Справа № 400/10022/21
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2022-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2022 р. № 400/10022/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Миколаївського зонального відділу військової служби правопорядку, вул. Нікольська, 30, м.Миколаїв, 54030,
про:визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач) з вимоагми:

визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиплати ОСОБА_1 в повному обсязі одноразової грошової допомоги при звільненні з розрахунку 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

зобов`язати Миколаївський зональний відділ військової служби правопорядку нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні з розрахунку 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, передбаченою ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та їх сімей», з урахуванням раніше виплаченої суми.

Ухвалою від 27.10.2021р. суд відкрив провадження за цим позовом та ухвалив розглядати справу № 400/10022/21 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що відповідач протиправно не виплатив позивачу при звільненні одноразову грошову допомогу в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, передбаченою ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та їх сімей».

Відповідач у відзиві на позов вказав про те, що позивач станом на час звільнення зі служби - з Миколаївського зонального відділу військової служби правопорядку, мав вислугу років - 16 років 06 місяців та 16 днів. У травні 2016 року позивачу виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні в сумі 24300,00грн. Вислуга років позивача у Збройних Силах України на момент звільнення склала 05 календарних років, оскільки служба в органах Національної поліції відноситься до органів внутрішніх справ. Тому за 05 календарних років служби у збройних силах України позтвачу було виплдачено 50% місячного грошового забезпечення на кожний повний календарний рік служби в розмірі 40672,30грн. Будь-яких заперечень від позивача при звільненні та проведення розрахунку з ним не надходило. таким чином, відповідач вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У відповіді на відзив позивач зазначив про те, що твердження відповідача викладені у відзиві є безпідставними та такими, що не грунтуються на нормах чинного законодавства. Доказів про виплату позивачу 24300,00грн. при звільненні останнього з Управління кадрового забезпечення ГУНП в Херсонській області відповідач не надав. Позовні вимоги позивач підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідно до ст. 262 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідив докази, суд дійшов висновку про таке.

З 13.07.2016 по 13.07.2021 року проходив військову службу у Миколаївському зональному відділі військової служби правопорядку.

Наказом начальника Головного управління Військової служби правопорядку Збройних сил України (по особовому складу від 25.07.2021р. № 52) позивача звільнено з військової служби за пп. «а» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із закінченням строку контракту).

Наказом насальника Миколаївського зонального відділу військової служби правопорядку (по строковій частині) від 13.07.2021р. №147 позивача виключено зі списків особового складу Миколаївського зонального відділу військової служби правопорядку та всіх видів забезпечення.

Відповідно до зазначеного наказу, календарна вислуга років позивача у Збройних Силах України на момент звільнення складала 21 рік 06 місяців, а загальна вислуга років становила - 22 роки 09 місяців.

Позивач вважає, що він має право на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та їх сімей».

Проте, на момент звільнення позивачу частково була нарахована та виплачена одноразова грошова допомога при звільнені, а саме: тільки за останні 5 років служби у Збройних Силах України.

21.09.2021 року позивач письмово звернувся до відповідача з заявою щодо здійснення йому виплати одноразової грошової допомоги при звільнені з врахованням календарної вислуги років - 21 рік 06 місяців.

Проте, як вказав позивач в позові, відповіді від відповідача на своє звернення він так і не отримав.

Позивач вважає, шо дії відповідача щодо неповної виплати йому відповідної одноразової допомоги при звільненні є протиправними, незаконними та такими, шо порушують його права та інтереси. за таких підстав ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позоовм.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з такого.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Частиною 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не передбачає будь-яких обмежень щодо обчислення вислуги років лише в календарних роках, а передбачає виплату одноразової грошової допомоги у разі звільнення за наявності вислуги 10 років і більше.

Поняття «календарна вислуга років» застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги: «в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби». При цьому, умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до частини другої статті 15 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є наявність «вислуги 10 років і більше».

Таким чином, в частині другій статті 15 Законі України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відсутня пряма вказівка на те, що право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги виникає за наявності 10 і більше календарних років вислуги.

Наведена правова позиція вже була викладена Верховним Судом у постанові від 11.04.2018 у справі №806/2104/17, та у постанові від 24.11.2020 у справі № 822/3008/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до наказу насальника Миколаївського зонального відділу військової служби правопорядку (по строковій частині) від 13.07.2021р. №147 календарна вислуга років ОСОБА_1 у Збройних Силах України на момент звільнення складала 21 рік 06 місяців, а загальна вислуга років становила - 22 роки 09 місяців, тобто умова про наявність 10 і більше років вислуги у даному випадку дотримана.

Згідно приписів статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тому відповідач повинен виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, а не за останні 5 років служби, як це було зроблено відповідачем.

Доказів в обгрунтування того, що відповідач виплатив позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, тобто за 21 рік служби, Миколаївський зональний відділ військової служби правопорядку до суду не надав.

Матеріали справи містять докази лише про виплату відповідачем відповідної грошової допомоги лише за 5 років служби позивача в Збройних Силах України. Така виплата допомоги за 5 років служби позивачем не заперечується.

Відповідно до ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Тому, з урахуванням зазначеного вище, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Миколаївського зонального відділу військової служби правопорядку ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Миколаївського зонального відділу військової служби правопорядку щодо невиплати ОСОБА_1 в повному обсязі одноразової грошової допомоги при звільненні з розрахунку 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

3. Зобов`язати Миколаївський зональний відділ військової служби правопорядку () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) одноразову грошову допомогу при звільненні з розрахунку 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, передбаченою ч.2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та їх сімей», з урахуванням раніше виплаченої суми.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. А. Устинов