Справа № 160/10433/22
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2022-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
І. ПРОЦЕДУРА.
1. 18.07.2022 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі за текстом позивач, ПРАТ «ЦГЗК») до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі за текстом - відповідач), у якій просить:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» №119/32-00-07-01-26 від 27.05.2022 в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 63487258 (шістдесят три мільйони чотириста вісімдесят сім тисяч двісті п`ятдесят вісім) гривень 80 копійок.
3. 02.08.2022 відповідачем подано відзив на позовну заяву.
4. 15.08.2022 позивачем подано відповідь на відзив.
5. 15.08.2022 справу знято з розгляду. Підготовче засідання призначено на 22.08.2022 о 10 годині 30 хвилин.
6. 18.08.2022 позивачем подано клопотання про долучення доказів.
7. 22.08.2022 справу знято з розгляду. Підготовче засідання призначено на 23.08.2022 о 10 годині 30 хвилин.
8. 23.08.2022 відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив.
9. 23.08.2022 у підготовче засідання з`явились представники позивача та відповідача. Представники позивача підтримали позовні вимоги, надали відповідні пояснення та просили задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі. Суд на місці ухвалив закрити підготовче засідання та перейти до розгляду справи по суті, подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.
ІІ. ДОВОДИ ПОЗИВАЧА.
- в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств за податковими зобов`язаннями в розмірі 158718147,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 79359073,50 грн - скасовано та в цій частині прийнято нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПРАТ «ЦГЗК»;
- в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств за податковими зобов`язаннями в розмірі 26062660,82 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 12827918,91 грн - скасовано та в цій частині справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
12. В решті рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.07.2019, постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 04.06.2020 та додаткова постанова Третього апеляційного адміністративного суду 10.09.2020 у справі №804/4663/18 залишені без змін.
14. Однак, позивач вважає, що контролюючий орган, приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення №119/32-00-07-01-26 від 27.05.2022 в частині визначення штрафних санкцій у розмірі 63487258,80 грн, діяв всупереч та не у відповідності до вимог чинного податкового законодавства.
15. Так, позивач зазначає, що в розрахунку штрафних (фінансових) санкцій до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення №119/32-00-07-01-26 від 27.05.2022 вказано, що розмір штрафної (фінансової) санкції застосовано відповідно до пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, тобто у розмірі 50 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання.
16. Як зазначає позивач, рішення щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій визначеного податкового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств прийнято контролюючим органом 27.05.2022. Отже, на думку позивача, штрафні санкції у межах спірних правовідносин мають застосовуватись у розмірах, передбачених пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, чинної на день прийняття рішень щодо застосування таких штрафних санкцій, тобто в редакції, яка діяла після 27.05.2022.
17. Так, позивач пояснює, що спірним податковим повідомленням-рішенням №119/32-00-07-01-26 від 27.05.2022 до ПРАТ «ЦГЗК» застосовані штрафні санкції у розмірі 50 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств. При цьому в розрахунку штрафних (фінансових) санкцій до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення №119/32-00-07-01-26 від 27.05.2022 не вказано, які умисні діяння щодо заниження податкових зобов`язань з податку на прибуток підприємств вчинило ПРАТ «ЦГЗК» протягом 1095 календарних.
20. Враховуючи зазначене, позивач вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним в частині застосування штрафних санкцій згідно з пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України у розмірі 50% та в сумі 79359073 грн 50 коп., а має бути застосовано штрафну санкцію згідно з пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України (в редакції на дату винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення) у розмірі 10% та в сумі 15871814 грн 70 коп. У зв`язку з чим, на думку позивача, оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням №119/32-00-07-01-26 від 27.05.2022 мала бути застосована штрафна (фінансова) санкція в розмірі 10% суми нарахованого податкового зобов`язання в сумі 15871814 грн 70 коп., а нарахування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 63487258,80 грн є протиправним.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА.
- в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств за податковими зобов`язаннями в розмірі 158718147 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 79359073,50 грн - скасовано та в цій частині прийнято нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПРАТ «ЦГЗК»;
- в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств за податковими зобов`язаннями в розмірі 26062660,82 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 12827918,91 грн - скасовано та в цій частині справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
24. Згодом, як зазначає відповідач, Східним МУ ДПС по роботі з ВПП на виконання постанови Верховного Суду від 22.02.2022 у справі №804/4663/18 складено податкове повідомлення-рішення від 27.05.2022 за №119/32-00-07-01-26, яке містило зменшену суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств на загальну суму 238077220,50 грн, у т.ч.: за податковим зобов`язанням - 158718147 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 79359073,50 грн, яке 30.05.2022 направлено на адресу ПРАТ «ЦГЗК» рекомендованим листом з повідомленням про вручення засобами поштового зв`язку (отримано платником податків 09.06.2022).
- податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним за умови наявності рішення суду, що набрало законної сили, яким зменшується сума грошового зобов`язання, сума зменшення (збільшення) податкових зобов`язань та/або інших зобов`язань, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи;
- якщо за результатами адміністративного або судового оскарження грошове зобов`язання, зменшення (збільшення) суми податкових зобов`язань та/або інших зобов`язань, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи, зазначені у податковому повідомленні-рішенні зменшуються, то шляхом опрацювання інформації щодо прийнятих рішень за результатами розгляду скарг в адміністративному та/або судовому порядку, складається податкове повідомлення-рішення, яке містить зменшену суму грошового зобов`язання, зменшену суму зменшення (збільшення) податкових зобов`язань та/або інших зобов`язань.
28. Крім того, відповідач акцентує увагу на тому, що контролюючий орган лише здійснив заходи по винесенню податкового повідомлення-рішення №119/32-00-07-01-26 від 27.05.2022, фактично рішення про винесення податкового повідомлення-рішення було узгоджено постановою Верховного Суду від 22.02.2022 у справі №804/4663/18.
29. У зв`язку з наведеним, на думку відповідача, дії позивача зводяться лише до оскарження постанови Верховного Суду від 22.02.2022 у справі №804/4663/18. Проте, таким чином ПРАТ «ЦГЗК» порушує норми частини 5 статті 355 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких судові рішення суду касаційної інстанції є остаточними і оскарженню не підлягають.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ.
31. Приватне акціонерне товариство «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» належним чином зареєстровано 17.01.1997 та перебуває на податковому обліку в Східному міжрегіональному управлінні ДПС по роботі з великими платниками податків.
32. Основним видом економічної діяльності ПРАТ «ЦГЗК» є добування залізних руд (код КВЕД 07.10).
34. За результатом поведеної перевірки податковим органом складено акт від 27.12.2017 №175/28-10-46-17/00190977, в якому, окрім іншого, зафіксовано виявлені перевіркою порушення, а саме, вимог підпункту 57.11.2 пункту 57.11 статті 57 Податкового кодексу України в частині неправомірного завищення від`ємного значення податкового зобов`язання з податку на прибуток по декларації з податку на прибуток за 2015 рік, що призвело до заниження податкових зобов`язань з податку на прибуток на суму 158696138,00 грн.
38. Додатковою постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 10.09.2020 у справі №804/4663/18 заяву ПРАТ «ЦГЗК» та Офісу великих платників податків ДФС України про прийняття додаткового рішення у зазначеній справі задоволено. Доповнено мотивувальну частину постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 04.06.2020 у справі №804/4663/18 висновками суду апеляційної інстанції, що викладені в цій додатковій постанові.
- в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств за податковими зобов`язаннями в розмірі 158718147,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 79359073,50 грн - скасовано та в цій частині прийнято нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПРАТ «ЦГЗК»;
- в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств за податковими зобов`язаннями в розмірі 26062660,82 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 12827918,91 грн - скасовано та в цій частині справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
40. В решті рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.07.2019, постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 04.06.2020 та додаткова постанова Третього апеляційного адміністративного суду 10.09.2020 у справі №804/4663/18 залишені без змін.
41. На підставі акту від 27.12.2017 №175/28-10-46-17/00190977, з урахуванням постанови Верховного Суду від 22.02.2022 у справі №804/4663/18 Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків прийнято податкове повідомлення-рішення №119/32-00-07-01-26 від 27.05.2022 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств, який сплачують інші платники у розмірі 238077223,50 грн, з яких 158718147 грн сума за податковим зобов`язанням та 79359073,50 грн сума штрафних санкцій (50% відповідно до п.123.1 ст.123 із врахуванням п.11 Підрозділу 10 Розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України).
43. Позивач не погоджується із визначеною в податковому повідомленні-рішенні №119/32-00-07-01-26 від 27.05.2022 сумою штрафних санкцій, вважає, що вказане податкове повідомлення-рішення має бути скасовано в частині 63487258,80 грн, у зв`язку з чим звернувся із цим позовом до суду.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН.
44. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.
45. Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
46. Підпунктами 54.3.1-54.3.6 пункт 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо:
- платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством;
- дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках;
- згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган;
- дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом;
- результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.
47. Підпункту 60.1.5 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України визначено, що податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов`язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.
48. Згідно з пунктом 60.4 статті 60 Податкового кодексу України у випадках, визначених підпунктами 60.1.3 і 60.1.5 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги, які містять зменшену суму грошового зобов`язання або податкового боргу.
49. Відповідно до пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України (у редакції, чинній до 01.01.2021) у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, -
тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.
При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов`язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування -
тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.
50. Відповідно до пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України (у редакції, чинній з 01.01.2021) визначено, що вчинення платником податків діянь, що зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2 (крім випадків зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларованої до повернення з бюджету у зв`язку із використанням права на податкову знижку), 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, -
тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 10 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.
51. Підпунктом 123.2 статті 123 Податкового кодексу України (у редакції, чинній з 01.01.2021) встановлено, що діяння, передбачені пунктом 123.1 цієї статті, вчинені умисно, -
тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.
52. Підпунктом 123.3 статті 123 Податкового кодексу України (у редакції, чинній з 01.01.2021) передбачено, що діяння, передбачені пунктом 123.2 цієї статті, вчинені повторно протягом 1095 календарних днів, -
тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.
53. Відповідно до пункту 11 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу XX Податкового кодексу України штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за наслідками перевірок, які здійснюються контролюючими органами, застосовуються у розмірах, передбачених законом, чинним на день прийняття рішень щодо застосування таких штрафних (фінансових) санкцій (з урахуванням норм пункту 7 цього підрозділу).
55. У відповідності до підпункту 4 пункту 1 розділу V Порядку податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним, якщо рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов`язання, сума зменшення (збільшення) податкових зобов`язань та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, штрафної (фінансової) санкції (штрафу) та пені в тому числі за порушення норм іншого законодавства, що визначені у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу.
56. Пунктом 3 розділу V Порядку встановлено, що у випадках, визначених підпунктами 2 і 4 пункту 1 цього розділу, податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним з дня отримання платником податків податкового повідомлення-рішення, яке містить зменшену суму грошового зобов`язання, суму зменшення (збільшення) податкових зобов`язань та/або інших зобов`язань, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку з використанням платником податку права на податкову знижку, штрафної (фінансової) санкції (штрафу) та пені, у тому числі за порушення норм іншого законодавства.
57. Згідно з пунктом 7 розділу ІІ Порядку якщо за результатами адміністративного або судового оскарження грошове зобов`язання, зменшення (збільшення) суми податкових зобов`язань та/або інших зобов`язань, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку з використанням платником податку права на податкову знижку, штрафна (фінансова) санкція (штраф) та пеня, у тому числі за порушення норм іншого законодавства, зазначені у податковому повідомленні-рішенні, зменшуються, то шляхом опрацювання інформації щодо прийнятих рішень за результатами розгляду скарг в адміністративному та/або судовому порядку, наданої відповідними підрозділами контролюючого органу, до функцій яких належить розгляд скарг в адміністративному порядку та/або супроводження справ у судах, складається податкове повідомлення-рішення, яке містить зменшену суму грошового зобов`язання, зменшену суму зменшення (збільшення) податкових зобов`язань та/або інших зобов`язань, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку з використанням платником податку права на податкову знижку, штрафної (фінансової) санкції (штрафу) та пені, у тому числі за порушення норм іншого законодавства.
VІ. ВИСНОВКИ СУДУ ПО СУТІ СПОРУ.
60. Стосовно суті спірних правовідносин суд, перш за все, звертає увагу на те, що під час судового розгляду справи №804/4663/18 на всіх етапах її розгляду у відповідних інстанціях суди встановлювали обставини та надавали оцінку фактам щодо правомірності зменшення позивачем податкового зобов`язання з податку на прибуток за 2015 рік на суму авансових внесків, у зв`язку із виплатою дивідендів у розмірі 158696138,00 грн.
61. Так, у постанові Верховного Суду від 22.02.2022 у справі №804/4663/18 колегія суддів Касаційного адміністративного суду зробила остаточний висновок зазначивши наступне:
Згідно акту перевірки (т.1 а.с.206-211), податкової декларації з податку на прибуток за 2016 рік (т.215 а.с. 202-204 ) позивач здійснив декларування суми у розмірі 158696138,00 грн, а саме, в рядку 16.3 додатку ЗП до податкової декларації «сума нарахованого та сплаченого авансового внеску у зв`язку із виплатою дивідендів у минулих періодах, не врахована у зменшення податку…» та у рядку 16.4.1 «що відноситься на зменшення нарахованої суми податку в поточному звітному (податковому) періоді».
При цьому суди, посилаючись у своїх рішеннях на рішення у справі №804/1047/17, яким фактично підтверджено правомірність зменшення податкового зобов`язання з податку на прибуток за 2015 рік на суму авансових внесків, у зв`язку із виплатою дивідендів у розмірі 158696138,00 грн, констатують правомірність продовження відображення позивачем вказаної суми у податкових деклараціях наступних періодів, а саме, у деклараціях з податку на прибуток у 2016 роках та у 2017 роках, з обґрунтуванням, що незважаючи на зміну правил обліку авансових внесків за позивачем зберіглося право на відображення в податковій звітності залишку невикористаних у рахунок сплати податку на прибуток авансових внесків при виплаті дивідендів.
62. Колегія суддів Касаційного адміністративного суду у постанові Верховного Суду від 22.02.2022 у справі №804/4663/18 зазначила, що суди встановивши обставини справи фактично надали їм неправильну оцінку, суди не врахували доводи контролюючого органу, які стали підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомленнярішення в зазначеній частині. Натомість суди вдалися в аналіз норм права, а саме, положень пункту 57.1-1 статті 57 Податкового кодексу України та дійшли висновку, що платник податків не втрачає (зберігає) право на врахування наявної переплати з авансового внеску у зменшення нарахованої суми податку в наступних звітних (податкових) періодах, проте, зазначене фактично не було спірним. Контролюючий орган вказував на факт відсутності сплаченого авансового внеску у зв`язку із виплатою дивідендів у розмірі 158696138,00 грн, що був зарахований позивачем у зменшення податку на прибуток в податковій декларації за 2016 рік, оскільки такий використано саме за підсумками 2015 року (декларація 2015 року), в тому числі і з огляду на судове рішення у справі №804/1047/17.
63. Отже, під час розгляду справи №804/4663/18 винесено остаточне рішення за результатом дослідження спірних правовідносин із визначенням відповідних сум податкових зобов`язань та сум штрафних санкцій, яке не підлягає оскарженню.
65. Так, позивач під час розгляду справи №804/4663/18 обґрунтовував свої доводи стосовно неправомірності застосування штрафних санкцій у розмірі 50% у сумі 79348069,00 грн тим, що сума податку на прибуток у розмірі 158696138,00 грн перерахована до бюджету та наявна на особовому рахунку інтегрованої картки ПРАТ «ЦГЗК», у зв`язку з чим створює переплату.
66. Це питання також остаточно вирішено Верховним Судом у постанові від 22.02.2022 у справі №804/4663/18, в якій колегія суддів Касаційного адміністративного суду зазначила:
Згідно з п.123.1 ст. 123 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.
При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов`язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.
Тобто підставою для застосування до платника податків штрафу у відповідному розмірі є визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання у разі наявності факту заниження суми податкових зобов`язань.
Наявність чи відсутність у платника податків переплати не є визначальним при застосуванні штрафних (фінансових) санкцій на підставі п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України.
З вказаних підстав колегія суддів відхиляє і доводи позивача щодо безпідставності застосування штрафної санкції у розмірі 50% у сумі 79348069,00 грн, з огляду на те, що сума податку на прибуток в розмірі 158696138,00 грн перерахована до бюджету та наявна на особовому рахунку інтегрованої картки Товариства».
69. Отже, податкове повідомлення-рішення є формою реалізації податковим органом владних управлінських функцій щодо повідомлення платника податків про обов`язок сплати грошового зобов`язання. Водночас суб`єкт владних повноважень одночасно з прийняттям податкових повідомлень-рішень не завжди визначає грошові зобов`язання. Така ситуація виникає, зокрема, у разі прийняття податкового повідомлення-рішення на підставі судового рішення, яке набрало законної сили.
70. Вказане узгоджується із приписами статті 54 Податкового кодексу України, якою визначені підстави для визначення сум грошових зобов`язань.
71. Прийняття податковим органом похідних податкових повідомлень-рішень, у зв`язку зі зміною/скасуванням за наслідками оскарження основного податкового повідомлення-рішення, має формальний характер та здійснюється з метою доведення до відома платника податків нових термінів сплати первинно визначеного податкового зобов`язання. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03.04.2018 у справі №810/5546/15, від 24.04.2019 у справі №820/212/16, від 31.07.2018 у справі №812/1196/17, від 04.12.2019 у справі №360/4447/18, від 30.07.2021 у справі №819/315/18, від 26.11.2021 у справі № 805/1701/16-а.
72. В цей же час законодавство визначає, що первинне податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним саме з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення, яке містить зменшену суму грошового зобов`язання.
74. Суд зазначає, що підстави звільнення від доказування визначені статтею 78 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до частини четвертої цієї статті обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
75. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили.
76. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.
77. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень.
78. Суть преюдиції полягає в неприпустимості ставлення під сумнів судового рішення, яке набрало законної сили, а також повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.
79. Конституцією України, зокрема, статтями 8, 129 та 147, гарантовано визнання та застосування в Україні принципу верховенства права. При цьому загальновизнано, що його базовим елементом є принцип правової визначеності, який, крім іншого, означає стабільність та єдність судової практики, а також можливість відступу судом від своєї попередньої правової позиції лише за наявності вагомих підстав.
80. Виходячи з прецедентної практики Європейського суду, принцип правової визначеності передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.
82. Спірне податкове повідомлення-рішення прийняте в результаті судового оскарження попереднього (відкликаного) податкового повідомлення-рішення, що є заключним етапом оскарження запровадженої процедури, встановленої Податковим кодексом України, та не може розглядатися окремо у відриві від усієї процедури, включаючи результати судового оскарження.
84. Суд також не приймає доводи позивача стосовно того, що штрафні санкції у межах спірних правовідносин мають застосовуватись у розмірах, передбачених пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України в редакції, чинній станом на день прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення тобто в редакції, яка діяла після 27.05.2022, з огляду на наступне.
86. Такі твердження позивача суперечать принципу дії закону у часі. Так, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набрання ними чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.
88. Тобто податковий орган приймав податкове повідомлення-рішення №119/32-00-07-01-26 від 27.05.2022 на підставі визначених постановою Верховного Суду від 22.02.2022 у справі №804/4663/18 сум податкових зобов`язань.
90. Так, пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України в редакції, яка діяла станом на 22.02.2018, визначалось, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу,
- тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.
При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов`язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування
- тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.
91. Суд акцентує увагу на тому, що відсутність факту визначення нових сум грошових зобов`язань у спірному податковому повідомленні-рішенні виключає можливість застосування (перегляду) відповідних штрафних санкцій у розмірі, передбаченому Податковим кодексом України на момент прийняття відповідного рішення.
92. Таким чином, податкове повідомлення-рішення №119/32-00-07-01-26 від 27.05.2022 приймалось відповідачем щодо правовідносин, які виникли станом на 22.02.2018, у зв`язку з чим, відповідач застосував відповідальність на підставі пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України в редакції, яка діяла станом на вказану дату.
93. Суд також вважає за необхідне зазначити, що під час судового розгляду позивачем не надано доказів перегляду постанови Верховного Суду від 22.02.2022 у справі №804/4663/18 за нововиявленими обставинами.
94. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
95. Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
96. Водночас ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
97. Виходячи із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд робить висновок, що позовна заява ПРАТ «ЦГЗК» є необґрунтованою, у зв`язку з чим у її задоволенні має бути відмовлено.
VІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.
98. Згідно зі ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
99. Керуючись ст. ст. 139, 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України,
101. Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Суддя Р.З. Голобутовський