Справа № 346/2503/22
Суддя: Калинюк О. П.
Дата ухвалення: 2022-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 346/2503/22
Провадження № 2-а/346/60/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2022 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі головуючого судді Калинюка О.П.

з участю: секретаря Рокіщук Н.Д.

представника відповідача Микицея В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Коломийського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), про визнання протиправними і скасування постанов про накладення арешту та повернення виконавчого документу стягувачу, -

в с т а н о в и в:

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26.01.2021 року головним державним виконавцем вказаного відділу державної виконавчої служби Микицеєм В.Д. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 64271046 на виконання постанови Апеляційного суду Закарпатської області від 06.08.2018 року про стягнення з позивача штрафу в розмірі 583 605 грн. 37 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 Митного кодексу України.

Крім того, 26.01.2021 року вказаним державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на кошти боржника, в тому числі на грошові кошти у вигляді соціальної допомоги, що містяться на соціальному картковому рахунку № НОМЕР_1 , який призначений для отримання від держави пільг на оплату житлово-комунальних послуг, а також державної допомоги для догляду за дружиною позивача ОСОБА_2 , яка є інвалідом II групи і хворіє онкозахворюванням грудних залоз, що підтверджується випискою КНП "Прикарпатський клінічний онкологічний центр" та випискою з медичної карти. Інших карткових рахунків та доходів позивач не має. Дані виплати є основним джерелом доходу сім`ї позивача, який не працює і, окрім важкохворої дружини, він має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей.

03.06.2021 року вказаним державним виконавцем винесено постанову про повернення зазначеного виконавчого документа стягувачу, оскільки він не здійснив авансування витрат виконавчого провадження. В цій постанові вказано, що строк її повторного пред`явлення до виконання до 03.06.2023 року.

Однак, позивач зазначає, що беручи до уваги пріоритетність застосування норм спеціального закону, якими є ст.303 КУпАП (по відношенню до загальних норм Закону України "Про виконавче провадження"), які передбачають, що строк пред`явлення вказаної постанови від 06.08.2018 року як виконавчого документа до примусового виконання становить 3 місяці, то вказаний строк давно минув. Тому ця постанова не підлягає примусовому виконанню. Більше того, вона не підлягала виконанню ще на час відкриття виконавчого провадження, тобто станом на 26.01.2021 року.

Тому позивач просить визнати протипраними та скасувати: 1) оскаржувану постанову від 26.01.2021 року про арешт коштів позивача та зняти арешт з його вище вказаного карткового рахунку; 2) постанову від 03.06.2021 року в частині зазначення строку її повторного пред`явлення до виконання, вказавши, що такий строк закінчується 03.09.2021 року замість вказаного до 03.06.2023 року.

Позивач в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в позовній заяві просить проводити розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судовому засіданні просить відмовити в задоволенні даного позову, оскільки оскаржувані постанови винесені ним як державним виконавцем відповідно до вимог закону.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, та оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що постановою вищевказаного головного державного виконавця відкрито виконавче провадження № 64271046 з метою виконання вищевказаної постанови Апеляційного суду Закарпатської області від 06.08.2018 року, якою стягнуто з позивача штраф в розмірі 583 605 грн. 37 коп. (а.с.8).

Згідно з правилами, передбаченими частинами 1 та 2 ст.56 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції від 10.12.2020 р., тобто чинній на час прийняття вказаної постанови від 26.01.2021 р.) арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Судом встановлено, що постановою про арешт коштів боржника, винесеною вказаним головним державним виконавцем 26.01.2021 р., накладено арешт на кошти позивача як боржника, які містяться на відкритих рахунках , а також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення даної постанови (а.с. 9).

Отже, суд важає, що головний державний виконавець наклав вказаний арешт з дотримання вказаних положень частин 1,2 ст.56 названого Закону, так як застосувати такий захід державний виконавець має право та зобов`язаний для забезпечення реального виконання рішення.

Судом встановлено, що постановою про повернення виконавчого документа стягувачу, винесеною вказаним державним виконавцем 03.06.2021 року, повернуто стягувачу зазначену постанову Апеляційного суду Закарпатської області від 06.08.2018 року на підставі п.4 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" з підстави: "стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження". В цій постанові також вказано, що даний виконавчий документ може повторно пред`явлений до виконання в строк до 03.06.2023 року (а.с. 10).

Судом також встановлено, що станом на 16.09.2022 року (тобто на час ухвалення цього рішення) вказаний виконавчий документ не пред`являвся повторно до виконання у вказаний відділ державної виконавчої служби. Однак, накладений арешт коштів боржника залишився не знятим, оскільки частиною 4 ст.59 чинного Закону України "Про виконавче провадження" визначено вичерпний перелік підстав для зняття арешту державним виконавцем, а згідно з положенями ч.5 цієї статті у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже, оскільки з 03.06.2021 року відсутні правові підстави для продовження застосування арешту коштів боржника, так як виконачий документ повернуто стягувачу, то цей арешт підлягає зняттю.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною та скасування вказаної постанови від 03.06.2021 року в частині зазначення строку її повторного пред`явлення до виконання, вказавши, що такий строк закінчується 03.09.2021 року замість вказаного до 03.06.2023 року, то суд вважає дану вимогу безпідставною, виходячи з наступного.

Згідно з правилами, передбаченими ч.1 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції від 23.04.2021 р., тобто чинній на час прийняття вказаної постанови від 03.06.2021 р.) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Отже, хоча Законом і визначено строк пред`явлення до виконання виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, однак, позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження того, яким чином порушуються його права оскаржуваним формулюванням строку повторного пред`явлення до виконання постанови від 06.08.2018 року, адже у разі такого пред`явлення державний виконавець зобов`язаний перевірити чи не пропущено такий строк, а боржник має право оскаржити відповідну постанову про відкриття виконавчого провадження у разі її прийняття при повторному пред`явленні виконавчого документа до виконання.

Таким чином, суд доходить висновку про часткове задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 321, 391 ЦК України, ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» , ст.ст. 241-246, 292, 293 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити частково.

Зняти арешт з коштів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_1 , який (арешт) накладено постановою про арешт коштів боржника, винесеною 26.01.2021 року головним державним виконавцем Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Микицеєм В.Д. у виконавчому провадженні №64271046.

В іншій частині позовних вимог відмовити в зв`язку з їх безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 26.09.2022 року

Суддя Калинюк О. П.