Справа № 480/4602/22
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2022-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 вересня 2022 р. Справа №480/4602/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Шевченко І.Г., розглянувши в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Управління Державної міграційної служби України в Сумській області, Сумського відділу №2 Управління Державної міграційної служби України у Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) в інтересах ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Державної міграційної служби України в Сумській області (далі - відповідач-1, Управління Державної міграційної служби України в Сумській області), Сумського відділу № 2 Управління Державної міграційної служби України у Сумській області (далі - відповідач-1, Сумський відділ № 2 Управління Державної міграційної служби України у Сумській області), в якій просив:
1) визнати дії Сумського відділу №2 Управління Державної міграційної служби України у Сумській області щодо не оформлення паспорту неповнолітньому ОСОБА_2 у формі паспортної книжечки, що передбачено Положенням про паспорт громадянина України затвердженим Постановою Верховної ради України від 26 червня 1992 р. № 2503-ХІІ з врахуванням вимог Закону України від 14.07.2016 року №1474-VІІІ - протиправними;
2) зобов`язати Управління Державної міграційної служби України у Сумській області в особі Сумського відділу №2 Управління Державної міграційної служби України у Сумській області оформити та видати паспорт громадянина України неповнолітньому ОСОБА_2 у формі паспортної книжечки, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженим постановою Верховної ради України від 26 червня 1992 р. № 2503-ХІІ, без використання цифрового ідентифікатора особи і автоматизованої обробки персональних даних та без внесення інформації про нього до Єдиного Демографічного реєстру чи будь-яких баз даних і реєстрів.
Свої вимоги мотивував тим, що дії Управління Державної міграційної служби України у Сумській області в особі Сумського відділу №2 Управління Державної міграційної служби України у Сумській області у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки ОСОБА_2 є протиправними, оскільки на даний час відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII, відповідач може видати паспорт громадянина України ОСОБА_2 у формі книжечки. Також вказав, що Законом України від 14.07.2016 року №1474-VIII з внесено зміни якими передбачено, що кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України.
Тобто, законодавець прийняттям Закону України від 14.07.2016 №1474-VIII зобов`язав кожного громадянина отримати паспорт по досягненню 14 років, однак вніс суперечність відносно до постанови Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ «Про затвердження положення про паспорт громадянина України» згідно якої паспорт у формі паспортної книжечки видається після досягнення 16 років.
Разом з тим, згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі № 806/3265/17 (Пз/9901/2/18) від 19 вересня 2018 року, Суд вказав, що законодавець, приймаючи Закон №1474-VIII, яким внесено зміни до Закону № 5492-VІ, не дотримав вимог, за якими такі зміни повинні бути зрозумілими і виконуваними, не мати подвійного тлумачення, не звужувати права громадян у спосіб, не передбачений Конституцією України та не допускати жодної дискримінації у залежності від часу виникнення правовідносин з отриманням паспорта громадянина України.
Ухвалою суду від 19.07.2022 вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, подав до суду відзив на позов, в якому просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, виходячи з того, що на час звернення позивача із заявою видача паспорта громадянина України було регламентовано, зокрема, Тимчасовим порядком оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.06.2019 №456, яким передбачено, зокрема, подання, в тому числі і рішення суду.
Крім того, вказав, що на даний час продовжує діяти Положення про паспорт громадянина України, затверджене постановою Верховної Ради України № 2503- XII від 26.06.1992, згідно пункту 2 якого видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річного віку.
На момент звернення позивачів до Сумського відділу №2 Управління Державної міграційної служби України в Сумській області, ОСОБА_2 , не досяг 16-річного віку, а також позивачами не подано повний пакет документів, а саме - не надано рішення суду, яким органи ДМС України зобов`язано оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року.
Таким чином, ні УДМС у Сумській області, ні його територіальні підрозділи не мали законних підстав для оформлення та видачі ОСОБА_2 , паспортного документа зразка 1994 року.
Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій просив вимоги задовольнити з підстав, викладених у позові.
Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що по досягненню 14-річного віку ОСОБА_2 та позивач як законний представник звернулися 22.06.2022 до Сумського відділу №2 Управління Державної міграційної служби України в Сумській області із заявою, в якій просили оформити та видати ОСОБА_2 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII, без застосування засобів Єдиного демографічного реєстру (а.с.15-17).
При цьому, до заяви було додано дві фотокартки для оформлення та копію свідоцтва про народження.
Листом Сумського відділу №2 Управління Державної міграційної служби України у Сумській області від 25.06.2022 №5930-2177/5930-22 ОСОБА_2 повідомлено, що за результатами розгляду заяви про видачу паспорта встановлено відсутність рішення суду, що набрало законної сили про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року, засвідчене в установленому порядку, що згідно підпункту 5 пункту 1 розділу IX наказу МВС України від 06.06.2019 №456. Також у листі Управління Державної міграційної служби України в Сумській області вказало, що звертає увагу ОСОБА_2 на те, що згідно п.п.1 п.3 розділу 1 вищевказаного Порядку оформлення і видача паспорта здійснюють особі, яка досягла 16-річного віку (а.с.18).
Надаючи правову оцінку відносинам, що в даному випадку склалися між сторонами, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом частин першої, другої статті 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
Згідно з частиною другою статті 32 Конституції України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
Статтею 5 Закону України Про громадянство України від 18.01.2001 №2235-ІІІ (далі Закон України Про громадянство України) визначено, що документом, що підтверджує громадянство України, є, зокрема, паспорт громадянина України.
Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII затверджено, зокрема, Положення про паспорт громадянина України (далі - Положення про паспорт громадянина України).
Згідно з пунктами 1, 3, 5, 8, 9-11 Положення про паспорт громадянина України, паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт дійсний для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.
Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.
Паспортна книжечка являє собою зшиту внакидку нитками обрізну книжечку розміром 88 х 125 мм, що складається з обкладинки та 16 сторінок. Усі сторінки книжечки пронумеровані і на кожній з них зображено Державний герб України і перфоровано серію та номер паспорта.
Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується.
Паспорт, виготовлений у вигляді паспортної картки (інформаційного листка), має розмір 80 х 60 мм. У інформаційний листок вклеюється фотокартка і вносяться відомості про його власника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження і особистий номер, а також дата видачі і код органу, що його видав. Інформаційний листок заклеюється плівкою з обох боків. Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної картки, визначається Кабінетом Міністрів України.
Бланки паспортів виготовляються на замовлення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, з високоякісного паперу з використанням спеціального захисту.
Отже, чинним Положенням про паспорт громадянина України передбачено дві форми паспорта громадянина України: книжечка і картка.
Водночас, Законом України Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус від 20.11.2012 №5492-VI (далі - Закон Про ЄДДР) визначені правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи.
Згідно зі статтею 13 Закону Про ЄДДР, документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються, на документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, до яких відноситься, зокрема, на паспорт громадянина України, та документи, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус.
Відповідно до частин 2, 4, 6 статті 14 Закону Про ЄДДР, документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклету. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Відцифрований образ обличчя особи в документах у формі книжечки розміщується на сторінці даних і виконується за технологією лазерного гравіювання та дублюється в центрі сторінки даних за технологією лазерної перфорації.
Отже, вказаним Законом також передбачена можливість видачі документа як у формі книжечки, так і у вигляді картки.
Водночас вказаним Законом не передбачено визначення поняття документ.
Разом з цим, відповідно до статті 21 Закону Про ЄДДР паспортом громадянина України є документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.
Таким чином, суд визнає, що заявник, звернувшись до уповноваженого суб`єкта з відповідними документами, передбаченими вказаним Законом, має право на отримання документа у формі книжечки, зокрема, паспорта громадянина України.
При цьому, варто відмітити, що у разі відсутності у особи паспорта, така особа не має підтвердження громадянства України, що в свою чергу є порушенням її громадянських прав у зв`язку з неможливістю їх реалізації.
Крім того, відповідно до п.3 Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015р. №302 (далі Порядок КМУ №302) Державна міграційна служба до законодавчого врегулювання питання завершення оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснює оформлення та видачу таких паспортів у порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ, громадянам України, щодо яких прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року.
Враховуючи викладене, не вбачається відсутності у відповідача можливості видачі позивачу паспорта громадянина України у формі книжечки.
Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року за результатами розгляду зразкової справи № Пз/9901/2/18 (№806/3265/17).
При цьому, спір у цій справі виник у зв`язку з відмовою територіального відділу Управління ДМС України в Сумській області видати ОСОБА_2 паспорт громадянина України у формі книжечки та зобов`язання відповідача видати ОСОБА_2 паспорт у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ.
Відтак, з огляду на суб`єктний склад спірних правовідносин, зміст позовних вимог та підстави позову, а також правове регулювання спірних відносин, є достатні підстави вважати, що ця справа відповідає ознакам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи Пз/9901/2/18 (№806/3265/17).
Відповідно до ч. 3 ст. 291 Кодексу адміністративного судочинства України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має врахувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.
Згідно із п.21 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України типові адміністративні справи адміністративні справи, відповідачем у яких є один і той самий суб`єкт владних повноважень (його відокремлені структурні підрозділи), спір у яких виник з аналогічних підстав, у відносинах, що регулюються одними нормами права, та у яких позивачами заявленого аналогічні вимоги.
Таким чином, враховуючи предмет спору у цій справі та предмет спору у справі, яку розглянуто Верховним Судом як зразкову, суд дійшов висновку про те, що вказана справа є типовою справою по відношенню до справи №806/3265/17.
Отже, правові висновки Великої Палати Верховного Суду, які зроблені під час розгляду справи №806/3265/17, підлягають врахуванню під час розгляду цієї справи.
У зазначеному рішенні Велика Палата Верховного Суду констатувала, що норми Закону Про ЄДДР, на відміну від норм Положення про паспорт громадянина України, не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорта у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, імені та по батькові, та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій.
На переконання Великої Палати Верховного Суду це є безумовним порушенням вимог статті 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Також такий підхід не відповідає вимогам якості закону (тобто, таке втручання не було встановлене законом), не є необхідним у демократичному суспільстві. Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя у контексті неможливості реалізації права на власне ім`я, що становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 вересня 2018 року, позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді ID-картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не є необхідним у демократичному суспільстві, і таке втручання є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.
Оскільки, спірні правовідносини між сторонами виникли саме з приводу фактичної відмови відповідача-1 у видачі паспорту у формі книжечки, враховуючи правові висновки Верховного Суду, які викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи, суд дійшов висновку щодо наявності у ОСОБА_2 права на отримання паспорту у формі книжечки.
Обґрунтовуючи свою позицію, представник відповідача посилається на той факт, що позивачем, всупереч Тимчасового порядку не було у повному обсязі надано пакету документів, що передбачений чинним законодавством, зокрема, через ненадання рішення суду (а.с.18), однак, вказані доводи суд не приймає до уваги, враховуючи таке.
Разом з тим, пунктом 13 Положення про паспорт громадянина України, визначено, що для одержання паспорта громадянин подає: заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України; - свідоцтво про народження; - дві фотокартки розміром 35х45 мм; - у необхідних випадках - документи, що підтверджують громадянство України.
Тобто, положення п.13 Положення про паспорт громадянина України, відповідно до якого позивач просила видати паспорт позивач, не містять вимоги про обов`язок надання відповідного рішення суду щодо оформлення паспорта у формі книжечки.
Відтак, суд визнає, що посилання відповідача-1 на відсутність рішення суду про зобов`язання видати та оформити ОСОБА_2 паспорт у формі книжечки як на підставу для відмови у видачі ОСОБА_2 паспорту у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII, є необґрунтованими та не приймаються судом до уваги.
Також не приймаються до уваги посилання відповідача, як на підставу для відмови у видачі паспорту у формі книжечки не досягнення 16-річного віку ОСОБА_3 , у зв`язку з таким.
Так, дійсно, на момент звернення до територіального органу Управління Державної міграційної служби України у Сумській області, ОСОБА_2 виповнилося 14 років.
Відповідно до пункту 2 Положення №2503-XII паспорт громадянина України видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річноговіку.
Тимчасовий порядок №456 також визначає шістнадцятирічний вік для оформлення та видачі паспорта.
Водночас, частиною 2 статті 21 Закону України Про ЄДДР передбачено, що кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України.
Таким чином, вимогами Закону України Про ЄДДР та Положення №2503-XII фактично по різному врегульовано вік, з якого особа може отримати паспорт громадянина України.
Враховуючи викладене та з урахуванням положень ч.3 ст.7 КАС України, які передбачають, що у разі невідповідності правового акта Закону України суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, суд доходить висновку, що за обставин цієї справи застосуванню підлягають саме положення Закону України Про ЄДДР (як правового акта, який має вищу юридичну силу), яким вікове обмеження на оформлення та видачу паспорта громадянина України визначено з 14-річного віку.
Також варто вказати про імперативність приписів Закону Про ЄДДР", відповідно до вимог яких останніми встановлено обов`язок кожного громадянина України, який досяг 14-річного віку отримати паспорт громадянина України. У разі відсутності у особи паспорта, така особа не має підтвердження громадянства України, що в свою чергу може створювати перешкоди у реалізації позивачем своїх громадянських прав.
Аналогічна правова позиція викладене Верховним Судом у постанові від 18 листопада 2021 року у справі № 420/4049/20.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд визнає, що відмова відповідача-2, викладена у листі від 25.06.2022 №5930-2177/5930-22 у видачі ОСОБА_2 у зв`язку із досягненням 14-річного віку паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII не може відповідати критеріям правомірності, визначених в ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання такої відмови відповідача-2, викладеної у листі від 25.06.2022 №5930-2177/5930-22 протиправною та зобов`язання відповідача-1 оформити та видати ОСОБА_2 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України підлягають задоволенню.
Разом з тим, щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача оформити та видати ОСОБА_2 паспорту громадянина України у формі книжечки саме без використання цифрового ідентифікатора особи і автоматизованої обробки персональних даних та без внесення інформації про нього до Єдиного Демографічного реєстру чи будь-яких баз даних і реєстрів, суд відмічає, що позивачем у позові не наведено жодної обставини на обґрунтування даної вимоги. Крім того, як вбачається з оскаржуваної відмови, вказані обставини взагалі не досліджувались відповідачем-1, а відмова була надана виключно у зв`язку з неможливістю видати паспорт у формі книжечки, тобто фактично дані позовні вимоги є вимогами заявленими передчасно. А тому враховуючи, що Кодекс адміністративного судочинства України не встановлює можливості захисту порушених прав та інтересів осіб на майбутнє, а судове рішення не повинно містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та про зобов`язання відповідача вчинити чи утриматись від вчинення певних дій на майбутнє, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача оформити та видати ОСОБА_2 паспорту громадянина України у формі книжечки без використання цифрового ідентифікатора особи і автоматизованої обробки персональних даних та без внесення інформації про нього до Єдиного Демографічного реєстру чи будь-яких баз даних і реєстрів є передчасними та задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи вказане положення, суд вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1 суму судового збору в розмірі 992,40грн., сплаченого ним за подання позовної заяви згідно квитанції (а.с.12).
Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Визнати протиправною відмову Сумського відділу №2 Управління Державної міграційної служби України у Сумській області у видачі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ, викладену у листі Управління Державної міграційної служби області у Сумській області від 25.06.2022 №5930-2177/5930-22.
Зобов`язати Управління Державної міграційної служби області у Сумській області оформити та видати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ.
Стягнути з Управління Державної міграційної служби України в Сумській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 в рахунок повернення сплачений при подачі позову судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40коп.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 28.09.2022.

Суддя І.Г. Шевченко