Справа № 160/21988/21
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2022-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 вересня 2022 року м. Дніпросправа № 160/21988/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Виконавчого комітету Васильківської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року в адміністративній справі №160/21988/21 (головуючий суддя першої інстанції Тулянцева І.В.) за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Васильківської селищної ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 08.11.2021 року (згідно штампу на поштовому конверті) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Виконавчого комітету Васильківської селищної ради, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила:

- визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Васильківської селищної ради, пов`язану з не нарахуванням та невиплатою заробітної плати при звільненні, яке відбулося 22.06.2021 року за п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити їй заробітну плату при звільненні за період з 25.03.2021 року по 22.06.2021 року в розмірі 47073,00 грн.;

- стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 23.06.2021 року до дня фактичного розрахунку.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач перебувала у трудових відносинах з відповідачем та 30 вересня 2020 року була звільнена на підставі п.2 ст.40 КЗпП України. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.032021 року у справі №160/14239/20 її поновлено на посаді провідного спеціаліста відділу соціального захисту населення виконавчого комітету Васильківської селищної ради з 01.10.2020 року та стягнуто на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.10.2020 року по 24.03.2021 року в сумі 88262,40 грн.. Розпорядженням відповідача від 22.06.2021 року №70-к її поновлено на посаді, а також виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу. Трудові відносини з відповідачем припинено на підставі п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України (за угодою сторін) з 22.06.2021 року. Оскільки позивач була поновлена за рішенням суду на раніше займаній посаді з 01.10.2020 року та звільнена за згодою сторін 22.06.2021 року, то відповідно цей період вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем, проте за період з 25.03.2021 року по 22.06.2021 року відповідач протиправно не нарахував та не виплатив відповідну заробітну плату.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року адміністративний позов задоволено частково.

Стягнуто з виконавчого комітету Васильківської селищної ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 25.03.2021 року по 22.06.2021 року в розмірі 44866,72 грн..

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з грубим порушенням норм матеріально та процесуального права. Вказує, що з дати прийняття рішення судом у справі №160/14239/20, а саме з 25.03.2021 року по 22.06.2021 року, позивач жодного разу не з`являлась на робочому місці, свої функціональні обов`язки не виконувала, табель обліку використання робочого часу не заповнювався та не вівся. З огляду на вказане відсутні підстави вважати вимушеним прогулом невихід на роботу позивача у період з 25.03.2021 року по 22.06.2021 року за умови відсутності будь-яких перешкод для цього.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подала, що не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) (а.с. 31-33, 48-49).

Розпорядженням виконавчого комітету Васильківської селищної ради від 02.01.2020 року №3-к позивач в порядку переведення з Управління соціального захисту населення Васильківської РДА з числа кадрового резерву призначена на посаду провідного спеціаліста відділу соціального захисту населення виконавчого комітету Васильківської селищної ради.

30.09.2020 року розпорядженням виконавчого комітету Васильківської селищної ради №129-К позивача звільнено за п.2 п.3 ст.40 КЗпП України.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.03.2021 року у справі №160/14239/20 визнано протиправним та скасовано розпорядження Виконавчого комітету Васильківської селищної ради від 30.09.2020 року №129-К; поновлено ОСОБА_1 на раніше займаній посаді - провідного спеціаліста відділу соціального захисту населення виконавчого комітету Васильківської селищної ради з 01.10.2020 року; стягнуто з Виконавчого комітету Васильківської селищної ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 01.10.2020 року по 24.03.2021 року в сумі 88262,40 грн. (а.с. 21-28, 71-78).

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2022 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.03.2021 року залишено без змін.

22 червня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача з заявою, якою просила поновити на посаді провідного спеціаліста відділу соціального захисту населення виконавчого комітету Васильківської селищної ради з 01.10.2020 року, на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.03.2021 року в адміністративній справі № 160/14239/20 (а.с. 86).

Крім того, 22 червня 2021 року позивач також звернулась до голови виконавчого комітету Васильківської селищної ради з заявою про звільнення її з посади провідного спеціаліста відділу соціального захисту населення виконавчого комітету Васильківської селищної ради з 25.03.2021 року за згодою сторін (вх. від 22.06.2021 року № 85) (а.с. 87).

Розпорядженням голови виконавчого комітету Васильківської селищної ради від 22 червня 2021 року №70-к ОСОБА_1 поновлено на займаній посаді провідного спеціаліста відділу соціального захисту населення виконавчого комітету Васильківської селищної ради з 22 червня 2021 року та виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 01.10.2020 року по 24.03.2021 року (включно) у сумі 88262,40 грн. (а.с. 52).

Розпорядженням голови виконавчого комітету Васильківської селищної ради від 22 червня 2021 року № 71-к ОСОБА_1 звільнено з посади провідного спеціаліста відділу соціального захисту населення виконавчого комітету Васильківської селищної ради з 22 червня 2021 року за угодою сторін, згідно з п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України (а.с. 53).

Позивач, не погодившись із не нарахуванням та не виплатою їй заробітної плати за період з 25 березня 2021 року по 22 червня 2021 року, а також не проведенням відповідачем з нею повного розрахунку при звільненні, оскаржила таку бездіяльність відповідача до суду.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив із того, що за правилами частини першої статті 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Норма статті 236 КЗпП України передбачає обов`язок власника, а у сфері публічно-правових правовідносинах суб`єкта владних повноважень, виплатити працівникові середній заробіток або різницю в заробітку за весь час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі працівника та не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника. Положення статті 236 КЗпП України встановлюють відповідальність роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі працівника з метою компенсації йому втрат від неотримання заробітної плати чи неможливості працевлаштуватись. Всі суми, належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; в разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. Оскільки позивача поновлено на посаді розпорядженням від 22.06.2021 року №70-к, періодом вимушеного прогулу в розумінні статті 236 Кодексу законів про працю України є період з 25.03.2021 року по 22.06.2021 року.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу .

Частиною першою статті 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Всі суми, належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; в разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Положеннями статті 236 КЗпП України визначено, що у разі затримки роботодавцем виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

З матеріалів справи вбачається, що виконавчим комітетом Васильківської селищної ради на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.03.2021 року у справі №160/14239/20 виплачено на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.10.2020 року по 24.03.2021 року в сумі 88262,40 грн. (платіжне доручення від 29 червня 2021 року № 2025, виписка АТ КБ «Приват Банк» по картковому рахунку ОСОБА_1 ) (а.с. 93, 97).

Як зазначалось вище, розпорядженням голови виконавчого комітету Васильківської селищної ради від 22 червня 2021 року №70-к ОСОБА_1 поновлено на посаді провідного спеціаліста відділу соціального захисту населення виконавчого комітету Васильківської селищної ради з 22 червня 2021 року, та розпорядженням голови виконавчого комітету Васильківської селищної ради від 22 червня 2021 року №71-к ОСОБА_1 звільнено з посади провідного спеціаліста відділу соціального захисту населення виконавчого комітету Васильківської селищної ради з 22 червня 2021 року за угодою сторін згідно з п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України (а.с. 52, 53).

Вказані розпорядження не скасовані та є чинними.

В день звільнення позивача з роботи 22.06.2021 року відповідачем не здійснено розрахунок та виплату за період з 25.03.2021 року по 22.06.2021 року. Докази здійснення таких виплат відсутні.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що в період з 25.03.2021 року по 22.06.2021 року позивач не працювала та не виконувала свої функціональні обов`язки колегія суддів до уваги не приймає, оскільки позивача саме розпорядженням голови виконкому було поновлено на роботі, а не прийнято на роботу, що не позбавляє відповідача обов`язку виплатити середній заробіток за спірний період.

Доказів протилежного відповідачем не надано.

Будь-яких розпоряджень про звільнення з посади зв`язку з невиходом на роботу після 24.03.2021 року (день прийняття рішення судом про поновлення на посаді позивача з 01.10.2020 року) відповідачем не приймалось.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення адміністративного позову в цій частині.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду в частині відмовлених позовних вимог сторонами не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції в цій частині рішення суду першої інстанції не переглядається.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Васильківської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року в адміністративній справі №160/21988/21 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року в адміністративній справі № 160/21988/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак