з метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду клопотання позивача від 08.12.2021 у порядку, визначеному нормами законодавства.

Разом з цим, суд відмовляє у задоволенні вимоги щодо визнання протиправним рішення відповідача № Т-1815 від 04.01.2022, оскільки цей лист не є рішенням міської ради згідно ст. 59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні».

Суд також звертає увагу, що в листі від 04.01.2022 № Т-1815 відповідач додатково повідомляє, що земельна ділянка на яку претендує позивач сформована єдиним масивом та має цільове призначення землі запасу (16.00), проте, враховуючи, що позивач бажає отримати ділянку з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (01.03), то необхідна зміна цільового призначення згідно з нормами ч.5 ст.20 Земельного кодексу України.

При цьому, суд встановив, що відповідно до Акту приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 05.05.2021 земельна ділянка із кадастровим номером :01:001:0834 має площу 40,6829 га; цільове призначення: 16.00 землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам); відомості про обтяження речових прав на земельну ділянку: -; відомості про обмеження у використанні земельної ділянки: охоронна зона навколо (вздовж) об`єкта енергетичної системи (а.с.19).

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Земельний кодексу України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії:

1.землі сільськогосподарського призначення;

2.землі житлової та громадської забудови;

3.землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення;

4.землі оздоровчого призначення;

5.землі рекреаційного призначення;

6.землі історико-культурного призначення;

7.землі лісогосподарського призначення;

8.землі водного фонду;

9.землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення.

Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надано у власність або користування громадянам чи юридичним особам, можуть перебувати у запасі (ч.2 ст. 19 ЗК України).

Земельна ділянка, яка за основним цільовим призначенням належить до відповідної категорії земель, відноситься в порядку, визначеному цим Кодексом, до певного виду цільового призначення, що характеризує конкретний напрям її використання та її правовий режим.

Землями запасу визнаються всі землі, не переведені у власність або не надані у постійне користування. До них належать також землі, право власності або користування якими припинено відповідно до ст. 140 і 141 Земельного кодексу України.

При цьому, суд звертає увагу, що земельні ділянки, віднесені до однієї категорії, можуть використовуватися за різними видами цільового призначення. Землі запасу, не є окремою категорією земель і можуть бути будь-якого цільового призначення. На землі запасу розповсюджуються вимоги щодо цільового призначення земель конкретної категорії, в межах якої вони перебувають.

Крім того, відповідач у листі від 04.01.2022 № Т-1815 повідомляє, що він вже прийняв рішення щодо поділу спірної земельної ділянки громадянам України, які обробляли земельні ділянки, раніше надані їм у користування сільською радою згідно з повноваженнями, проте жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин відповідач до суду не надав та вказане не підтверджується даними з Публічної кадастрової карти України.

Враховуючи те, що жодне рішення відповідач за клопотанням позивача не прийняв, не надав жодних обґрунтувань з приводу такого не розгляду, суд робить висновок, що вказане клопотання належним чином не було розглянуто.

При цьому, суд звертає увагу, що з 24 лютого 2022 року в країні діє воєнний стан. Так, 24 лютого 2022 року Президентом України прийнято Указ №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (далі Указ). Відповідно до пункту 1 Указу воєнний стан діє з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Приписами пункту 1 Указу Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022 продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Приписами пункту 1 Указу Президента України від 22 квітня 2022 року №259/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Приписами пункту 1 Указу Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

За приписами пункту другого Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/202 військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування наказано запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Відтак, враховуючи, що відповідач є органом місцевого самоврядування, що залучений до реалізації та здійснення передбачених Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходів і повноважень воєнного стану, пріоритетними при проведенні пленарних засідань Ради є заходи спрямовані на забезпечення оборони України, захист безпеки населення та інтересів держави. А тому, в період дії воєнного стану покладення на відповідача обов`язку по розгляду клопотання позивача у бажаний для нього спосіб (на черговій (позачерговій) сесії ради), суперечитиме принципу пропорційності.

Законом України від 24.03.2022 № 2145-XI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану", який набрав чинності 07.04.2022, внесені зміни до ЗК України.

Так, вказаним законом розділ X "Перехідні положення" ЗК України доповнено пунктом 27, згідно з яким під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється (пп. 5).

Отже, до припинення (скасування) воєнного стану в Україні діє встановлена законом заборона на надання уповноваженим органом виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою безоплатної передачі земельних ділянок у власність.

Тому положення Закону України від 24.03.2022 № 7178, який повинен застосовуватися органом місцевого самоврядування при розгляді ініційованого позивачем земельного питання, виключатиме позитивне вирішення клопотання позивача під час дії воєнного стану.

Таким чином, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути клопотання позивача від 08.12.2021 про надання дозволу на розроблення та виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, розташованої на території Болградської міської ради за межами населеного пункту, кадастровий номер :01:001:0834, що на даний час входить до складу земель запасу, для ведення особистого селянського господарства за рахунок сформованих земельних ділянок комунальної власності орієнтовною площею 2,0000 га. з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні та обмежень, запроваджених підпунктом 5 пункту 27 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України.

Таким чином, суд робить висновок, про часткове задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення .

Отже, суд вирішує питання про встановлення судового контролю з метою надання учасникам справи додаткових гарантій виконання судового рішення.

Відповідно ч.2 ст.119 КАС України строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню адміністративного судочинства.

Відтак, суд вважає за необхідне вжити заходи судового контролю шляхом зобов`язання відповідача надати в місячний строк з дня набрання законної сили рішення за результатами розгляду даної адміністративної справи звіт про виконання рішення по справі № 420/2810/22 до Одеського окружного адміністративного суду.

VI. Розподіл судових витрат

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору в порядку п.13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Керуючись ст. ст. 2, 139, 243-246КАС України суд,

ВИРІШИВ:

1.Адміністративний позов задовольнити частково.

2.Визнати протиправною бездіяльність Болградської міської ради Одеської області щодо не розгляду клопотання ОСОБА_1 від 08.12.2021 за встановленою законом процедурою.

3.Зобов`язати Болградську міську раду Одеської області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 08.12.2021 про надання дозволу на розроблення та виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, розташованої на території Болградської міської ради за межами населеного пункту, кадастровий номер :01:001:0834, що на даний час входить до складу земель запасу, для ведення особистого селянського господарства за рахунок сформованих земельних ділянок комунальної власності орієнтовною площею 2,0000 га. з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні та обмежень, запроваджених підпунктом 5 пункту 27 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України.

4.Встановити Болградській міській раді Одеської області місячний строк для подання звіту про виконання рішення суду з дня набрання законної сили рішенням суду у справі 420/2810/22.

5.У решті позовних вимог відмовити.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Оскільки справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач Болградська міська рада Одеської області, адреса: 68702, Одеська область, Болградський район, м. Болград, вул. Шпитальна, буд. 45, .

Суддя Оксана БОЙКО