Справа № 340/9576/21
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2022-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 вересня 2022 року м. Дніпросправа № 340/9576/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Чабаненко С.В.,

суддів: Чумака С.Ю., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 340/9576/21 за позовом ОСОБА_1 до Кропивницької митниці Держмитслужби та Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Кропивницької митниці Держмитслужби та Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 03.12.2020 № 2Ф та № 2Ф.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на протиправність спірних рішень митного органу, оскільки вони ухвалені без врахування того факту, що декларування товару здійснено іншою особою за довіреністю, а отже, відповідачем невірно визначений суб`єкт, до якого повинно бути застосовано донарахування митних платежів.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.02.2022 в задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції у даній справі, подав апеляційну скаргу, в якій послався на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи не було з`ясовано усі обставини, які мають значення для вирішення справи та зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до постановлення судового рішення з порушенням норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції від 14.02.2022 та прийняти нове рішення, яким апеляційну скаргу задовольнити та адміністративний позов задовольнити повністю.

В обґрунтування скарги зазначає, що судом першої інстанції до спірних правовідносин не застосовано норми матеріального права, а саме: ст. ст. 266, 293 МКУ, відповідно до яких декларування транспортного засобу здійснюється декларантом і саме на декларанта покладено обов`язок із сплати митних платежів. Невинуватість позивача підтверджується рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.07.2020 у справі № 405/7684/19, висновки якого судом у даній справі не враховані. Судом помилково застосовано до спірних правовідносин норми Цивільного кодексу України та зроблено помилковий висновок про те, що відповідальність за достовірність відомостей та правильність нарахування митних платежів покладається на позивача, оскільки ввезення та митне оформлення транспортного засобу здійснено в його інтересах за недостовірними відомостями щодо вартості товару.

Відповідач правом подання до суду відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з урахуванням юридичної сили правового акта в ієрархії національного законодавства, що регулює спірні правовідносини, подібні правовідносини (аналогія закону), або за відсутності такого закону - на підставі конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права), принципів верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені під час судового розгляду справи (у судовому засіданні, у порядку скороченого чи письмового провадження) з урахуванням вимог статті 70 КАС України щодо належності та допустимості доказів або обставин, які не підлягають доказуванню, та висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними.

Зазначеним вимогам рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.02.2022 відповідає, а вимоги апеляційної скарги є необґрунтованими з огляду на наступне.

Під час розгляду даної адміністративної справи судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що наказом Дніпровської митниці Держмитслужби від 19.10.2020 № 316 проведена документальна невиїзна перевірка дотримання громадянином України ОСОБА_1 вимог законодавства з питань митної справи в частині правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів за митною декларацією від 15.08.2018 № 205090/2018/065343.

За результатами документальної невиїзної перевірки складено акт від 10.11.2020 № 0048/20/7.5-19/ НОМЕР_1 (далі - Акт перевірки), згідно висновків якого, встановлено наступні порушення:

1) пункту 2 частини 2 статті 52, частини 1 та 8 статті 257 Митного кодексу України, а саме, подання Дніпровській митниці ДФС недостовірних відомостей про вартість товару за митною декларацією від 15.08.2018 №UA205090/2018/065343, що в подальшому призвело до заниження податкового зобов`язання зі сплати ввізного мита у розмірі 10 022,29 грн та порушення вимог пункту 2 частини 3 статі 75, пунктів 1 та 4 частини 1 статті 266 Митного кодексу України;

2) пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України, в результат чого занижено податкового зобов`язання по сплаті податку на додану вартість за митною декларацією від 15.08.2018 №UA205090/2018/065343 у розмірі 22 049,03 грн. та порушення вимог пункту 2 частини 3 статті 75, пунктів 1 та 4 частини 1 стаття 266 Митного кодексу України.

Перевіркою встановлено, що 15.08.2018 в зоні діяльності Волинської митниці ДФС здійснено митне оформлення товару в режимі імпорту за митною декларацією №UA205090/2018/065343.

Відповідно до відомостей митної декларації від 15.08.2018 №UA205090/2018/065343 митна вартість товару визначена декларантом за резервним методом самостійно та дорівнює 67 337,24 грн.

Для документального підтвердження вартості товару під час його декларування за митною декларацією від 15.08.2018 №UA205090/2018/065343 до Волинської митниці ДФС надано наступні документи:

- рахунок-фактуру (KAUFVERTRAG) від 13.08.2018 №9301 (код документу « 0380» у гр. 44 митної декларації), згідно якого вартість товару складає 2000 євро (по курсу Національного банку України на 15.08.2018 - 62639,29 грн);

- довідку гр. ОСОБА_1 від 15.08.2020 (код документу « 3007» у гр. 44 митної декларації) про вартість транспортування товару до місця ввезення на митну територію України в розмірі 50 євро (по курсу Національного банку України на 15.08.2018 - 1565,98 грн);

- некласифікований документ, який підтверджує заявлену митну вартість (відомості гр. 44 митної декларації: код документу - « 3022» номер - SCHWACKE LISTE; дата - 15.08.2020), в якому зазначена оціночна вартість продажу у розмірі 2 100 євро (по курсу Національного банку України на 15.08.2018 - 65771,26 грн).

Окрім того, перевіркою встановлено, що декларантом разом з митною декларацією від 15.08.2018 №UA205090/2018/065343 подано до Волинської митниці ДФС скановану копію посвідчення про тимчасову реєстрацію транспортного засобу від 11.08.2018 № НОМЕР_2 , виданого державним підприємством Литовської Республіки «Regutra» (згідно відкритих джерел інформації «Regutra» є державним підприємством Литовської Республіки, установа, якій належать права та обов`язки володільця вказаного підприємства, є Міністерство внутрішніх справ Литовської Республіки. «Regutra» веде реєстр транспортних засобів Литовської Республіки та надає інформацію з такого реєстру).

Відповідно до зазначеного посвідчення про тимчасову реєстрацію транспортного засобу від 11.08.2018 №15863384 власником товару зазначено компанію «UАВ «ТD ТRANSPORT» (МАRIJAMPOLE, V. ВORISEVICIAUS G 4, код юридичної особи: 151170443).

Департаментом організації протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ДФС листом від 21.01.2019 № 1880/7/99-99-20-02-01-17 до Волинської митниці ДФС скеровано звернення митних органів Литовської Республіки від 07.11.2018 № (20.4/05)ЗВ-9332 про надання адміністративної допомоги у проведенні перевірки по факту незакінченої процедури експорту транспортних засобів, в т.ч. «RENAULT MEGANEЕ» (VIN: НОМЕР_3 ), разом із завіреними митними органами Литовської Республіки копіями документів, що стосуються митного оформлення та факту продажу вказаного транспортного засобу, для подальшого опрацювання та проведення відповідної перевірки.

Вказаним листом Департаментом організації протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ДФС повідомлено Волинську митницю ДФС, що вищенаведений транспортний засіб оформлено Волинською митницею ДФС за митною декларацією від 15.08.2018 № UІА205090/2018/065343 вартість якого заявлена митним органам при його оформлені не відповідає вартості, заявленій при його вивезенні.

На виконання вимог, передбачених ст.ст. 345-355 МКУ Волинською митницею Держмитслужби листом від 06.02.2020 №1094-7.3-20 направлено Дніпровській митниці Держмитслужби зазначене звернення разом з копіями документів щодо митного оформлення за митною декларацією від 15.08.2018 №UА205090/2018/065343.

Під час опрацювання звернення встановлено, що митними органами Литовської Республіки здійснено митне оформлення вказаного транспортного засобу із застосуванням декларування для стандартної процедури експорту, разом з тим, процедура експорту з Литовської Республіки не завершена. Підтвердженням зазначеного є надана митними органами Литовської Республіки в зверненні інформація та завірена копія експортної декларації Литовської Республіки типу «ЕХ-А» від 14.08.2018 №UІА205090/2018/065343, оформленої на переміщення товару в країну призначення - Україна. Згідно інформації, отриманої під час перевірки у відповідному розділі офіційного сайту Єврокомісії (https://ес/еuropa.еа) за запитом №UА205090/2018/065343: №UА205090/2018/065343, поточний стан визначення товару за межі країн Європейського співтовариства - з 05.11.2018: «movement under exit confirmation request» (перекл.: проводиться перевірка підтвердження вивезення).

Таким чином, переміщення товару з Литовської Республіки до України здійснювалося з оформленням в країні відправлення експортної декларації від 14.08.2018 MRN: №18LТКС0100ЕК0СF840, згідно якої вартість товару при вивезенні з Литовської республіки в Україну складає 5300 євро (по курсу Національного банку України на 15.08.2018 - 165 994,12 грн), відправник товару - «UAB «TD TRANSPORT» (V. BORISEVICIAUS 4, 68137 MARIJAMPOLE, LT код юридичної особи: 151170443), одержувач товару - «MISKO RUSLAN» (Habarivska 5/1/39, Kirovograd, UA).

Отже, згідно наданих митними органами Литовської Республіки документів, вартість транспортного засобу «RENAULT MEGANE» (VIN: НОМЕР_3 ) складає 5 300 євро (по курсу Національного банку України на 15.08.2018 - 165 994, 12 грн), в той час як декларантом при митному оформленні митної декларації типу ІМ40 від 15.08.2018 № UІА205090/2018/065343 митну вартість цього ж автомобіля заявлено у розмірі 67 337,24 грн.

У зв`язку із встановленою дійсною вартістю автомобіля, здійснено визначення повного обсягу митних платежів, які мали бути нараховані і сплачені при митному оформленні транспортного засобу.

Дніпровською митницею Державної митної служби України на підставі встановлених актом перевірки порушень, винесено оскаржувані позивачем податкові повідомлення-рішення, якими збільшено суму грошових зобов`язань: від 03.12.2020 №2Ф за платежем мито на транспортні засоби, на суму основного податкового зобов`язання 10 022,29 грн і штрафних санкцій на суму 2505,57 грн та від 03.12.2020 №2 за платежем - податок на додану вартість з ввезених на територію України товарів на суму основного податкового зобов`язання 22 049,03 грн та 5 512,26 грн штрафних санкцій.

Кропивницькою митницею Державної митної служби України 03.11.2021 поштовим відправленням №526 позивачу надіслана та останнім отримана вимога щодо сплати грошових коштів за податковими повідомленнями-рішеннями Дніпровської митниці Держмитслужби від 03.12.2020 №2Ф та №2Ф.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів виходить з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Митним кодексом України (в редакції від 13.03.2012).

Митним кодексом України встановлено, що митному контролю підлягають усі товари і транспортні засоби, що переміщуються через митний кордон України. Митний контроль передбачає проведення митними органами мінімуму митних процедур, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи. Обсяг процедур та порядок їх застосування визначаються відповідно до Митного кодексу України та інших нормативно-правових актів, а також міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Згідно пункту 1 частини 3 статті 345 Митного кодексу України (надалі МК України) митні органи мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Пунктом 2 частини 2 статті 351 МК України визначено, що документальна невиїзна перевірка проводиться у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих митному органу документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 336 МК України митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами митних органів шляхом, серед іншого, направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих митному органу.

Частиною 6 статті 345 МК України передбачено, що результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення митним органом суми податкового зобов`язання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України.

За змістом частини 1 статті 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

З моменту прийняття митним органом митної декларації, вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації. Декларант та уповноважена ним особа несуть установлену цим Кодексом та іншими законами України відповідальність за подання недостовірних відомостей, внесених ними до митної декларації (частини 8, 13 статті 264 МК України).

У відповідності до підпункту "в" пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України (надалі ПК України) об`єктом оподаткування платників податків є ввезення товарів на митну територію України.

Згідно положень пункту 187.8 статті 187 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

У відповідності вимог статті 215 ПК України до підакцизних товарів належать транспортні засоби для перевезення вантажів. Залежно від строку їх використання встановлені різні ставки акцизного податку, що стягуються при імпорті.

Також операції з ввезення (пересилання) товарів на митну територію України є об`єктами обкладанням податком на додану вартість. Базою обкладення ПДВ є контрактна (фактурна) вартість товару. Крім того, до бази оподаткування ПДВ входять ввізне мито, додатковий імпортний збір та акцизний податок.

Пунктом 4 частини 5 статті 54 МК України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску.

Як встановлено пунктом 54.4 статті 54 ПК України, у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

При цьому, у пункті 54.3.6. статті 54 ПК України зазначено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, серед іншого, результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

У відповідності пункту 123.1 статті 123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1,54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу це тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

З аналізу вищезазначених положень митного та податкового законодавства слідує, що декларант або уповноважена ним особа, здійснюючи ввіз на митну територію України товарів або транспортних засобів з моменту прийняття митним органом митної декларації несе повну відповідальність за достовірність відомостей зазначених в ній, в тому числі щодо достовірності даних про термін використання автомобіля в іноземній державі з дати його першої реєстрації.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку відповідальність за достовірність відомостей зазначених в митній декларації несе позивач, оскільки ввезення та митне оформлення транспортного засобу «RENAULT MEGANE» (VIN: НОМЕР_3 ) здійснено в його інтересах за недостовірними відомостями щодо вартості товару.

Судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджено, що листом Митного департаменту Литовської Республіки від 07.11.2018 № (20.4/05)ЗВ-9332 у відповідності до Угоди про партнерство та співпрацю між Європейським Союзом та Україною від 14.06.1994 в частині застосування Протоколу щодо міжвідомчої допомоги в галузі митного права та Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом від 21.03.2014 в частині застосування Протоколу ІІ про взаємну адміністративну допомогу в митних справах до Державної фіскальної служби України надано довідку-рахунок компанії «TD TRANSPORT» від 14.08.2018 серія TDT №03880, квитанції від 14.08.2018 TSC №0200671 відповідно до яких вартість транспортного засобу «RENAULT MEGANE» (VIN: НОМЕР_3 ) складає 5 300 євро (по курсу Національного банку України на 15.08.2018 - 165 994, 12 грн). Вищевказані документи, які отримано разом із зверненням митних органів Литовської Республіки, при митному оформлені товару за митною декларацією від 15.08.2018 №UА205090/2018/065343 до Волинської митниці ДФС не надавались.

Судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджено, що при митному оформленні товару за митною декларацією від 15.08.2018 №UА205090/2018/065343 для підтвердження митної вартості надано рахунок-фактуру (KAUFVERTRAG) від 13.08.2018 № 9301 із вартістю меншою, ніж вартість товару, що зазначена у документах, наданих офіційним зверненням митних органів Литовської Республіки, на 3 300 євро (по курсу Національного банку України на 15.08.2018 - 103 345,83 грн).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що рахунок-фактура (KAUFVERTRAG) від 13.08.2018 №9301, наданий для підтвердження вартості товару до Волинської митниці ДФС разом з митною декларацією від 15.08.2018 №UА205090/2018/065343, має недостовірні відомості щодо вартості товару. Тому, внаслідок подання для митного оформлення документів із недостовірними даними та здійснення митного оформлення за недостовірними відомостями щодо вартості «RENAULT MEGANE» (VIN: НОМЕР_3 ), спричинено недоплату митних платежів до Державного бюджету України.

Судом зроблено вірний висновок про те, що відомості щодо дійсної вартості автотранспортного засобу «RENAULT MEGANE» (VIN: НОМЕР_3 ), які надійшли від уповноважених органів Литовської Республіки документально підтверджені та мають значення для оподаткування товару, оскільки ці відомості відрізняються від задекларованих під час митного оформлення. У зв`язку з наведеним, контролюючий орган у спірних правовідносинах правомірно самостійно визначив базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків.

Судом правомірно відхилені доводи позивача, що обов`язок зі сплати митних платежів покладено на гр. ОСОБА_2 солідарно з митним брокером ТОВ «Бін торг», як особою уповноваженою на декларування на підставі довіреності від позивача з огляду на наступне.

Відповідно до ст.237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Положеннями ст.239 ЦК України визначено, що правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

Частиною 1 ст.1000 ЦК України встановлено, що за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

Так, гр. ОСОБА_2 у відносинах декларування автотранспортного засобу «RENAULT MEGANE» (VIN: НОМЕР_3 ) діяв в інтересах позивача. До того ж, згідно відомостей гр.9 МД від 15.08.2018 №UА205090/2018/065343, особою, відповідальною за фінансове врегулювання визначено гр. ОСОБА_1 .

Враховуючи зазначені норми Цивільного кодексу України, суд дійшов правомірного висновку про те, що правочини вчинені гр. ОСОБА_2 , які пов`язані із придбанням за межами митної території України, подальшим ввезенням на митну територію України та митним оформленням транспортного засобу на території України за митною декларацією від 15.08.2018 №UА205090/2018/065343, та інші здійснені гр. ОСОБА_2 правочини відповідно до виданої позивачем довіреності, створили цивільні обов`язки довірителя, у тому числі щодо подання за встановленою формою точних відомостей про товар, мету його переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, у тому числі податкові обов`язки гр. ОСОБА_1 в частині сплати всіх митних платежів, встановлених законами України на імпорт товару.

Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що незнання позивача про ту обставину, що довірена особа в його інтересах подала недостовірні відомості, не може бути правовою підставою для зменшення обов`язкових платежів до бюджету, визначених законом.

Суд вважає, що Держава не повинна нести тягар щодо повернення завданої шкоди бюджету із невстановленого перевірками чи слідством кола осіб, з вини чи необережності яких допущено такі помилки (недостовірність) у первинних документах, які мають значення для вірного визначення митних платежів і зборів в країні кінцевого одержувача.

У даному випадку ні держава, ні митні органи України не вступали у правовідносини із продавцем транспортного засобу. У правовідносини з останніми безпосередньо вступив позивач через уповноважену ним особу, саме йому продавець і реєстратор довів до відома недостовірну вартість автомобіля.

Помилка у відношенні щодо вартості автомобіля встановлена в ході перевірки митними органами України і наслідки її допущення усунуті в порядок та спосіб визначений Митним кодексом України і Податковим кодексом України.

За таких обставин, апеляційна скарга не спростовує висновків суду першої інстанції.

Відносно інших доводів позивача, викладених в апеляційній скарзі які зводяться до незгоди з рішенням суду першої інстанції, переоцінки доказів у справі, оцінка яким вже була надана судом першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне:

Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду.

Крім того, відповідно до п.29 рішення Європейського Суду з прав людини від 09.12.1994 справа «Руїз Торіх проти Іспанії» суд наголошує на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною, в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначений обов`язок відповідач виконав.

На підставі вищезазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно і всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права.

В свою чергу доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують,отже рішення суду першої інстанції у дані справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі вищезазначеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне рішення суду першої інстанції у даній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.02.2022 роук по справі № 340/9576/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак

суддя І.В. Юрко