Справа № 160/8993/22
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2022-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
21 вересня 2022 року Справа № 160/8993/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В., при секретарі судового засідання Сергієнко В.Ю., за участю: позивача ОСОБА_1 , представника позивача Клименко І.І., представника відповідача Полівчука Д.П. розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про залишення позовної заяви без розгляду по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасувати наказ, поновити на роботі та стягнення середнього заробітку,-
28.06.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати Наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 30 березня № 347 к про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби;
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 445 о/с від 01 квітня 2022 року про звільнення капітана поліції ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) з посади інженера відділу адміністрування інформаційних систем та телекомунікації інформаційно-аналітичного управління ГУНП в Дніпропетровській області за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) з 02 квітня 2022 року;
- поновити капітана поліції ОСОБА_1 на посаді інженера відділу адміністрування інформаційних систем та телекомунікації інформаційно-аналітичного управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток (грошове забезпечення) за час вимушеного прогулу на день прийняття рішення.
29.06.2022 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду залишено позовну заяву без руху через невідповідність вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України та встановлено позивачу строк для усунення недоліків.
11.08.2022 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду поновлено строк звернення до суду з даною позовною заявою, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.
02.09.2022 року від Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, в обгрунтування якого вказано, що позивачем пропущено строк звернення до суду, оскільки згідно ч. 4 ст. 31 Дисциплінарного статуту Національної поліції України поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності. У разі застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення. Так, з наказом ГУНП 30.03.2022 року № 347к ОСОБА_1 ознайомлений 01.04.2022 року, про що було складено акт про відмову від підпису № 26/1042 згідно якого 01.04.2022 ОСОБА_1 прочитав наказ ГУНП 30.03.2022 року № 347к однак відмовився від підпису про ознайомлення з цим наказом, що підтверджується копією акту від 01.04.2022 № 26/1042.
Представник позивача у підготовчому судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки про порушення своїх прав позивач дізнався лише після отримання відповіді на адвокатський запит, а саме листом від 01.08.2022 року №1/Б-29/аз/103/05-2022 повідомлено, що 20.05.2022 року позивачем було отримано належним чином завірену копію наказу від 01.04.2022 року №445о/с.
Представник відповідача у підготовчому судовому засіданні просив задовольнити клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, при цьому посилаючись на доводи наведені у вказаному клопотанні.
Розглянувши вищевказане клопотання, заслухавши думку сторін та дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно з ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Позивач проходив службу в органах Національної поліції, звідки був звільнений з 02.04.2022 року відповідно до наказу від 01.04.2022 року №445 о/с, за п.6 ч.1 ст.7, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 30.03.2022 року № 347 к накладено на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.
Із наказом ГУНП від 30.03.2022 року № 347к ОСОБА_1 ознайомлений 01.04.2022 року, про що було складено акт про відмову від підпису № 26/1042 згідно якого 01.04.2022 ОСОБА_1 прочитав наказ ГУНП від 30.03.2022 року № 347к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності інженера відділу адміністрування інформаційних систем та телекомунікацій управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_1 » однак відмовився від підпису про ознайомлення з цим наказом, що підтверджується копією акту від 01.04.2022 № 26/1042 про відмову від підпису.
Таким чином, із наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення з посади від 30.03.2022 року позивач ознайомлений 01.04.2022 року, проте до суду за оскарженням наказів від 30.03.2022 року та від 01.04.2022 року звернувся лише 24.06.2022 року (відповідно до відмітки про направлення наявної на конверті), чим порушив строки звернення до суду, встановлені частиною 5 статті 122 КАС України.
Також, листом Управління кадрового забезпечення ГУНП від 01.04.2022 №20/3-101 ОСОБА_1 було повідомлено, що наказом ГУНП від 01.04.2022 року № 445 о/с його звільнено зі служби в поліції з 02.04.2022 і запропоновано йому прибути до УКЗ ГУНП для ознайомлення з документами про звільнення, проведення розрахунку та отримання витягу з цього наказу.
Крім того, судом встановлено, що позивач з 02.04.2022 року на роботу не виходив за відсутності отримання будь-яких офіційних підстав, що свідчить про свідомі дії щодо затягування отримання наказу про його звільнення.
Так, ч.4 ст.31 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2237-VIII, яка регламентує оскарження дисциплінарного стягнення застосованого у період дії воєнного стану, поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності.
У разі застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.
Вказана норма Дисциплінарного статуту Національної поліції України набрала чинності з 01.05.2022 року, тобто до винесення оскаржуваних у даній справі наказів.
При цьому, строк в п`ятнадцять днів у період воєнного стану визнано законодавцем достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що її права, свободи чи інтереси порушено, визначилася, чи буде вона звертатися до суду із позовом щодо оскарження рішення дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Разом з тим, суд зазначає, позивачем пропущено саме місячний строк звернення до суду встановлений ч.5 ст.122 КАС України.
Оцінюючи обставини звернення ОСОБА_1 з позовом до суду, суд вважає, що вище вказаними нормами встановлено скорочені строки звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, які не ставлять під сумнів саму суть права доступу до суду, а переслідують легітимну мету якнайшвидшого поновлення порушених прав добросовісного позивача. При цьому, не порушується пропорційність між застосованими законодавцем засобами (строком звернення до суду за захистом порушеного права протягом одного місяця з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів) та метою звернення до суду.
Також варто зазначити, що у постанові від 25.03.2020 року у справі №9901/588/19 Велика Палата Верховного Суду вказала, що згідно зі ст. 17 Закону України від 23.02.2006 р. №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Так, ЄСПЛ, у пунктах 37 та 38 рішення від 18.11.2010 р. у справі «Мушта проти України», нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть стосуватися реалізації цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.
У рішенні від 03.04.2008 р. у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41).
Таким чином, за практикою Європейського суду з прав людини, застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.
Така позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.06.2018 року у справі №800/474/17 (провадження №11-337заі18).
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» зазначено: (…) заявник не зміг довести, що він вчиняв будь-які кроки, щоб довідатись про стан провадження у його справі, отже його скарга є необґрунтованою, оскільки є невідповідною вимозі «розумного строку».
Таким чином, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Така правова позиція була висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.02.2019 року у справі №9901/658/18.
Позивачем не надано доказів поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з даною позовною заявою.
Відповідно до частини 3 статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Згідно пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без розгляду.
Керуючись ст. ст. 205, 240, 241-245, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Клопотання Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про залишення позовної заяви без розгляду задовольнити.
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасувати наказ, поновити на роботі та стягнення середнього заробітку залишити без розгляду.
Копію ухвали направити особам, які беруть участь у розгляді справи.
Відповідно до статті 256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 294-297 КАС України.
Повний текст ухвали складено 27.09.2022 року.
Суддя М.В. Дєєв