Справа № 640/35332/21
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2022-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2022 року м. Київ № 640/35332/21

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі судді Донця В.А. розглянув у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Адвокат Травянко О.І. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві щодо зменшення під час перерахунку з 01.04.2019 основного розміру пенсії ОСОБА_1 з урахуванням оновленої довідки №222/4/164/239/542 від 12.10.2020 виданої Військовою частиною НОМЕР_1 Міністерства оборони України, з 89% до 70% відповідних сум грошового забезпечення та обмеження пенсії максимальним розміром;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві здійснити перерахунок та виплачувати пенсію з 01.04.2019 ОСОБА_1 з урахуванням оновленої довідки №222/4/164/239/542 від 12.10.2020 виданої Військовою частиною НОМЕР_1 Міністерства оборони України, виходячи із 89% сум грошового забезпечення без обмеження пенсії максимальним розміром та виплатити недоотримані суми пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.12.2021 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати судовий розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що при перерахунку пенсії позивача з 01.04.2019 Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві протиправно зменшено відсоткове значення розміру пенсії з 89% до 70% та обмежено пенсію максимальним розміром.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог та вказав, що відповідач діяв правомірно при проведенні перерахунку пенсії позивачу оскільки Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві діяло у відповідності до законодавства, чинного на момент виникнення у позивача права на перерахунок пенсії, а саме: Закону України №2262-ХП, Постанови № 103, Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 № 45 (в редакції на момент перерахунку пенсії позивача, із змінами, внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 29.01.2020).

Дослідивши письмові докази, судом встановлено.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію відповідно до Закону України №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.10.2020 у справі №640/2598/20 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018 з урахуванням основного розміру пенсії за вислугу років 89 % відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням проведених виплат. Зазначене рішення суду набрало законної сили 19.03.2021.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.05.2021 у справі №640/30305/20 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві перерахувати та виплачувати з 01 квітня 2019 року пенсію ОСОБА_1 відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення №222/4/164/239/542 від 12 жовтня 2020 року виданої військовою частиною НОМЕР_1 Міністерства оборони України з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення, розрахованих згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 року "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" з врахуванням раніше виплачених сум. Зазначене рішення суду набрало законної сили 01.09.2021.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019 на підставі довідки від 12.10.2020 №222/4/164/239/542 виданої військовою частиною НОМЕР_1 Міністерства оборони України про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 виходячи з 70% від відповідних сум грошового забезпечення.

Також, після проведення вказаного перерахунку пенсії, розмір пенсії позивача обмежено максимальним розміром.

У відповідь на звернення представника позивача, Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві листом від 10.11.2021 №2600-0202-8/179060 повідомило, що у жовтні 2021 року на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.05.2021 по справі №640/30305/20 Головним управлінням з 01.04.2019 ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії в межах резолютивної частини на підставі довідки від 12.10.2020 № 222-4/164/239/542 та здійснено нарахування коштів за період з 01.04.2019 по 31.10.2021 в сумі 94242,78 грн. Нараховані кошти обліковуються та будуть виплачені в порядку черговості в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету. З 01.11.2021 позивачу встановлено для щомісячної виплати визначений судом розмір пенсії в сумі 18540,00 грн. Зазначено, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.05.2021 по справі № 640/30305/20 не зобов`язано Головне управління проводити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , виходячи з 89% сум грошового забезпечення. Отже, пенсію позивача перераховано з грошового забезпечення, зазначеного в довідці №222-4/164/239/542 про розмір грошового забезпечення в розмірі 70% грошового забезпечення відповідно до норм Закону, чинного на дату здійснення перерахунку. Також вказано, що після проведених перерахунків пенсія ОСОБА_1 з 01.01.2018 по 30.06.2018 та з 01.04.2019 визначається з урахуванням обмеження максимального розміру.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії з 89% до 70% та обмеження пенсії максимальним розміром під час її перерахунку з 01.04.2019, позивач звернувся із позовом до суду.

Вирішуючи спір, суд ураховує таке.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є, зокрема, Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262-ХІІ).

Стаття 13 Закону №2262-ХІІ, у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу, передбачала, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або через хворобу - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення;

б) особам офіцерського складу, особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, які мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ (пункт "б" статті 12): за загальний трудовий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний рік стажу понад 25 років - 1 процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43);

в) особам, зазначеним у пунктах "а" і "б" цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 і 4 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2 - 95 процентів.

У подальшому, редакція частини другої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", норма якої визначала максимальний відсотковий розмір відповідних сум грошового забезпечення військовослужбовця для обчислення пенсії, змінювалася неодноразово.

08 липня 2011 року прийнято Закон №3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (далі - Закон №3668-VI), який набрав чинності 1 жовтня 2011 року, підпунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень якого внесено зміни до Закону №2262-ХІІ, зокрема у частині другій статті 13 цифри "90" замінено цифрами "80".

27 березня 2014 року прийнято Закон №1166-VII "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" (далі - Закон №1166-VII), який набрав чинності з 1 квітня 2014 року, крім деяких положень, пунктом 23 Розділу ІІ якого внесено зміни до Закону №2262-ХІІ: у частині другій статті 13 цифри "80" замінено цифрами "70". Ці зміни набрали чинності з 1 травня 2014 року.

Разом з тим, стаття 13 Закону №2262-ХІІ регулює порядок призначення пенсій, а стаття 63 визначає підстави, умови і порядок їх перерахунку.

Зміни до статті 63 Закону №2262-ХІІ ні Законом №3668-VI, ні Законом №1166-VII у частині підстав, умов, розміру або порядку перерахунку пенсій не вносилися.

Постанова КМУ №45 і Постанова КМУ №103 також не містять жодних положень про зміну відсоткового значення розміру призначених пенсій при їх перерахунку.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що внесені Законом №3668-VІ та Законом №1166-VII зміни до статті 13 Закону №2262-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим Законом у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є норми статті 63 Закону №2262-ХІІ, яка змін у зв`язку з прийняттям Закону №3668-VІ та Закону №1166-VII не зазнала.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що при перерахунку пенсії позивача з 1 січня 2018 року відповідно до статті 63 Закону №2262-ХІІ на підставі Постанови КМУ №103, як і з 01 квітня 2019 року, відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 Закону №2262-ХІІ, яка застосовується саме при призначенні пенсії.

Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм права викладено у рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 04.02.2019 у зразковій справі №240/5401/18, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019 у зразковій справі №240/5401/18.

При цьому, яв вже зазначалось судом, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.10.2020 у справі №640/2598/20 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018 з урахуванням основного розміру пенсії за вислугу років 89 % відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням проведених виплат. Зазначене рішення суду набрало законної сили 19.03.2021.

В даному рішенні встановлено факт наявності права у позивача при здійсненні перерахунку пенсії на відсоток грошового забезпечення, з якого здійснюється нарахування пенсії, який був встановлений при призначенні пенсії, тобто 89% грошового забезпечення. Тобто, у судовому рішенні зазначено, що зміна встановленого законом максимального розміру пенсії до 70% відбулася вже після призначення пенсії позивачу, що виключає можливість застосування такого відсотку при перерахунку пенсії.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суму у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, дії Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві щодо зменшення відсоткового розміру пенсії позивача з 89% до 70% сум грошового забезпечення під час проведення перерахунку з 01.04.2019 є протиправними.

Щодо позовних вимог в частині обмеження пенсії позивача максимальним розміром при її перерахунку з 01.04.2019, суд зазначає наступне.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом № 3668-VI, який набрав законної сили 01.10.2011.

Відповідно до положень статті 2 Закону № 3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Водночас Законом №3668-VI внесено зміни у статтю 43 Закону №2262-XII, яку викладено в редакції Закону №3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016.

Конституційний Суд України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016, яким визнав таким, якими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262, виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом №2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом №3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону №2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону №3668-VI.

Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону №3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон №2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-XII) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 №7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII.

При цьому положення статті 2 Закону №3668-VI (у частині поширення її дії на Закон №2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 та Законом №3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

При цьому суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону №3668-VI.

Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, суд дійшов висновку, що вони явно суперечать один одному.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі №812/292/18 зазначено, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, а не норми Закону №3668-VI.

Вказане повністю узгоджується із позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеною у постанові від 16.12.2021 у справі №400/2085/19.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що обмеження Головним управління Пенсійного фонду України в м. Києві максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом №2262-ХІІ, є протиправним.

За таких обставин, суд вбачає наявність правових підстав для задоволення вимог позивача шляхом визнання протиправними дії відповідача щодо зменшення позивачу відсоткового значення розміру пенсії з 89% до 70% сум грошового забезпечення та щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром під час її перерахунку з 01.04.2019 та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з 01.04.2019 виходячи з 89% сум грошового забезпечення та без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням проведених раніше виплат.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також письмові доводи сторін, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Представником позивача заявлено вимогу про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн.

Статтею 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи (частина третя).

За змістом статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина третя). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта).

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката визначено частиною п`ятою статті 134 КАС України. При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених судових витрат на правову допомогу представником позивача надано: договір про надання правової допомоги від 08.11.2019 №078/19; додаток №4 від 02.11.2021 до договору про надання правової допомоги; ордер серії АІ №1177969 від 28.11.2021; касовий ордер від 25.11.2021 №117/21 на суму 10000,00 грн.; Акт прийому-передачі правової допомоги від 25.11.2021 №3.

Згідно з договором про надання правової допомоги від 08.11.2019 №078/19, укладеного між адвокатським бюро "Олександра Травянка" (Виконавець) та ОСОБА_1 (Клієнт) виконавець, зобов`язується за дорученням Клієнта надати йому правову допомогу щодо захисту законних прав та інтересів в Окружному адміністративному суді міста Києва щодо перерахунку пенсійного забезпечення Клієнта. Виконавець представляє інтереси Клієнта в органах державної виконавчої влади, органах місцевого самоврядування, національної Поліції України, в органах прокуратури, органах Пенсійного фонду України, в усіх установах, організаціях незалежно від форм власності та організаційно-правових форм, щодо збору документів, зібрання інформації, необхідної для подання адміністративного позову пов`язаного з перерахунком пенсійного забезпечення Клієнта. Виконавець представляє інтереси Клієнта в органах Державної Виконавчої Служби пов`язані з виконанням судового рішення щодо стягнення з відповідача всіх грошових сум за судовим рішення, які відповідач зобов`язаний здійснити в тому числі і грошових сум по заборгованості відповідача перед Клієнтом за минулі періоди (пункт 1).

Гонорар Виконавця ( Адвокатського Бюро «Олександра Травянка») оформляється Додатком до даного Договору (пункт 4).

Згідно додатку №4 до договору про надання правової (правничої) допомоги №078/19 від 08.11.2019 гонорар Виконавця (Адвокатського Бюро "Олександра Травянка") за надання правової (правничої) допомоги Клієнту в суді першої інстанції щодо перерахунку пенсії Клієнта з 01.04.2019 року відповідно до оновленої довідки №222- 4/164/239/542 від 12.10.2020, виданої Військовою частиною НОМЕР_1 , виходячи із 89% сум грошового забезпечення без обмеження пенсії максимальним розміром складає 10 000 (десять тисяч гривень) 00 копійок. Даний розмір адвокатського гонорару є фіксованим та не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Клієнт сплачує вартість послуг в касу Адвокатського Бюро «Олександра Травянка» при підписанні даного Додатку №4. Даний Додаток №4 є невід`ємною частиною Договору про надання правової (правничої) допомоги №078/19 від 08.11.2019.

Відповідно до акта №3 прийому-передачі правової (правничої) допомоги з калькуляцією погодинних витрат Адвокатського бюро "Олександра Травянка" згідно до Договору №078/19 від 08.11.2019 про надання правової (правничої) допомоги, адвокатське бюро надало наступні послуги:

збір документів та доказів для обгрунтування правової позиції позивача по справі, вивчення документів з пенсійної справи позивача. Складення адвокатського запиту (Вих.№1109/21 від 02.11.2021) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо досудового врегулювання спору (загальний об 'єм даного запиту 4 сторінки) - 4000,00 грн. (2 год.);

аналіз та підбір нормативно-правової бази для встановлення правової позиції, яка підлягатиме викладенню в позовній заяві. Написання та подача адміністративного позову до суду, відповідачу з копіями всіх необхідних для розгляду справи документів. Написання та подача аргументованої відповіді на відзив ГУ ПФУ в м. Києві (при подачі відзиву відповідачем по справі)- 6000,00 грн. (3 год.).

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 №5076-VI (зі змінами) гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до частини дев`ятої статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи (пункт 1); чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес (пункт 2).

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

Принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19 травня 2022 року у справі № 580/3392/20.

На думку суду, спір є важливим для позивача, однак справа є незначної складності з урахуванням її фактичних обставин, предмету спору, змісту порушення, предмету доказування, аналізу наведених доказів. Супровід даної справ не потребував вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, справа не становить суспільний інтерес.

Таким чином, заявлена представником позивача сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. є неспівмірною.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про стягнення витрат на правову допомогу на користь позивача, а саме в розмірі 2000,00 грн.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн. (квитанція від 29.11.2021 №14983). Оскільки позов задоволено повністю на користь позивача підлягають присудженню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтею 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві щодо зменшення ОСОБА_1 відсоткового значення розміру пенсії з 89% до 70% сум грошового забезпечення та щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром під час її перерахунку з 01.04.2019.

Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 12.10.2020 №222/4/164/239/542 виходячи з 89% сум грошового забезпечення та без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням проведених раніше виплат.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві витрати на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн. (дві тисячі гривень).

Позивач - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (ідентифікаційний код 42098368, місцезнаходження: 04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16).

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно зі статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.А. Донець