Справа № 720/2363/21
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2022-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 720/2363/21

Головуючий у 1-й інстанції: Оленчук І.В.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

27 вересня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Шидловського В.Б. Боровицького О. А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 28 липня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника Новоселицького районного відділу Державної міграційної служби України про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

в листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Новоселицького районного суду Чернівецької області з позовом до начальника Новоселицького районного відділу Державної міграційної служби України про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 28 липня 2022 року позов задоволено, а саме: скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення №000904 від 01 грудня 2021 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 203 КУпАП України, відносно ОСОБА_1 , провадження по справі закрито.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що 01.03.2021 року начальником Новоселицької міграційної служби України в Чернівецької області Ватаман Д.В. винесено постанову №000904 про накладення на позивача адміністративного стягнення в розмірі 3502 гривні за ст. 203 КУпАП. (а.с. 3). Відповідно до вказаної постанови громадянка Молдови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 05.02.2015 року по теперішній час проживає на території України за недійсною посвідкою на постійне проживання в Україні, оскільки не обміняла ії при досягненні 45 років.

Не погодившись із вказаною постановою, позивач звернулась до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що наявна у позивача Посвідка на право перебування на території України видана останній - безстроково. Також судом першої інстанції зазначено, що відповідачем не наведено посилань на жодний нормативний акт, який би вказував про незаконність перебування позивача на території України ще з 2015-го року, як на те що зазначено в оскаржуваній постанові.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначаються Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22 вересня 2011 року № 3773-VI.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 1 цього Закону іноземцями та особами без громадянства, які тимчасово перебувають на території України, є іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території Україні протягом дії візи або на період, установлений законодавством чи міжнародним договором України, або якщо строк їх перебування на території України продовжено в установленому порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 203 КУпАП порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті.

П.7 постанови КМУ № 321 від 25.04.2018р "Про затвердження зразка, технічного опису бланка та Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання" передбачено, що обмін посвідки здійснюється у разі: 1) зміни інформації, внесеної до посвідки; 2) виявлення помилки в інформації, внесеній до посвідки; 3) закінчення строку дії посвідки; 4) непридатності посвідки для подальшого використання; 5) досягнення іноземцем або особою без громадянства 25- або 45-річного віку (у разі, коли іноземець або особа без громадянства, документовані посвідкою, що не містить безконтактного електронного носія).

У разі виникнення обставин (подій), у зв`язку з якими посвідка підлягає обміну (крім закінчення строку дії), документи для її обміну подаються протягом одного місяця з дати виникнення таких обставин (подій).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виповнилося 45 років 05.01.2015 р. А тому, у місячний термін, а саме до 05.02.2015 року, вказана іноземка була зобов`язана звернутись до підрозділу міграційної служби із заявою щодо обміну вказаної тимчасової посвідки на постійне проживання на території України у зв`язку з настанням відповідного віку. Однак, вказаній дій ОСОБА_1 не зробила.

Згідно п. 72 постанови №321, Посвідка вилучається, визнається недійсною та знищується у разі:

1) коли вона підлягає обміну у зв`язку із зміною інформації, внесеної до посвідки (крім додаткової змінної інформації);

2) виявлення помилки в інформації, внесеній до посвідки;

3) непридатності посвідки для подальшого використання;

4) скасування посвідки;

5) коли вона заявлена як втрачена або викрадена;

6) смерті особи, якій видано посвідку;

7) закінчення строку її дії або прийняття рішення про обмін такої посвідки до закінчення строку її дії;

8) оформлення посвідки з порушенням вимог законодавства;

9) неотримання посвідки іноземцем або особою без громадянства протягом шести місяців;

10) коли іноземець або особа без громадянства не звернулися для її обміну у строки, визначені пунктом 18 цього Порядку.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що з 05.02.2015 року ОСОБА_1 проживає на території України за недійсними документами.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що в даному випадку відсутні підстави для визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення №000904 від 01.12.2021 року відносно ОСОБА_1 .

Твердження суду першої інстанції про те, що відповідач безпідставно в оскаржуваній постанові послався на Порядок №321, колегія суддів вважає необґрунтованими. Так, суд зазначає, що при складанні постанови працівники міграційної служби вказали діючу постанову Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №321, яка передбачає обов`язок щодо обміну посвідки на проживання на території України із досягненням відповідно віку.

Суд першої інстанції не дав належної оцінки вказаним обставинам та прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області задовольнити повністю.

Рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 28 липня 2022 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Курко О. П.

Судді Шидловський В.Б. Боровицький О. А.