Справа № 380/7727/22
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2022-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/7727/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Потабенко В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області (далі ГУ ПФУ у Дніпропетровській області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУ ПФУ у Львівській області, відповідач 2), з такими вимогами (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог):

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити переведення ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію державного службовця по інвалідності;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про відмову у перерахунку пенсії від 31.01.2022 №9;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити та здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 з 27.01.2022 пенсію державного службовця по інвалідності відповідно до ст.37 Закону України від 16.12.1993 «Про державну службу» у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідках Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 24.01.2022 №31-вх-6028, від 24.01.2022 №31-вих-6029.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що отримує пенсію по інвалідності з грудня 2021 року. Також позивач зазначає, що з 27.10.1989 по 04.12.2009 безперервно займала посади в органах місцевого самоврядування, а, відтак, відповідно до п. 8 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» мають бути зараховані до стажу державної служби за період роботи до набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015. Так, відповідно до п. 8 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, встановлених на той час законодавством. Абзацом 13 п. 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (постанова втратила чинність на підставі Постанови КМУ №229 від 25.03.2016) передбачено, що до стажу державної служби враховуються робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених ст. 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування. Станом на грудень 2021 року позивач перебувала на пенсії по інвалідності, а стаж роботи станом на 01.05.2016 становить понад 20 років. 27.01.2022 позивач звернулася до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою щодо переведення її на пенсію державного службовця. За результатами розгляду звернення позивача, відповідачем прийнято рішення від 31.01.2022 №49 про відмову у перерахунку пенсії. Оскаржуване рішення обґрунтовано тим, що згідно з п. 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про державну службу» №3723 втратив чинність, крім ст. 37. Пунктами 10 та 12 Прикінцевих положень Закону №889 право на призначення пенсії державним службовцям визначається відповідно до ст. 37 Закону №3723. Державні службовці, які на день набрання чинності Законом №899 обіймали посади державної служби та мають не менше як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців визначених ст. 25 Закону №3723 та актами Кабінету Міністрів України, також особи, які на день набрання чинності Законом №899 мали не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею №3723 та актами Кабінету Міністрів України, незалежно від факту роботи на державній службі станом на 01.05.2016 мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723. Мають право на одержання пенсії, зокрема жінки, які досягли пенсійного віку відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно наданих документів на дату звернення позивачу виповнилось 58 років, отже, право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» у неї відсутнє. Позивач не погоджується з таким рішення, вважає його протиправним, а тому звернулась до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою судді від 30.05.2022 залишено позовну заяву без руху.

Ухвалою судді від 25.04.2022 відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників сторін.

Відповідач 2 позову не визнав. 19.07.2022 надійшов відзив на позовну заяву (вх. №47943). Відповідач 2 зазначає, що згідно даних електронної пенсійної справи позивач перебуває на обліку як непрацюючий пенсіонер, особа з інвалідністю 2 групи внаслідок загального захворювання, одержувач пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058 з 09.12.2021. 27.01.2022 позивач звернулась до Головного управління із заявою про перехід на пенсію за іншим Законом. До заяви про перерахунок пенсії позивач долучила, зокрема, довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 24.01.2022 №31-вих-6029 та довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 24.01.2022 №31-вих-6028, виданих Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради. 01.05.2016 набрав чинності Закону України від 10.12.2015 «Про державну службу», яким передбачено певні особливості пенсійного забезпечення державних службовців. Статтею 90 цього Закону передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону №1058. Згідно з п. п. 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві і перехідні положеннях Закону № 889 на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ Про державну службу мають праве особи, які на день набрання чинності Закону № 889 (на 01.05,2016): мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України; займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу напосадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців визначених статтею 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України. Після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом № 889) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723 лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 13 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 889, та мають передбачені ч. 1 ст. 37 Закону № 3723 вік і страховий стаж, зокрема, жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058. Оскільки ОСОБА_1 станом на 27.01.2022 (дата подачі заяви про перехід на пенсію за іншим Законом) виповнилось 58 років 2 місяці, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області правомірно прийнято рішення про відмову від 31.01.2022 № 49. Також відповідач 2 зазначив, що для переведення ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію державного службовця немає правових підстав, оскільки станом на 01.05.2016 (дата набрання чинності Закону України від 10.12.2015 «Про державну службу» позивач не працювала на посадах, які дають право на призначення пенсії Згідно Закону України та відсутній стаж роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців.

02.09.2022 від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. №56698).

Відповідач 1 відзив на адміністративний позов не надав.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки відсутні клопотання будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що ОСОБА_1 перебуває на обліку як непрацюючий пенсіонер, особа з інвалідністю 2 групи внаслідок загального захворювання та отримує пенсію по інвалідності з 09.12.2021.

27.01.2022 позивач звернулася до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про перехід на пенсію за іншим Законом.

До заяви про перерахунок пенсії позивач долучила, зокрема, довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця ( посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 24.01.2022 №31-вих-6029 та довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 24.01.2022 №31-вих-6028, виданих Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради.

Відповідно до принципу екстериторіального розподілу єдиної черги завдань, заява позивача розглядалась ГУ ПФУ у Дніпропетровській області.

Рішенням ГУ ПФУ у Дніпропетровській області від 31.01.2022 №49 відмовлено у перерахунку пенсії у зв`язку з переходом на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» ОСОБА_1 обґрунтування рішення зазначено, що згідно з п. 3 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про державну службу» №889 від 10.12.2015, який набрав чинності з 01.05.2016, Закон України «Про державну службу» №3723 втратив чинність, крім ст. 37. Пунктами 10 та 12 Прикінцевих положень Закону №889 право на призначення пенсії державним службовцям призначається відповідно до ст. 37 Закону № 3723. Державні службовці, які на день набрання чинності Законом №889, тобто на 01.05.2016) обіймали посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону №3723 та актами Кабінету Міністрів України, також особи, які на день набрання чинності Законом №889 мали не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 37 №3723 та актами Кабінету Міністрів України, незалежно від факту роботи на державній службі станом на 01.05.2016 мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723. Мають право на одержання пенсії, зокрема, жінки, які досягли пенсійного віку відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно наданих документів на дату звернення ОСОБА_1 виповнилось 58 років, отже права на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» відсутнє.

Враховуючи наведене при вирішенні даної справи суд надає правову оцінку саме підставам прийняття відповідачем спірного рішення.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців визначається Законом України "Про державну службу" (Закон України від 10.12.2015 № 889-VIII), який набрав чинності з 01.05.2016.

Відповідно до ст. 90 вказаного Закону України "Про державну службу" пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Пунктом 2 розд. ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" визнано таким, що втратили чинність, зокрема Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до п.п. 10 та 12 розд. ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII:

- державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (п. 10);

- для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (п. 12).

Згідно зі ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Тобто, за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 15.12.2020 року у справі № 560/2398/19.

Статтею 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, крім права на пенсію державних службовців, також визначено право особи на пенсію по інвалідності за нормами цього Закону, і такі положення є чинними.

Частиною 1 ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058-ІV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону № 1058-ІV, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, а які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Частиною 9 ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Якщо інваліду I або II групи було встановлено III групу інвалідності, то в разі наступного визнання його інвалідом I або II групи право на отримання раніше призначеної пенсії на умовах, передбачених цим Законом, поновлюється з дня встановлення I або II групи інвалідності за умови, якщо після припинення виплати пенсії минуло не більше п`яти років. У такому самому порядку визначається право на отримання пенсії по інвалідності на умовах, передбачених цим Законом, особам, яким така пенсія не була призначена у зв`язку з продовженням перебування зазначених осіб на державній службі (частина 12 статті 37 Закону № 3723-XII.

Пунктом 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 року № 229, визначено, що стаж державної служби обчислюється відповідно до частини другої статті 46 Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу".

Пунктом 6 вказаного Порядку визначено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII (тобто до 01.05.2016) обчислюється відповідно до п. 8 розд. ХІ "Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII.

Відповідно до п. 8 розд. ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, стаж державної служби за періоди роботи до 01.05.2016 року - дня набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII - обчислюється відповідно до законодавства, що діяло раніше.

До 01.05.2016 обчислення стажу державної служби визначалося Порядком обчислення стажу державної служби, що був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283.

Пунктом 4 вказаного Порядку було визначено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Відповідно до п. 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622, пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Пенсія за віком та по інвалідності є різними видами пенсій. При цьому на момент призначення пенсії по інвалідності позивач не набула права на пенсію за віком. Позивач скористалася правом на вибір виду пенсії, дотримуючись умов, з якими законом пов`язує право на той чи інший вид пенсії.

Як встановлено судом, основною підставою, яка слугувала для відмови у переході позивача з пенсії по інвалідності на пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про державну службу», слугувало те, що на дату звернення позивачу виповнилось 58 років. Відтак, нібито, позивач не досягла пенсійного віку відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Справді, як зазначила позивач, Закон не пов`язує нарахування пенсії по інвалідності з такою умовою, як досягнення певного віку.

Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у зразковій справі №822/524/18 та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 02.04.2019 справа №687/545/17.

Велика Палата Верховного Суду у справі №822/524/18 зробила висновок, згідно якого обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії є дотримання сукупності вимог, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби. Водночас право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII пов`язане лише зі стажем роботи особи на посаді державного службовця, визначеним п. п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII. На інше застосування норм матеріального права, ніж у зразковій справі, можуть впливати відмінності в обставинах справи, зокрема щодо стажу позивача. Згідно обставин справи, у розглядуваній Великою Палатою Верховного Суду «ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до акта огляду МСЕК від 06 жовтня 2015 року є інвалідом ІІ групи (загальне захворювання) й отримує пенсію по інвалідності на підставі Закону № 1058-IV, починаючи з жовтня 2015 року. Наказом Кам`янець-Подільського об`єднаного управління ПФУ Хмельницької області від 30 січня 2018 року ОСОБА_9 звільнена з посади головного спеціаліста. Відповідно до довідки Кам`янець-Подільського об`єднаного управління ПФУ Хмельницької області від 31 січня 2018 року стаж державного службовця ОСОБА_9 станом на 01 травня 2016 року становить 22 роки 04 місяці 09 днів.».

Відтак, на момент встановлення інвалідності, позивач перебувала на державній службі.

Проте, суд зазначає, що висновки, викладені у постанові Верховного Суду не є релевантними до відносин, які склались у даній справі, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що станом на 01.05.2016 - день набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VIII - позивач мала не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців (що підтверджується записами в її трудовій книжці).

Також з матеріалів справи встановлено, позивачу призначено пенсію по інвалідності у грудні 2021.

Частиною 9 ст. 37 Закону № 3723-XII встановлено певні умови, які передбачають призначення пенсії по інвалідності державного службовця. Так, визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

При цьому, з матеріалів справи встановлено, що на момент встановлення групи інвалідності (грудень 2021 року) позивачка не займала ні посади державного службовця відповідної категорії, ні посади службовця органів місцевого самоврядування.

Тобто, позивачка звільнена з посади начальника відділу державного реєстру виборців Галицької районної адміністрації за згодою сторін ще 04.12.2009, а визнання інвалідом II групи відбулося не в період перебування на державній службі на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Крім цього, безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії позивач не працювала на зазначених посадах.

Відтак, суд вважає, що у позивача відсутні правові підстави для переведення її з пенсії по інвалідності, призначеної їй відповідно до Закону № 1058-IV, на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону № 3723-XII, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі викладеного, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 2, 19-20, 22, 25-26, 90, 139, 143, 241-246, 255, 257-258, 293, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд,

в и р і ш и в :

у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Судові витрати зі сторін стягненню не підлягають.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 27.09.2022.

Суддя Потабенко В.А.