Справа № 640/8314/21
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2022-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2022 року м. Київ № 640/8314/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Еколан Інгредієнти»
доКиївської митниці
про визнання протиправним та скасування рішення,
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Еколан Інгредієнти» (далі також позивач, ТОВ «Еколан Інгредієнти», Товариство) з позовом до Київської митниці Держмитслужби (далі також відповідач, митний орган), в якому просило суд: визнати протиправним та скасувати рішення від 01.10.2020 №UA100300/2020/000146/2 про коригування митної вартості товарів.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено про протиправність оскаржуваного рішення Київської митниці Держмитслужби, яким безпідставно відкориговано митну вартість товару за резервним методом. Позивач стверджує, що ним митному органу були надані всі документи, передбачені ст. 53 Митного кодексу України, що містять об`єктивні і достовірні дані, які піддаються обчисленню та підтверджують заявлену митну вартість саме за ціною інвойсу (що є додатком до зовнішньоекономічного контракту контракту №9 від 15.01.2019, на підставі якого товар був імпортований).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито провадження у справі №640/8314/21 за вказаним позовом та дану справу призначено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог, вказавши про те, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем правомірно та у межах наданих останньому повноважень. Так, під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості за митної декларації №UA100300/2020/419614 детально розглянуто подані до митного оформлення документи та було встановлено, що надані документи містять розбіжності та водночас не містять достовірних і об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості. Джерелом інформації, яким митний орган користувався при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару та визначенні позивачу митну вартість імпортованого товару за резервним методом представник відповідача назвав митну декларацію №UA100060/2020/309228 від 06.03.2020.

В подальшому суд відповідно до своєї ухвали від 29.09.2022 вирішив в порядку ст. 52 Кодексу адміністративного судочинства України питання про заміну сторони (відповідача) у справі на його правонаступника Київську митницю (код ЄДРПОУ ВП 43997555).

Розглянувши подані представниками сторін документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

15.01.2019 між ТОВ «Еколан Інгредієнти» (як покупцем) та компанією Chendgu Chang Yuan Shun Co., LTD (Китай) (як продавцем) був укладений контракт № SEI-19/1, за умовами якого продавець зобов`язується поставити, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити на умовах цього контракту товари, в асортименті та у кількості, що зазначені в комерційних інвойсах, які є невід`ємною частиною даного контракту.

Згідно з п. 1.2 ст. 1, п.п. 2.1, 2.2 ст. 2, п.п. 3.1, 3.2, 3.5 ст. 3, п. 4.1 ст. 4 зазначеного контракту (з урахуванням додаткової угоди №1 від 01.07.2019 до такого контракту) сторони також узгодили наступні умови: товари за даним контрактом постачаються на умовах поставок згідно з ІНКОТЕРМС 2010. Місце та умови поставки кожної партії товару узгоджуються додатково та зазначаються у відповідному комерційному інвойсі, який є невід`ємною частиною діючого контракту.

Ціна за одиницю товару та загальна вартість кожної партії товару, що підлягає поставці, включає в себе вартість пакування, маркування і піддонів, та визначаються сторонами у комерційних інвойсах до цього контракту, які є невід`ємною частиною такого контракту. Загальна сума контракту визначається загальною вартістю товарів, що постачаються та/або підлягають поставці на підставі комерційних інвойсів.

Відвантаження кожної партії товарів здійснюватиметься згідно з відповідним замовленням покупця, яке буде підтверджене продавцем шляхом виставлення проформ інвойсів на адресу покупця. У замовленні та в проформі інвойсі зазначаються ціни за одиницю, строки поставки, орієнтовна кількість та загальна сума партії товарів. Фактична кількість стає відомою за фактом виробництва замовлених товарів, та вказується у комерційному інвойсі. При цьому, після здійснення поставки замовлення не підлягають зберіганню. Продавець підтверджує замовлення упродовж 3-х днів з моменту його розміщення. Фактична кількість товарів, і відповідно загальна вартість партії товару у комерційному інвойсі не може відрізнятись від зазначеної у проформі інвойсі, більше ніж на 3%.

Продавець повинен надати покупцю наступні відвантажувальні документи у 3-х примірниках: комерційний інвойс, пакувальний лист, транспортну накладну.

Покупець здійснює оплату у доларах США, шляхом перерахування коштів на банківський рахунок продавця, наступним чином: передоплату виконується за кожну партію товару згідно з умовами, зазначеними в проформі інвойсі; балансовий платіж виконується за кожну партію товару згідно з умовами, зазначеними у комерційному інвойсі.

28.09.2020 з метою митного оформлення зазначених товарів, декларант ТОВ «Еколан Інгредієнти» - ТОВ «ЛАН-Україна» подав до Київської митниці Держмитслужби електронну митну декларацію ІМ 40 ДЕ №UA100300/2020/419614, якою до митного оформлення за основним методом за ціною контракту в режимі імпорт заявлений товар «склоровінг (рівниця зі склониток), виробник компанією Chendgu Chang Yuan Shun Co., LTD (Китай).

Разом із цією МД декларант подав до митного оформлення наступні документи: пакувальний лист від 16.07.2020, рахунок-фактуру (commercial іnvoice) від 16.07.2020 №CUKL17107/2020, проформу-інвойс (proforma invoice) від 10.07.2020, коносамент (вill of landing) від 19.07.2020 №34, автотранспортну накладну від 25.09.2020 №00006279, декларацію про походження товару від 16.07.2020 №CUKL17107/2020, прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 01.07.2020, зовнішньоекономічний контракт від 15.01.2019 №9, разом із додатковими угодами (доповненнями) до нього, договір про надання послуг митного брокера.

Водночас, Київською митницею Державної митної служби складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100300/2020/00245, якою ТОВ «Еколан Інгредієнти» повідомлено про відмову у митному оформленні (випуску) товарів.

Крім того, 01.10.2020 Київською митницею Державної митної служби прийнято рішення про коригування митної вартості товарів за №UA100300/2020/000146/2, яким митна вартість товару визначена за резервним методом, мотивуючі своє рішення тим, що декларантом для митного оформлення не надано всіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товарів, а документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості, тобто, надані до митного оформлення документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена.

Так, в оскаржуваному рішенні вказано про наступне:

- до митного оформлення декларантом не надано замовлення покупця;

- відповідно до п. 3.5 зовнішньоекономічного договору від 15.01.2019 №9 продавець має надати покупцю 3-и оригінали комерційного інвойсу, а у п. 3.6 такого контракту передбачено гарантію на товар протягом 12 місяців від дати поставленого штампу митного терміналу на комерційному інвойсі в Китаї. В даному випадку до митного оформлення наданий інвойс від 16.07.2020 №CUKL17107/2020 без будь-яких відміток митного терміналу країни відправлення;

- наданий до митного оформлення «прайс-лист» б/н від 01.07.2020 не відповідає загальноприйнятим вимогам, оскільки, прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців. Згідно загальноприйнятої світової практики прейскурант (прайс-лист) має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, передбачені системи знижок, виробника/виробників, умови поставки, умови платежу, термін поставки, характер тари та упаковки, дата його складання або ж число, з якого дані ціни вводяться в дію, термін дії, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів;

- зовнішньоекономічним договором від 15.01.2019 №9 не визначені умови поставки товару згідно INCOTERMS, водночас, в комерційному інвойсі від 16.07.2020 №CUKL17107/2020 зазначено CIF Odessa. До митного оформлення не надано страховий документ (issuing date) від 17.07.2020 №PYIE01E05193, що в графі B/L No посилається на коносамент EGLV34. Водночас до митного оформлення наданий коносамент від 19.07.2020 №34. Ідентифікувати страховий документ з певною поставкою не вбачається за можливе.

У підсумку до наведеного в тексті рішення зазначено, що надані до митного оформлення документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена, а тому внаслідок чого неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів. З метою підтвердження числового значення заявленої митної вартості від декларанта було витребувано відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 53, ст. 54, ст. 57 Митного кодексу України додаткові документи згідно з переліком, викладеним у електронному повідомленні. Однак додаткові документи, надані декларантом, не спростовують вимогу органу органів доходів і зборів щодо їх запиту, при цьому додаткові документи неможливо ідентифікувати з оцінюваною поставкою товару, та водночас додаткові документи надано не в повному обсязі. За результатом проведених консультацій з декларантом встановлено, що другорядні методи визначення митної вартості 2 а та 2 б за ціною договору щодо ідентичних /подібних (аналогічних) товарів відповідно до ст.ст. 59, 60 Митного кодексу України не можливо застосувати через відсутність у митниці інформації про митне оформлення ідентичних чи подібних товарів саме за ціною договору. Методи визначення митної вартості 2 в та 2 г (ст.ст. 62, 63 Митного кодексу України) на основі віднімання та додавання вартостей не можуть бути застосовані у зв`язку із відсутністю у митниці відомостей про всі складові вартості виробництва товару та його доставку на митну територію України. Натомість у митного органу наявна інформація, що відповідає ч. 2 ст. 64 Митного кодексу України, та є підставою для застосування другорядного методу 2 ґ резервного методу. Джерелом інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару: товар №1 - 1,9 USD/кг (митна декларація №UA100060/2020/309228 від 06.03.2020.

Вважаючи вказане рішення про коригування митної вартості за резервним методом протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

У силу ч. 1 ст. 49 Митного кодексу України (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України).

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України).

У силу п. 2 ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до норм ч. 1 8 ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Приписами ч.ч. 4-7 ст. 58 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Платежі можуть бути здійснені прямо чи опосередковано. Прикладом опосередкованого платежу може бути врегулювання покупцем повністю чи частково боргу продавця.

Платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо).

Ознайомившись зі змістом оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів суд встановив, що таке рішення відповідача мотивоване, що подані фактично декларантом до митного оформлення документи не містили достовірних та об`єктивних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості зауважень митного органу до змісту на комплектності поданої декларантом позивача разом із МД №UA100300/2020/419614 документації, суд дійшов висновків про наступне:

1) стосовно не подання декларантом до митного оформлення замовлення: дійсно, за умовами п. 3.1 контракту №9 від 15.01.2019, сторонами було узгоджено, що відвантаження кожної партії товарів здійснюється згідно замовлення покупця, які підтверджуються продавцем, шляхом виставлення проформ-інвойсів на адресу покупця. У замовленні та проформ-інвойсі зазначаються ціни за одиницю товару, строки поставки, орієнтовна кількість і загальна сума партії товарів.

Разом з тим, виключний перелік документів, що підтверджують митну вартість товарів визначено ч.2 ст. 53 МК України, та замовлення покупця до таких документів не відноситься.

Водночас відомості, що за умовами контракту мають бути зазначені у замовленні покупця (як то ціна за одиницю товару, строки поставки, орієнтовна кількість і загальна сума партії товарів) дублюються в інших документах, що були подані декларантом до митного оформлення, а саме у проформі-інвойсі, підписаного представниками сторін контракту, комерційному інвойсі, прайс-листі виробника (продавця товарів за контрактом).

Таким чином, відсутність серед документів, поданих декларантом позивача на митне оформлення імпортних товарів, замовлення не вплинуло можливість митного органу встановити перелічені відомості з фактично наявних документів;

2) стосовно зауваження про подання декларантом комерційного інвойсу від 16.07.2020 №CUKL17107/2020 без відміток митного терміналу країни відправлення: за умовами п. 3.6 контракту №9 від 15.01.2019 (у редакції чинній до 18.12.2020) передбачалося, що на кожну одиницю товару, що постачається в рамках цього контракту, встановлюється гарантійний строк, який становить 12 місяців від дати проставлення штампу митного терміналу на комерційному інвойсі в Китаї. В подальшому відповідно до підписаної між сторонами додаткової угоди №3 від 18.12.2020 до зазначеного зовнішньоекономічного контракту, редакція п. 3.6 такого контракту була змінена на наступну: «На кожну одиницю товару, поставленого в рамках даного контракту, встановлюється гарантійний строк, що становить 12 місяців від дати транспортної накладної».

Тобто, як вбачається з тексту зовнішньоекономічного контракту необхідність проставлення штампу митного терміналу на комерційному інвойсі була обумовлена сторонами виключно для визначення відліку гарантійного строку поставленої партії товарів, та в подальшому така умова була нівельована на договірному рівні.

Між тим, суд погоджується із доводами позивача про відсутність передбачених законодавством України затвердженої форми рахунку-фактури (інвойсу) та чітких вимог щодо їх заповнення. Разом з тим, при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості митний орган має впевнитись, що рахунок-фактуру можна ідентифікувати з поставкою оцінюваного товару та він містить відомості, які підтверджують відомості щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті.

Частиною п`ятою ст. 54 МК України визначено, що за митним органом, який згідно з чинним законодавством здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, закріплено право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначений частиною другою статті 53 Кодексу, серед яких наявний рахунок-фактура (інвойс).

Тобто, основне призначення рахунку-фактури (інвойсу) це визначення продавцем ціни товару, яку вже сплатив чи має сплатити покупець.

Згідно з чинним законодавством України відмітка митного терміналу країни відправлення на інвойсі не свідчить ні про складові митної вартості, ні про числові значення та відомості про ціну товару.

У даному випадку суд встановив, що в тексті оскаржуваного рішенні не зафіксовано, що наданий декларантом позивача комерційного інвойсу від 16.07.2020 №CUKL17107/2020 не можливо ідентифікувати з поставкою оцінюваного товару.

Таким чином, суд оцінює зауваження митного органу щодо відсутності відміток митного терміналу на комерційному інвойсі необгрунтованими;

3) стосовно невідповідності поданого до митного оформлення прайс-листа виробника товарів (продавця за зовнішньоекономічним контрактом) загальноприйнятним вимогам: як вже було встановлено судом в ході розгляду цієї справи, виключний перелік документів, що підтверджують митну вартість товарів визначено ч.2 ст. 53 МК України, та прайс-лист продавця (виробника) до таких документів не відноситься.

Водночас зауваження митного органу щодо невідповідності поданого до митного оформлення прайс-листа вимогам чинного законодавства суд визнає вельми суб`єктивними, та такими, що не ґрунтуються на конкретних нормах чинного законодавства України, а отже нормативно необґрунтованими;

4) стосовно обставини відсутності в тексті контракту №9 від 15.01.2019 посилання на визначену сторонами умову поставки згідно ІНКОТЕРМС, та про не подання до митного оформлення страхових документів: так, в тексті оскаржуваного рішення митного органу зафіксовано, що: «Зовнішньоекономічним договором від 15.01.2019 №9 не визначені умови поставки товару згідно INCOTERMS, водночас у комерційному інвойсі з від 16.07.2020 №CUKL17107/2020 зазначено CIF Odessa. До митного оформлення надано страховий документ від (issuing date) 17.07.2020 №PYIE01Е05193, що в графі B/L № посилається на коносамент EGLV34, водночас, до митного оформлення наданий коносамент від 19.07.2020 № 34. Ідентифікувати страховий документ з певною поставкою товару не має можливості».

Зі змісту п. 1.1 і 1.2 контракту №9 від 15.01.2019 вбачається, що сторони узгодили наступне: комерційний інвойс є невід`ємною частиною контракту. Товари за цим контрактом постачаються на умовах поставок згідно ІНКОТЕРМС 2010. Місце та умови поставки кожної партії товарів узгоджуються сторонами додатково та зазначаються у відповідному комерційному інвойсі.

Також, як вже було описано вище по тексту цього рішення суду, за умовами п. 3.1 вказаного контракту відвантаження партії товарів здійснюється за замовленням покупця, підтвердженим проформ-інвойсом продавця, що містить додаткову інформацію щодо поставки партії товарів.

Таким чином, безпосередньо умовами зовнішньоекономічного контракту передбачено те, що умови поставки кожної партії товарів згідно ІНКОТЕРМС визначаються сторонами у відповідному комерційному інвойсі, а також у проформі-інвойсі (що в даному випадку і мало місце, виходячи зі змісту поданих до митного оформлення документів), та наведені умови контракту не суперечать чинному законодавству України.

Так, за змістом комерційного інвойсу від 16.07.2020 №CUKL17107/2020 та проформи-інвойса від 10.07.2020 сторони узгодили наступні умови поставки спірної партії товарів згідно ІНКОТЕРМС 2010 - CIF Odessa. Термін CIF згідно Інкотермс 2010 («вартість, страхування та фрахт») означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження.

Продавець зобов`язаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, проте, ризик втрати чи пошкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, спричинені подіями, що виникають після здійснення поставки, переходять з продавця на покупця. Однак за умовами терміну CIF на продавця покладається також обов`язок забезпечення морського страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення.

Отже, продавець зобов`язаний укласти договір страхування та сплатити страхові внески. Покупець повинен мати на увазі, що за умовами терміну CIF від продавця вимагається забезпечення страхування лише з мінімальним покриттям. У випадку, якщо покупець бажає мати страхування з більшим покриттям, він повинен або прямо та недвозначно домовитися про це з продавцем, або самостійно вжити заходів до забезпечення додаткового страхування.

Термін CIF зобов`язує продавця здійснити митне очищення товару для експорту.

Цей термін може застосовуватися тільки у випадках перевезення товару морським або внутрішнім водним транспортом.

З урахуванням вищевказаного поставка товару на умовах CIF передбачає, що у фактурну вартість товару вже включені витрати, які впливають на митну вартість товару (в тому числі перевезення та страхування), тому для цілей визначення митної вартості товару ця вартість не потребує коригування.

Суд встановив, що у наданих до митного оформлення коносаменті від 19.07.2020 №34 (а саме в графі 25) наявні посилання на коносамент «EGLV34» (де абревіатура «EGLV» використовується для затвердженої форми коносаментів компанії-оператора морських перевезень «Evergreen Line»), як і в наданому митному органу страховому документі (полісі) (cargo transportion insurance policy) від 17.07.2020 №PYIE01Е05193, який підтверджує, що продавець сам застрахував товар. Відтак додаткові витрати на страхування товару до порту ТОВ «Еколан Інгредієнти» не зазнало, а тому суд погоджується з доводами позивача про безпідставність зауважень митного органу щодо поданих страхових документів.

В ході судового розгляду цієї справи відповідачем не було доведено суду, що подані позивачем документи для визначення митної вартості товару містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значенні складових вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, дослідивши та проаналізувавши надані сторонами до матеріалів справи документи, суд дійшов висновку, що позивачем при здійсненні імпорту товару на митну територію України, а також на вимогу митного органу, на підтвердження заявленої ним митної вартості товару за ціною контракту було надано повний пакет документів, у відповідності до переліку, закріпленого ч. 2 ст. 53 МК України.

Що стосується визначення контролюючим органом митної вартості товарів за резервним методом, суд зазначає наступне.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у ст.ст. 58 - 63 МК України, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ОАТТ/ГАТТ) (ч. 1 ст. 64 МК України).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів та зборів митних вартостях (ч. 2 ст. 64 МК України).

Аналізуючи зміст норм МК України Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2018 у справі № 809/4367/15 дійшов висновку, що в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган обов`язково повинен зазначити докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості за шостим (резервним) методом. Тобто, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, контролюючий орган повинен також зазначити докладну інформацію і джерела, які ним використовувалися.

Судом встановлено, що джерелом для прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості слугувала митна декларація №UA100060/2020/309228 від 06.03.2020.

Як слідує зі змісту Правил заповнення рішень про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 р. №598 посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Ознайомившись зі змістом цієї митної декларації суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено, що використане ним джерело інформації, містило достовірну та належну інформацію для визначення митної вартості товару за поданою позивачем митною декларацією.

Враховуючи вищевикладене, суд погоджується з позицією позивача про протиправність рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 01.10.2020 №UA100300/2020/000146/2.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії платіжного доручення від 24.03.2021 №248, ТОВ «Еколан Інгредієнти» під час звернення до суду з цим адміністративним позовом сплатило судовий збір у розмірі 11 178,72 грн. Враховуючи те, що при звернення до адміністративного суду із цим позовом з вимогами до органу державної митної служби Товариство мало сплатити судовий збір у розмірі 11 161,66 грн., та з огляду на обсяг задоволених за результатами цього позову вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача витрати по оплаті судового збору у сумі 11 161,66 грн.

Керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 257 - 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Еколан Інгредієнти» задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 01.10.2020 №UA100300/2020/000146/2.

Стягнути на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Еколан Інгредієнти» (, адреса: 04116, м. Київ, вул. Митрофана Довнар-Запольського, 5) понесені ним судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 11 161,66 грн. (одинадцять тисяч сто шістдесят одна гривня 66 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці (код ЄДРПОУ ВП 43997555, адреса: 03124, м. Київ, бульв. Вацлава Гавела, 8А).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок