Справа № 640/21213/20
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2022-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Беспалова О. О., суддів: Парінова А. Б., Ключковича В. Ю., розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Міністерства економіки України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 травня 2022 року у справі за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства "Національний депозитарій України" до Міністерства економіки України, Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України про визнання протиправним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство «Національний депозитарій України» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства, в якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати повністю наказ Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 19 травня 2020 року № 908 «Про нарахування пені» Публічному акціонерному товариству «Національний депозитарій України».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 травня 2022 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та прийняти в цій частині нове, яким позов залишити без задоволення.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції прийшов до помилкових висновків щодо існування підстав для задоволення позовних, оскільки наявними матеріалами справи підтверджується, а позивачем не заперечується, що ним несвоєчасно сплачені дивіденди до державного бюджету за 2018 рік.

До Шостого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У відповідності до приписів частини другої статті 309 КАС України судом постановлено ухвалу про продовження апеляційного розгляду даної справи.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, частка держави у статутному капіталі публічного акціонерного товариства «Національний депозитарій України» становить 25%.

Загальними зборами акціонерів публічного акціонерного товариства «Національний депозитарій України» від 26.04.2019 прийнято рішення про відрахування на виплату дивідендів не менше 50% чистого прибутку, отриманого публічним акціонерним товариством «Національний депозитарій України» за результатами діяльності у 2018 році.

Позивачем, здійснено відрахування частки прибутку до Державного бюджету України у розмірі 50 відсотків та сплачено дивіденди, нараховані пропорційно розміру державної частки (акцій) у його статутному капіталі, на суму 697 915, 80 грн, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням від 12.06.2019 №2097.

В подальшому, у зв`язку із винесенням Кабінетом Міністрів України від 04 грудня 2019 року постанови № 1015 загальними зборами акціонерів публічного акціонерного товариства «Національний депозитарій України» від 26.02.2020 прийнято рішення про доведення суми дивідендів, що підлягають виплаті, до розміру базового нормативу з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету міністрів України від 04.12.2019 №1015, до 90% від сум чистого прибутку.

На виконання зазначеного рішення акціонерів від 26.02.2020 позивачем здійснено додаткову виплату дивідендів на частку Держави у статутному капіталі публічного акціонерного товариства «Національний депозитарій України» у розмірі 90%, що підтверджується платіжним дорученням від 23.04.2020 №535 про перерахування дивідендів у розмірі 558 337, 80 грн.

28.05.2020 позивач отримав лист Міністерства розвитку економки, торгівлі та сільського господарства України «Стосовно нарахування пені» від 21.05.2020 №3222-06/32070-07, до якого був доданий наказ №908 від 19.05.2020 «Про нарахування пені публічному акціонерному товариству «Національний депозитарій України» за несвоєчасно сплачені дивіденди до державного бюджету та Розрахунок пені публічному акціонерному товариству «Національний депозитарій України» за несвоєчасно сплачені дивіденди до державного бюджету.

Вважаючи наказ №908 від 19.05.2020 протиправним і таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 22 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання державного сектора економіки є суб`єкти, що діють на основі лише державної власності, а також суб`єкти, державна частка у статутному капіталі яких перевищує п`ятдесят відсотків чи становить величину, яка забезпечує державі право вирішального впливу на господарську діяльність цих суб`єктів.

Закон України «Про управління об`єктами державної власності» визначає правові основи управління об`єктами державної власності (тут і надалі - в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» управління об`єктами державної власності - здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб`єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об`єктів, пов`язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

Відповідно до абзацу четвертого частини 5 статті 11 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» Господарські товариства, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, до 1 травня року, що настає за звітним, приймають рішення про відрахування не менше 30 відсотків чистого прибутку на виплату дивідендів.

Абзацом п`ятим вказаної статті встановлено, що господарські товариства, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, сплачують до Державного бюджету України дивіденди у строк не пізніше 1 липня року, що настає за звітним, нараховані пропорційно розміру державної частки (акцій) у їх статутних капіталах.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 702 "Про затвердження порядку формування та реалізації дивідендної політики держави" (далі - Порядок №702) Мінекономіки здійснює моніторинг стану сплати дивідендів, нарахованих на державну частку (далі - дивіденди) господарськими організаціями, в розрізі суб`єктів управління корпоративними правами держави.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24 квітня 2019 року №364 «Про затвердження базового нормативу відрахування частки прибутку, що спрямовується на виплату дивідендів за результатами фінансово-господарської діяльності у 2018 році господарських товариств, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави» в першій редакції, Кабінет Міністрів України постановив:

1. Затвердити базовий норматив відрахування частки прибутку, що спрямовується на виплату дивідендів за результатами фінансово-господарської діяльності у 2018 році (далі - базовий норматив) господарських товариств, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, а також господарських товариств, 50 і більше відсотків акцій (часток) яких належать господарським товариствам, частка держави в яких становить 100 відсотків, у тому числі дочірніх підприємств (далі - суб`єкти господарювання), які за результатами 2018 року отримали чистий прибуток менше 50 млн. гривень, у розмірі 50 відсотків.

2. Міністерству економічного розвитку і торгівлі:

довести базовий норматив до суб`єктів управління корпоративними правами держави;

надавати роз`яснення з питань застосування базового нормативу.

3. Суб`єктам управління корпоративними правами держави у разі невиплати до 1 липня 2019 р. суб`єктом господарювання дивідендів до державного бюджету за результатами його фінансово-господарської діяльності у 2018 році вжити заходів до розірвання контракту з керівником такого суб`єкта господарювання.

Згідно з абзацом сьомим частини 5 статті 11 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» на суму дивідендів на державну частку, несвоєчасно сплачених господарським товариством, у статутному капіталі якого є корпоративні права держави, та господарським товариством, 50 і більше відсотків акцій (часток) яких знаходяться у статутному капіталі господарського товариства, частка держави якого становить 100 відсотків, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері управління об`єктами державної власності, нараховується пеня, яка сплачується до загального фонду Державного бюджету України з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України від суми недоплати, розрахованої за кожний день прострочення платежу, починаючи з наступного дня після настання строку платежу і по день сплати включно.

Таким чином, Закон України «Про управління об`єктами державної власності» встановлює обов`язок сплатити дивідендів на державну частку не пізніше 1 липня року, наступного за звітним та відповідальність за несвоєчасну сплату цих дивідендів у вигляді сплати пені, яка нараховується відповідачем.

Пунктом 9 Порядку №702 встановлено, що суб`єкти управління корпоративним правами держави забезпечують відповідно до затверджених базових нормативів частки прибутку, що спрямовується на виплату дивідендів за результатами фінансово-господарської діяльності господарських організацій у поточному фінансовому році, реалізацію дивідендної політики держави шляхом здійснення заходів щодо прийняття в межах корпоративних прав держави рішень про визначення розміру, порядку та строків виплати дивідендів господарськими організаціями згідно з їх установчими документами та законодавством.

Відповідно до пункту 6 «Порядку нарахування пені на суму дивідендів на державну частку, несвоєчасно сплачених господарським товариством, у статутному капіталі якого є корпоративні права держави, та господарським товариством, 50 і більше відсотків акцій (часток, паїв) якого знаходяться у статутному капіталі господарського товариства, частка держави якого становить 100 відсотків», затвердженого Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.07.2013 № 725, пеня на суму дивідендів (частину суми дивідендів), несвоєчасно сплачених господарським товариством, нараховується в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми недоплати, розрахованої за кожний календарний день прострочення платежу, починаючи з наступного дня після настання строку платежу і по день сплати суми дивідендів або частини суми дивідендів включно.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, публічним акціонерним товариством «Національний депозитарій України» 26.04.2019 прийнято рішення про відрахування на виплату дивідендів не менше 50% чистого прибутку за результатами діяльності у 2018 році.

Вказані кошти, на суму 697 915,80 грн перераховано до Державного бюджету 12.06.2019, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №2097.

Як вірно зауважено судом першої інстанції та не взято до уваги апелянтом, станом на прийняття рішення про відрахування дивідендів та станом на дату перерахування таких Державного бюджету, відрахування дивідендів в розмірі 50% чистого прибутку за результатами діяльності у 2018 році у повній мірі відповідало вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 24 квітня 2019 року №364 «Про затвердження базового нормативу відрахування частки прибутку, що спрямовується на виплату дивідендів за результатами фінансово-господарської діяльності у 2018 році господарських товариств, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави».

Доказів, що сума перерахованих згідно вказаного платіжного доручення дивідендів є нижчою ніж 50 % чистого прибутку позивача за 2018 рік апелянтом не надано.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що станом на 01.07.2019 року позивачем виконано обов`язок щодо перерахування дивідендів від чистого прибутку за 2018 рік, виконано в повному обсязі та своєчасно.

Поряд із цим, постановою Кабінету Міністрів України від 04 грудня 2019 року № 1015 внесено зміни до абзацу першого пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24 квітня 2019 року №364, а саме, викладено абзац 1 пункту 1 в наступній редакції: « 1. Затвердити базовий норматив відрахування частки прибутку, що спрямовується на виплату дивідендів за результатами фінансово-господарської діяльності у 2018 році (далі - базовий норматив) господарських товариств, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, а також господарських товариств, 50 і більше відсотків акцій (часток) яких належать господарським товариствам, частка держави в яких становить 100 відсотків, у тому числі дочірніх підприємств (далі - суб`єкти господарювання), у розмірі 90 відсотків».

Відтак, базовий норматив відрахування частки прибутку, що спрямовується на виплату дивідендів за результатами фінансово-господарської діяльності у 2018 році збільшено з 50 % до 90 % лише 04.12.2019 року, а тому, не могло бути виконано до 01.07.2019 року.

При цьому, вказаною постановою додаткових строків сплати дивідендів не встановлено.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, вимоги постанови Кабінету Міністрів України 04.12.2019 №1015 позивачем виконано, шляхом перерахування залишку дивідендів, що підтверджується копією платіжного доручення від 23.04.2020 №535 про перерахування дивідендів у розмірі 558 337, 80 грн.

Слід зауважити, що апелянтом не заперечується факт сплати товариством дивідендів за результатами фінансово-господарської діяльності у 2018 році згідно з платіжними дорученнями від 12.06.2019 № 2097 та від 23.04.2020 № 535, однак вказується, що оскільки останній платіж здійснено після 01.07.2019 року, то на вказану суму спірним наказом правомірно нараховано пеню.

Колегія суддів критично оцінює такі доводи апелянта, оскільки позивач не міг виконати вимоги Постанови Кабінету Міністрів України від 04 грудня 2019 року № 1015, якою внесено зміни до Постанови №364, оскільки станом на день виконання зобов`язання (12 червня 2019 року), норми такої постанови ще не діяли, а документ, яким встановлено розмір у 90 відсотків було прийнято лише 04 грудня 2019 року.

Відповідно, на момент виконання зобов`язання по виплаті дивідендів до 01 липня 2019 року діяла постанова Кабінету Міністрів України від 24 квітня 2019 року № 364 в редакції, що встановлювала базовий норматив відрахування частки прибутку, що спрямовується на виплату дивідендів за результатами фінансово-господарської діяльності у 2018 році - 50 відсотків.

Як вірно зауважено судом першої інстанції, приписи статті 58 Конституції України визначають, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом, як правопорушення.

Дія нормативно-правового акту в часі починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач не повинен нести відповідальність за вчинення діяння, яке на час виконання відповідного зобов`язання по перерахуванню дивідендів, не визнавалося порушеннями відповідно до законів та нормативних актів Кабінету Міністрів України.

Відтак, оскаржуваний наказ Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 19 травня 2020 року № 908 «Про нарахування пені» Публічному акціонерному товариству «Національний депозитарій України», суд вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують позицію суду першої інстанції та відхиляються колегією суддів за необґрунтованістю.

Згідно з ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства економіки України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 травня 2022 року у справі за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства "Національний депозитарій України" до Міністерства економіки України, Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України про визнання протиправним та скасування наказу залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов

Суддя В. Ю. Ключкович

Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 27.09.2022)