Справа № 336/1197/22
Суддя: Боєв Є. С.
Дата ухвалення: 2022-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 335/1197/22
26 вересня 2022 року м.Запоріжжя
Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Боєв Є.С., розглянувши заяву адвоката Борисенкова Віталія Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УПП в Запорізькій області поліцейського капрала поліції Сабірова Віктора Геннадійовича, Департамент патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,
07.09.2022 року рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 5290378 від 05.02.2022 року, про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн. скасовано, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.
19.09.2022 року адвокат Борисенков В.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, яким просить вирішити питання про стягнення з Департаменту патрульної поліції на користь позивача ОСОБА_1 , судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11 000 (одинадцять тисяч) гривень, а також просить визнати поважною причиною пропуску строку для подачі даної заяви та поновити процесуальний строк.
Відповідно до ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати судові витрати на професійну правничу допомогу. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Сторони про розгляд заяви повідомлялися належним чином, в судове засідання не з`явилися, відповідачі заперечень щодо розміру витрат на правничу допомогу не надіслали.
На підставі ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу не здійснювалося.
Перевіривши доводи заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з частиною 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до ч.1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
В обґрунтування клопотання про поновлення процесуального строку на подачу таких доказів адвокат посилається на те, що справу розглянуто 07.09.2022 за відсутності сторін, на день розгляду він не міг надати обґрунтований розрахунок витрат, оскільки неможливо було визначити кількість процесуальних документів, які необхідно створити у межах справи, при цьому повний текст рішення він отримав 14.09.2022, текст рішення ще не був опублікований на веб-порталі Єдиний державний реєстр судових рішень.
Вирішуючи вказане клопотання суд бере до уваги, що справа призначалася до розгляду неодноразово, розгляд справи відкладався через відсутність даних про належне сповіщення відповідачів. Через відкладення розгляду справи представник позивача був позбавлений об`єктивної можливості визначитися із об`ємом процесуальних документів, необхідних для захисту інтересів позивача. Водночас судове рішення від 07.09.2022 оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 14.09.2022 і саме в цей день адвокат подав заяву про ухвалення додаткового рішення разом із доказами, якими він обґрунтовує розмір витрат на правничу допомогу.
За наведеного суд вважає, що клопотання представника позивача про поновлення пропущеного строку є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.
Згідно з частиною 1 статті 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до частини 2 статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно частиною 4 статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частин 6 та 7 статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до змісту заяви, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати понесені на правову допомогу у розмірі 11 000 грн.
На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано:
- акт приймання-передачі наданих послуг за договором про надання професійної правничої допомоги від 10.02.2022 року на суму 11 000 грн. ;
- квитанція про оплату послуг з надання професійної (правничої) допомоги наданих послуг з надання професійної правової (правничої) допомоги наданих на підставі договору від 10.02.2022 укладеного між адвокатом Борисенковим В.С. та Ільєнком М.О. на суму 11 000 грн ;
- детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання професійної правничої допомоги за договором про надання професійної правничої допомоги від 10.02.222 року укладеного між адвокатом Борисенковим В.С. та Ільєнком М.О.
Крім того, в матеріалах справи наявний договір про надання професійної правничої (правової допомоги) від 10.02.2022 року, який укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Також представником позивача виконані вимоги ч. 7 ст. 139 КАС України, а саме клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу викладено у позовній заяві та окремим документом 12.07.2022 (а.с. 26-27).
Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать ПРО оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 5 ст. 134 КАС України).
Згідно частин 7, 9 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Відповідно до частини 6 статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. А згідно з частиною 7 цієї ж статті КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.
Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини 6 статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони.
Це означає, що відповідач, як особа, яка заперечує щодо зазначеного позивачем розміру витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат керуючись критеріями, закріпленими у статті 139 КАС України.
Оскільки позивачем дотримано вимоги ст.ст. 134, 139 КАС України, суд вважає, що наявні підстави для задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.
Враховуючи те, що в рішенні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07.09.2022 року не вирішено питання про розподіл судових витрат, суд відповідно до згаданих положень КАС України, вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Департаменту патрульної поліції на користь позивача сплачену ним правничу допомогу у розмірі 11 000 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 139, 252 КАС України, суд
Поновити адвокату Борисенкову Віталію Сергійовичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 , строк на звернення із заявою про ухвалення додаткового рішення суду.
Заяву адвоката Борисенкова Віталія Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УПП в Запорізькій області поліцейського капрала поліції Сабірова Віктора Геннадійовича, Департамент патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.
Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його складання.
Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.
Суддя: Є.С. Боєв