Справа № 380/9529/22
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/9529/22
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 вересня 2022 року

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Грень Н.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) Військова частина НОМЕР_1 про визнання протиправною відмову, скасування рішення, -

встановив:
до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) Військова частина НОМЕР_1 з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати Рішення про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку від 06.07.2022 року, прийняте інспектором прикордонної служби вищої категорії 2 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 (тип А) майстер сержантом ОСОБА_2 щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням інспектора прикордонної служби вищої категорії 2 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 (тип А) ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) від 06.07.2022 року відмовлено позивачу у виїзді за межі території України. Позивач зазначає, що особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації згідно абзацу 11 частини 1 статті 2 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» мають право на перетин державного кордону України згідно пункту 2-6 Правил. Оскільки батько ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, він має безумовне право на перетин державного кордону, а тому вважає, що відповідачем протиправно прийнято рішення про відмову у перетині державного кордону України. З урахуванням наведеного просив позов задовольнити.

Відповідач позов не визнав, 10.08.2022 від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому заазначив, що виїзд за межі України осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю чи інших осіб, які потребують постійного догляду, зазначених в абзацах третьому-шостому та восьмому пунктів Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57, разом із супроводжуючою особою може здійснюватися не більше ніж один раз із часу введення на території України надзвичайного або воєнного стану до його припинення чи скасування. З огляду на зазначене, представник відповідача зазначив, що позивач прибув 06.07.2022 року для перетину державного кордону одноосібно, не в якості супроводжуючої особи, але надавав документи для перетину державного кордону, які є підставою для перетину кордону в якості супроводжуючої особи.

Крім того, вказав, що ОСОБА_1 при перетині кордону не було надано документів, які б надавали йому право на перетин державного кордону, тому рішення прийняте інспектора прикордонної служби вищої категорії 2 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 (тип А) майстер сержантом ОСОБА_2 про відмову в перетині державного кордону України громадянину України, який досяг 16 річного віку від 06.07.2022 є правомірним.

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив у якій зазначив, що у ОСОБА_1 наявне право на перетин державного кордону України згідно з пунктом 2-6 Правил, зокрема з тієї підстави, що у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану право на перетин державного кордону, крім осіб, зазначених у пунктах 2-1 та 2-2 цих Правил, також мають інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. При цьому, положення пункту 2-6 Правил поширюється на ОСОБА_1 , оскільки він не підлягає призову на військову службу під час мобілізації у зв`язку із наявною 2 (другою) групою інвалідності у його батька згідно абзацу 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», в той час як вказана норма не поширюється на осіб, визначених в абзацах другому - восьмому частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (3543-12 ).

Ухвалою судді від 18.07.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.

ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 .

Відповідно до Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_3 від 15 червня 2011 року ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 . У графі Батько вказано ОСОБА_3 , громадянин України (а.с.16).

Згідно з Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією № 4340025 від 06.10.2021 року Серії 12 ААВ, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , при повторному огляді інваліда встановлено 2 (другу) групу інвалідності, яка встановлена довічно (а.с.12).

Вказана обставина додатково підтверджується Пенсійним посвідченням № НОМЕР_4 Серії НОМЕР_5 від 13.10.2021 року, з якого слідує, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , отримує пенсію по інвалідності 2 група (інвалідність армії).

Таким чином, рідний батько ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є особою з інвалідністю 2-ої групи.

ОСОБА_1 пройдено медичний огляд ВЛК 20.06.2022 року.

За результатами вказаного медичного огляду, видано Довідку військово-лікарської комісії № 7903 від 20.06.2022 року, відповідно до якої, ОСОБА_1 , 1997 року народження, після проведеного медичного огляду ВЛК є здоровий та на підставі графи III Рокладу хвороб придатний до військової служби.

Разом з тим, у зв`язку із наявністю підстав, передбачених абзацом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ОСОБА_1 надано відстрочку від призову під час мобілізації, про що в графі « 12. ОСОБЛИВІ ВІДМІТКИ» Тимчасового посвідчення військовозобов`язаного офіцера запасу № 6/143 від 06.06.2019 року, начальником ІНФОРМАЦІЯ_7 підполковником ОСОБА_4 проставлено відмітку: «Надано відстрочку від призову по мобілізації відповідно ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» ст. 23 ч. 11, який має батька інваліда II групи».

Сторонами у справі не заперечується те, що 06.07.2022 року ОСОБА_1 з метою перетину державного кордону з республікою Польща прибув до міжнародного автомобільного пункту пропуску Шегині.

06.07.2022 року інспектором прикордонної служби вищої категорії 2 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 (тип А) майстер сержантом ОСОБА_2 прийнято рішення про відмову у перетинанні державного кордону України громадянину України ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Зі змісту вказаного рішення слідує, що у зв`язку із Законом України Про правовий режим воєнного стану, Указу Президента України №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, а також Закону України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 року громадянина України ОСОБА_1 тимчасово обмежено у праві виїзду з України, з відсутністю підстав на право перетинання державного кордону, так як вищезазначений громадянин не зміг надати на паспортний контроль документи, що підтверджують підставу для виїзду за кордон.

Не погоджуючись із прийнятим Рішенням, ОСОБА_1 07.07.2022 року звернувся до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ; полковника ОСОБА_6 зі Скаргою на Рішення про відмову у перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16 річного віку від 06.07.2022 року.

За результатами розгляду скарги 09.07.2022 року відповідач листом вих. №23/Ю-269-254 від 096.07.2022 повідомив позивача про те, що 06.07.2022 уповноваженою службовою особою підрозділу охорони державного кордону, відповідно до ст. 14 Закону України «Про прикордонний контроль», у міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Шегині» позивачу було відмовлено в перетині державного кордону на виїзд з України, на підставі Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», а також Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 року», у зв`язку з відсутністю підстав на право перетинання державного кордону, так як позивач не надав на паспортний контроль документи, що підтверджують підставу для виїзду за кордон, в умовах воєнного стану. Окрім цього, ОСОБА_1 запропоновано ознайомитися з Правилами перетинання державного кордону громадянами України, які затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57. Також вказано, що рішення про пропуск через Державний кордон України, буде прийняте стосовно позивача уповноваженою службовою особою Державної прикордонної служби України, безпосередньо під час перетину кордону, за наявності оригіналів всіх необхідних документів.

Вважаючи рішення про відмову у перетині державного кордону, яке прийняте інспектором прикордонної служби вищої категорії 2 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 (тип А) майстер сержантом ОСОБА_2 06.07.2022 року, протиправним, позивач звернувся до суду з метою його скасування.

При вирішенні спору по суті суд керується таким.

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Правові основи здійснення прикордонного контролю, порядок його здійснення, умови перетинання державного кордону України визначає Закон України «Про прикордонний контроль» №1710-VI від 05.11.2009 року (далі - Закон №1710-VI).

Відповідно до ч. ч. 1 і 2 статті 2 Закону №1710-VI прикордонний контроль - державний контроль, що здійснюється Державною прикордонною службою України, який включає комплекс дій і систему заходів, спрямованих на встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами, транспортними засобами і переміщення через нього вантажів.

Прикордонний контроль здійснюється з метою протидії незаконному переміщенню осіб через державний кордон, незаконній міграції, торгівлі людьми, а також незаконному переміщенню зброї, наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, боєприпасів, вибухових речовин, матеріалів і предметів, заборонених до переміщення через державний кордон.

Згідно частини 3 статті 6 Закону №1710-VI пропуск осіб через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України за дійсними паспортними документами, а у передбачених законодавством України випадках також за іншими документами. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон здійснюється після проходження всіх передбачених законом видів контролю на державному кордоні.

Частиною 1 статті 14 Закону №1710-VI іноземцю або особі без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам перетинання державного кордону на в`їзд в Україну або на виїзд з України, зазначеним у частинах першій, третій статті 8 цього Закону, а також громадянину України, якому відмовлено у пропуску через державний кордон при виїзді з України у зв`язку з відсутністю документів, необхідних для в`їзду до держави прямування, транзиту, в передбачених законодавством випадках або у зв`язку з наявністю однієї з підстав для тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон, визначених статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», відмовляється у перетинанні державного кордону лише за обґрунтованим рішенням уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону із зазначенням причин відмови. Уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону про прийняте рішення доповідає начальнику органу охорони державного кордону. Таке рішення набирає чинності невідкладно. Рішення про відмову у перетинанні державного кордону оформляється у двох примірниках. Один примірник рішення про відмову у перетинанні державного кордону видається особі, яка підтверджує своїм підписом на кожному примірнику факт отримання такого рішення. У разі відмови особи підписати рішення про це складається акт.

Форма рішення про відмову у перетинанні державного кордону встановлюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у справах охорони державного кордону (частина 2 статті 14 Закону №1710-VI).

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» №3857-XII від 21.01.1994 року (далі - Закон №3857-XII).

Згідно статті 1 Закону №3857-XII громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в`їхати в Україну.

Частиною 1 статті 6 Закону №3857-XII встановлено підстави для тимчасового обмеження права громадян України на виїзд з України. Право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: 1) він обізнаний з відомостями, які становлять державну таємницю, - до закінчення терміну, встановленого статтею 12 цього Закону; 3) стосовно нього у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, застосовано запобіжний захід, за умовами якого йому заборонено виїжджати за кордон, - до закінчення кримінального провадження або скасування відповідних обмежень; 4) він засуджений за вчинення кримінального правопорушення - до відбуття покарання або звільнення від покарання; 5) він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів; 9) він перебуває під адміністративним наглядом Національної поліції - до припинення нагляду; 10) він є керівником юридичної особи або постійного представництва нерезидента (згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру, наданими відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»), що не виконує встановленого Податковим кодексом України податкового обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань, що призвело до виникнення у такої юридичної особи або постійного представництва нерезидента податкового боргу в сумі, що перевищує 1 мільйон гривень, та якщо такий податковий борг не сплачено протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, - до погашення суми такого податкового боргу, у зв`язку з яким таке обмеження встановлюється.

Суд зазначає, що вищевказані підстави для тимчасового обмеження громадян у виїзді за межі території України функціонують за відсутності особливих правових режимів, які вводяться в дію указом Президента України та затверджуються Верховною Радою України.

Одним із таких правових режимів є правовий режим воєнного стану, який введено в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб згідно Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб визначає Закон України «Про правовий режим воєнного стану» №389-VIII від 12.05.2015 року (далі - Закон №389-VIII, станом на момент спірних правовідносин).

Статтями 1 і 2 Закону №389-VIII передбачено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України.

Пунктом 6 частини 1 статті 8 Закону №389-VIII встановлено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 133/2022 від 14.03.2022 року (далі - Указ № 133/22), затвердженого Законом України № 2119-IX від 15.03.2022 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 259/2022 від 18.04.2022 року (далі - Указ № 259/22), затвердженого Законом України № 2212-IX від 21.04.2022 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 341/2022 від 17.05.2022 року, яким на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-IX, та Указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року №212-IX), строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Згідно пункту 3 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30, 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Правилами перетинання державного кордону України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27.01.1995 року (далі - Правила, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено порядок перетинання громадянами України державного кордону.

Згідно абзацу 1 пункту 2-1 Правил, у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану особи з інвалідністю мають право перетинати державний кордон за наявності довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією (форма первинної облікової документації N157-1/о) (z1509-12) або посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, пенсійного посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» ( 2109-14 ), «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю» ( 1727-15 ), в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідки для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою, затвердженою Мінсоцполітики.

Абзацом 3 пункту 2-1 Правил передбачено, що перетин державного кордону може здійснюватися особою з інвалідністю I чи II групи - у супроводі одного або обох батьків, на утриманні яких перебуває така особа з інвалідністю, дружини /чоловіка, повнолітніх сина/ доньки, їх дружини/ чоловіка (за наявності документів, що підтверджують родинні зв`язки та інвалідність).

Як встановлено судом, ОСОБА_7 прибув до міжнародного автомобільного пункту пропуску «Шегині» для пішохідного сполучення з метою перетину державного кордону України.

1) Для проведення паспортного контролю посадовій особі Державної прикордонної служби України позивач надав: паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_6 , видани 13.07.2015 року; оригінал Тимчасового посвідчення військовозобов`язаного офіцера запасу № 6/14 від 06.06.2019 року; оригінал Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_3 від 15 червня 2011 року; нотаріально засвідчену копію Довідки до акта огляду медико-соціальної експертною комісією № 4340025 від 06.10.2021 року, посвідчену приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Левкович С.М.; нотаріально засвідчену копію Пенсійного посвідчення № НОМЕР_4 Серії НОМЕР_5 від 13.10.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Чортківськоп районного нотаріального округу Левкович С.М.; копію Довідки військово-лікарської комісії № 7903 від 20.06.2022 року.

Так, з наданих позивачем документів слідує, що батько позивача ОСОБА_3 є особою з інвалідністю ІІ групи.

За наслідком розгляду наданих позивачем документів для здійснення перетину кордону уповноваженою особою відповідача прийнято рішення від 06.07.2022 року про відмову у перетинанні державного кордону України громадянину України ОСОБА_5 з покликанням на неподання документів, що підтверджують право виїзду за кордон.

В обґрунтування правомірності рішення про відмову позивачу в перетинанні кордону відповідач зазначає, що позивач в пункт пропуску «Шегині» одноосібно, та не здійснював супровід особи з інвалідністю.

Разом з тим позивач як на підставу, що надає право для перетину державного кордону, посилається на пункт 2-6 Правил перетинання державного кордону України.

Згідно пункту 2-6 Правил, у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану право на перетин державного кордону, крім осіб, зазначених у пунктах 2-1 та 2-2 цих Правил, також мають інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. Ця норма не поширюється на осіб, визначених в абзацах другому - восьмому частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Пунктом 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Абзацом 4 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII від 21.10.1993 року (далі - Закон №3543-XII, станом на момент спірних правовідносин) встановлено, що мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Частиною 1 статті 23 Закону №3543-XII передбачено підстави для звільнення від призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані.

Згідно абзацу 11 цієї ж статті, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: які мають дружину (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Як слідує з письмових доказів, долучених до матеріалів адміністративної справи (свідоцтва про народження Серії 1-ИД від 15.06.2011, довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 4340025, пенсійного посвідчення № Серії НОМЕР_5 ), батько позивача - ОСОБА_3 є особою з інвалідністю ІІ групи.

Наведене дає підстави виснувати про те, що позивач, у відповідності до абзацу 11 частини 1 статті 23 Закону №3543-XII, не підлягає призову на військову службу під час мобілізації.

У зв`язку із наявністю підстав, передбачених абзацом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ОСОБА_1 надано відстрочку від призову під час мобілізації, про що в графі « 12. ОСОБЛИВІ ВІДМІТКИ» Тимчасового посвідчення військовозобов`язаного офіцера запасу № 6/143 від 06.06.2019 року, начальником ІНФОРМАЦІЯ_7 підполковником ОСОБА_4 проставлено наступну відмітку: «Надано відстрочку від призову по мобілізації відповідно ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» ст. 23 ч. 11, який має батька інваліда II групи».

Відтак, суд, з огляду на вищезазначене висновує, що позивач, прибувши до міжнародного автомобільного пункту пропуску Шегині мав право на перетин державного кордону України як особа, яка згідно пункту 2-6 Правил перетинання державного кордону не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, а не як особа, яка згідно абзацу 3 пункту 2-1 Правил здійснює безпосередній супровід особи з інвалідністю.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що наведені вище мотиви вказують на протиправність прийнятого відповідачем 06.07.2022 року рішення про відмову у перетинанні державного кордону України громадянину України ОСОБА_5 , а тому, базуючись на сукупності встановлених дійсних обставинах справи, враховуючи підстави прийняття такого рішення, керуючись релевантними нормами законодавства, таке підлягає скасуванню.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд, вирішуючи даний спір, також відзначає, що відповідно до частини 1 статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, висловленій, зокрема, у п. 45 рішення в справі Бочаров проти України, п. 53 рішення в справі Федорченко та Лозенко проти України, п. 43 рішення в справі Кобець проти України, при оцінці доказів і вирішенні спору суду слід керуватися критерієм доведення поза розумним сумнівом. Тобто, встановлюючи істину в справі слід базуватися передусім на доказах, які належно, достовірно й достатньо підтверджують ті чи інші обставини таким чином, щоби не залишалося щодо них жодного обґрунтованого сумніву.

Зібрані і досліджені матеріали цієї справи підтверджують та обґрунтовують позовні вимоги, з якими до суду звернувся позивач. При цьому, відповідачем не доведено вповні правомірність свого рішення у відповідності до вимог, встановлених частини 2 статті 19 Основного Закону та частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відтак, беручи до уваги все вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також їх письмові доводи, суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що позов є підставним і підлягає до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір в сумі 992,40 грн., такий підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 14, 73-78, 90, 132, 139, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:
адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) про визнання протиправною відмову, скасування рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати Рішення про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку від 06.07.2022 року, прийняте інспектором прикордонної служби вищої категорії 2 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 (тип А) майстер сержантом ОСОБА_2 щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 ) сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Грень Н.М.