Справа № 640/5175/21
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2022-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2022 року м. Київ № 640/5175/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доНаціональної поліції України
проскасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась ОСОБА_1 з позовом до Національної поліції України про скасування наказу Голови Національної поліції від 25.11.2020 №1773 про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 , майора поліції, старшого слідчого в особливо важливих справах 3-го відділу (методичної роботи та правового забезпечення) управління організації роботи та методичного забезпечення Головного слідчого управління НП України (з урахуванням уточненої позовної заяви від 09.09.2021).

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено про те, що службове розслідування, за результатами якого прийнято оскаржуваний наказ, призначено безпідставно та проведено без додержання вимог Дисциплінарного статуту Національної поліції України, а саме: за твердженням позивача, неповно та необ`єктивно з`ясовано обставини; відхилено клопотання ОСОБА_1 про виключення зі складу комісії ОСОБА_2 , як прямого начальника позивача; не надано матеріали службового розслідування для ознайомлення. При цьому, як наголошено у позовній заяві, відсутність ОСОБА_1 на службі 12 та 13 жовтня 2020 року пояснюється тим, що позивач була переконана у тому, що вона у вказані дати перебувала у відпустці за 2020 рік, на підставі поданого нею рапорту, погодженого безпосереднім та прямим керівниками.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено сторонам строки для подання до суду відзиву, відповіді на відзив та заперечення.

Від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог, вказавши про те, що зважаючи на те, що 25.10.2020 в Україні проводились чергові вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів, усвідомлюючи необхідність переведення особового складу поліції на посилений варіант службової діяльності, Головою Національної поліції України прийнято рішення про надання ОСОБА_1 та іншим поліцейським відпусток лише до 11.10.2020. Разом з тим, як наголошено у відзиві, будучи обізнаною про необхідність приступити до виконання обов`язків 12.10.2020, ОСОБА_1 на службу не вийшла, до виконання службових обов`язків не приступила, а тому за результатами проведеного службового розслідування, наказом Національної поліції України від 25.11.2020 №1773 її притягнуто до дисциплінарної відповідальності, застосувавши дисциплінарне стягнення у вигляді догани. При цьому, заборона включення до складу дисциплінарної комісії стосується осіб, які були б підлеглими саме позивача, а тому заборони включення її прямих керівників до складу такої комісії положення чинного законодавства не містять. На додаток, представником відповідача зауважено, що ОСОБА_1 пропущено строк звернення з даним позовом до суду, оскільки з оскаржуваним наказом позивач ознайомилась 01.12.2020, про що свідчить відмітка на даному наказі. Відтак, за твердженням представника відповідача, строк звернення з вказаним позовом до суду завершився 01.01.2021.

Від позивача через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив, в якій останньою додатково наголошено на обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Від представника відповідача через канцелярію суду надійшли заперечення, згідно з якими, у межах заявленого спору будь-які права позивача не порушено, оскільки остання була вправі використати бажану відпустку одразу після скасування посиленого варіанту несення служби. Натомість, твердження позивача про не ознайомлення з наказом Національної поліції України від 29.09.2020 №1089 о/с не відповідає дійсності, оскільки остання у позовній заяві зазначала, що була присутня 05.10.2020 за місцем роботи у Головному слідчому управлінні, цікавилась наказом про відпустку та спілкувалась з начальником сектору кадрового забезпечення ГСУ ОСОБА_3 .

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, відповідь на відзив та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, наказом Національної поліції України від 27.10.2020 №847 "Про призначення та проведення службового розслідування" з метою перевірки інформації, викладеної у доповідній записці заступника начальника Головного слідчого управління полковника поліції Дударця Р.М. від 19.10.2020 №32809 щодо не виходу на роботу старшого слідчого в ОВС майора поліції ОСОБА_1 , призначено службове розслідування у формі письмового провадження, проведення якого доручено дисциплінарній комісії у зазначеному складі.

За результатами проведеного службового розслідування щодо порушення службової дисципліни старшим слідчим в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України майором поліції ОСОБА_1 дисциплінарною комісією складено висновок, затверджений 24.11.2020 головою Національної поліції України генералом поліції другого рангу ОСОБА_4 , згідно з яким, за вчинення дисциплінарного проступку, який виявився у невиході на службу без поважних причин, чим порушено вимоги п.п. 1 та 2 ч. 1 ст. 18, ч. 2 ст. 91 Закону України "Про Національну поліцію", Присяги поліцейського, п.п. 1 та 3 Внутрішнього розпорядку для поліцейських, державних службовців та працівників апарату центрального органу управління поліції, що затверджений наказом Національної поліції України від 30.07.2016 №654 "Про затвердження внутрішнього розпорядку дня поліцейських, державних службовців та працівників апарату центрального органу управління поліції", а також функціональні обов`язки, що затверджені наказом Головного слідчого управління Національної поліції України від 16.06.2020 №16 "Про затвердження функціональних обов`язків працівників працівників Головного слідчого управління Національної поліції України", на майора поліції ОСОБА_1 , старшого слідчого в особливо важливих справах третього відділу (методичної роботи та правового забезпечення) управління організації та методичного забезпечення Головного слідчого управління Національної поліції України, визначено за необхідне накласти дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Враховуючи викладене, наказом Національної поліції України від 25.11.2020 №1773 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" за вчинення дисциплінарного проступку, який виявився у невиході на службу без поважних причин, чим порушено вимоги п.п. 1 та 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", п.п. 1 та 3 Внутрішнього розпорядку для поліцейських, державних службовців та працівників апарату центрального органу управління поліції, що затверджений наказом Національної поліції України від 30.07.2016 №654 "Про затвердження внутрішнього розпорядку дня поліцейських, державних службовців та працівників апарату центрального органу управління поліції", застосовано до майора поліції ОСОБА_1 , старшого слідчого в особливо важливих справах третього відділу (методичної роботи та правового забезпечення) управління організації та методичного забезпечення Головного слідчого управління Національної поліції України, дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Вважаючи вказаний наказ необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

При цьому, слід одразу зазначити про необґрунтованість тверджень представника відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч. 5 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України).

Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень (ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України).

Так, приписами ч. 1 ст. 24 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII (у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення протягом місяця з дня його виконання (реалізації) шляхом подання рапорту до прямого керівника особи, яка застосувала дисциплінарне стягнення, а також шляхом звернення до суду в установленому порядку.

Зі змісту прохальної частини позовної заяви вбачається, що предметом оскарження у межах даного спору виступає наказ Національної поліції України від 25.11.2020 №1773. У той же час, позивач скористалась правом на досудовий порядок врегулювання спору, подавши голові Національної поліції України рапорт від 23.12.2020 про скасування даного наказу.

При цьому, суд звертає увагу, що саме голова Національної поліції України у межах заявленого спору наділений правом на скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення у межах досудового оскарження, у силу ч. 1 ст. 24 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, оскільки саме останнім і винесено оскаржуваний наказ про накладення на позивача дисциплінарного стягнення.

У свою чергу, листом від 22.01.2021 №389/12/6/03-2621 Департамент кадрового забезпечення Національної поліції України повідомив ОСОБА_1 про те, що оскаржуване дисциплінарне стягнення було застосовано до останньої правомірно, наказ від 25.11.2020 №1773 відповідає вимогам чинного законодавства, а підстави для його скасування відсутні.

Про зміст даного листа, як зазначено у позовній заяві, ОСОБА_1 дізналась лише 16.02.2021, приступивши до служби після лікування, на підтвердження чого надано листок непрацездатності.

Відтак, з урахуванням того, що з даним позовом до суду позивач звернулась 26.02.2021 (дата реєстрації позовної заяви, поданої засобами електронного зв`язку), останньою, з огляду на дату отримання листа Департаменту кадрового забезпечення Національної поліції України від 22.01.2021 №389/12/6/03-2621 (16.02.2021), ОСОБА_1 не пропущено строку звернення до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Нормативно-правовим актом, який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, є Закон України «Про Національну поліцію» (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію», Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги (ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію»).

У силу ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Приписами ч.ч. 1 та 2 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що e разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Так, Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (надалі Дисциплінарний статут у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин), який, відповідно, визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків (ч. 1 ст. 13 Дисциплінарного статуту).

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони (ч. 2 ст. 13 Дисциплінарного статуту).

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції (ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту).

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України (ч. 10 ст. 14 Дисциплінарного статуту).

На виконання вказаних законодавчих положень наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (надалі Порядок), п. 2 розділу ІV якого визначено, що поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, під час його проведення має право: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають стосунок до справи; ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, Законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами; подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; брати участь у розгляді справи на відкритому засіданні дисциплінарної комісії; користуватися правничою допомогою, послугами представника.

Право на ознайомлення з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування також передбачено п. 3 ч. 2 ст. 18 Дисциплінарного статуту.

Так, з наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що за результатами розгляду поданого ОСОБА_1 рапорту від 10.11.2020 про забезпечення доступу до матеріалів службового розслідування листом від 16.11.2020 головою дисциплінарної комісії повідомлено ОСОБА_1 про те, що відповідне службове розслідування здійснюється у порядку письмового провадження та після дослідження всіх обставин, складення висновку останній буде надано матеріали для ознайомлення в установленому порядку.

З наведеного не вбачається, що позивачу відмовлено у допуску до матеріалів службової перевірки, а лише вказано про відкладення даного ознайомлення у часі. При цьому, з наявних у матеріалах справи доказів не вбачається того, що у подальшому, тобто після складення висновку службової перевірки, ОСОБА_1 було відмовлено у доступі до матеріалів спірної службової перевірки.

Приписами ч.ч. 1-4 ст. 15 Дисциплінарного статуту визначено, що проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії. Дисциплінарні комісії формуються з поліцейських та працівників поліції, які мають відповідні знання та досвід, необхідні для ефективного проведення службового розслідування. До складу дисциплінарних комісій можуть також включатися представники громадськості, які мають бездоганну репутацію, високі професійні та моральні якості, суспільний авторитет.

Забороняється включення до складу дисциплінарної комісії осіб, які є підлеглими поліцейського, стосовно якого призначено службове розслідування, осіб, які сприяли вчиненню або приховуванню дисциплінарного проступку, та осіб, зацікавлених у результатах розслідування. У разі виникнення таких обставин член дисциплінарної комісії зобов`язаний негайно письмово повідомити про це керівнику, який призначив службове розслідування.

Подібні за змістом положення також викладено у п. 10 розділу І Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893, у силу якого, забороняється включати до складу дисциплінарної комісії осіб, які є підлеглими поліцейського, щодо якого призначено службове розслідування, осіб, які сприяли вчиненню або приховуванню дисциплінарного проступку, та осіб, заінтересованих у результатах розслідування.

Разом з тим, ОСОБА_2 не є підлеглим поліцейського, щодо якого призначено службове розслідування, тобто позивача, а інших законодавчо мотивованих підстав для заборони включення ОСОБА_2 до складу відповідної дисциплінарної комісії позивачем не наведено та з матеріалів справи не вбачається. Відтак, позивачу правомірно відмовлено у заміні члена дисциплінарної комісії ОСОБА_2 .

У силу ч.ч. 7-8 ст. 19 Дисциплінарного статуту, у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення протягом місяця з дня його виконання (реалізації) шляхом подання рапорту до прямого керівника особи, яка застосувала дисциплінарне стягнення, а також шляхом звернення до суду в установленому порядку (ч. 1 ст. 24 Дисциплінарного статуту).

Як було зазначено вище, в якості підстави для прийняття оскаржуваного наказу зазначено висновки службового розслідування від 24.11.2020, згідно з якими 28.08.2020 старшим слідчим в ОВС Запасною І.С. написано рапорт на відпустку з використанням частини щорічної основної оплачуваної відпустки за 2020 рік терміном 16 діб та додаткової оплачуваної відпустки за 2020 рік терміном 4 доби з 28.09.2020. Даний рапорт погоджено 28.08.2020 начальником відділу ГСУ Бурлакою В.В., 28.08.2020 заступником начальника ГСУ Дударцем Р.М. та 29.08.2020 заступником голови - начальником ГСУ. Разом з тим, відповідно до наказу НПУ від 29.09.2020 №1089 о/с ОСОБА_1 надано частину щорічної чергової основної оплачуваної відпустки за 2020 рік на 14 діб, з 28.09.2020 по 11.10.2020. 12.10.2020 та 13.10.2020 працівниками відділу складено акти про те, що 12.10.2020 та 13.10.2020 старший слідчий в ОВС Запасна І.С. була відсутня на роботі без поважних причин з 09:00 та впродовж вказаних робочих днів.

З приводу викладеного слід зазначити наступне.

У силу ст. 92 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.

Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про відпустки" (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи (далі - підприємство).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про відпустки" визначено наступні виді щорічних відпусток: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством;

Щорічні додаткові відпустки за бажанням працівника можуть надаватись одночасно з щорічною основною відпусткою або окремо від неї (ч. 2 ст. 10 Закону України "Про відпустку").

Згідно з ч. 11 ст. 10 Закону України "Про відпустки", конкретний період надання щорічних відпусток у межах, установлених графіком, узгоджується між працівником і власником або уповноваженим ним органом, який зобов`язаний письмово повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні до встановленого графіком терміну.

Водночас, відповідно до розділу ІІ Порядку підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23.11.2016 №1235, підставою для видання наказів по особовому складу є, зокрема, такі зміни в службовій діяльності як надання відпусток відповідно до законодавства.

З аналізу наведених законодавчих положень вбачається, що щорічна основна відпуска, зокрема у поєднанні з щорічною додатковою відпусткою, надається поліцейському шляхом її узгодження з уповноваженим органом, який зобов`язаний письмово повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні до встановленого терміну.

У той же час, з наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що 28.08.2020 старшим слідчим в ОВС Запасною І.С. подано рапорт на відпустку з використанням частини щорічної основної оплачуваної відпустки за 2020 рік терміном 16 діб та додаткової оплачуваної відпустки за 2020 рік терміном 4 доби з 28.09.2020. Даний рапорт погоджено 28.08.2020 начальником відділу ГСУ Бурлакою В.В., 28.08.2020 заступником начальника ГСУ Дударцем Р.М. та 29.08.2020 заступником голови - начальником ГСУ. Проте, ані за два тижні до запланованої позивачем відпустки, ані до дати запланованої відпустки (тобто до 28.09.2020) уповноваженою особою не було видано відповідного наказу про надання ОСОБА_1 запитуваної відпустки.

Натомість, лише 29.09.2020 наказом НПУ №1089 о/с ОСОБА_1 надано частину щорічної чергової основної оплачуваної відпустки за 2020 рік на 14 діб, з 28.09.2020 по 11.10.2020. Тобто, даний наказ винесено (29.09.2020) вже після того як позивачу надано відпустку (з 28.09.2020).

Вказане, у свою чергу, унеможливило позивача ознайомитись з наказом від 29.09.2020 №1089 до дати надання їй відпустки, а, відтак, і з датами надання такої відпустки.

Саме вказана бездіяльність відповідача, яка полягає у несвоєчасному розгляді рапорту позивача про надання їй відпустки, спричинило необізнаність останньої з погодженими датами наданої їй відпустки, тобто замість на 16 діб основної та 4 доби додаткової надано на 14 діб, а, отже, і не явку останньої на службі 12.10.2020 та 13.10.2020.

Водночас, твердження представника відповідача про те, що ОСОБА_1 була присутня за місцем роботи в Головному слідчому управлінні, цікавилась наказом про відпустку та спілкувалась з начальником сектору кадрового забезпечення ГСУ ОСОБА_3 належними та достатніми доказами не підтверджено. У свою чергу, акт про відмову ознайомлення з наказом про відпустку складено лише 25.10.2020, що саме по собі викликає сумніви у достовірності відомостей, викладених у даному акті, враховуючи те, що 05.10.2020 ОСОБА_1 , згідно з наказом від 29.09.2020 №1089, перебувала у відпустці, а тому в останньої був відсутній законодавчо мотивований обов`язок вчиняти будь-які дії, пов`язані з проходженням служби, у тому числі ознайомлюватись із наказом.

Як наслідок, наказ Національної поліції України від 25.11.2020 №1773 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", яким на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани, винесено без достатньої на це правової підстави та без урахування фактичних обставин справи, внаслідок чого останній є протиправним та підлягає скасуванню, як належний спосіб захисту прав та охоронюваних законом інтересів позивача у межах заявленого спору.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення останніх.

Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи квитанції від 25.02.2021 №11244, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн., який підлягає присудженню на користь останньої у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 77, 139, 246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Національної поліції України від 25.11.2020 №1773 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності".

Присудити понесені ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) документально підтверджені судові витрати у розмірі 908,00 грн. (девятисот восьми грн. 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Національної поліції України (, адреса: 01106, м. Київ, вул. Богомольця, 10).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок