Справа № 540/1325/22
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2022-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 540/1325/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючої судді - Бойко О.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Бехтерської сільської ради Скадовського району Херсонської області про визнання протиправною та скасування ч. 3 рішення №430 від 22.11.2021, зобов`язання повторно розглянути заяву, надати дозвіл на розробку проекту землеустрою, вирішив відмовити у задоволенні адміністративного позову .

І. Суть спору:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовом позивача, ОСОБА_1 , до відповідача, Бехтерської сільської ради Скадовського району Херсонської області, в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати пункт 4.8 частини 4 рішення Бехтерської сільської ради Скадовського (Голопристанського) району Херсонської області №430 від 22 листопада 2021 року про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства в межах Круглоозерського старостинського округу;

- зобов`язати Бехтерську сільську раду Скадовського (Голопристанського) району Херсонської області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки, орієнтовною площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в межах Круглоозерського старостинського округу Бехтерської сільської ради Скадовського (Голопристанського) району Херсонської області;

- зобов`язати Бехтерську сільську раду Скадовського (Голопристанського) району Херсонської області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в межах Круглоозерського старостинського округу.

ІІ. Аргументи сторін

(а) Позиція позивача

Позивач стверджує, що не погоджується із оскаржуваним рішенням, оскільки вважає, що посилання відповідача на те, що бажана для позивача земельна ділянка не сформована відповідно до ст.79-1 Земельного кодексу України не може бути причиною відмови для надання дозволу на розробку проекту землеустрою, оскільки надання такого дозволу дозволить встановити відомості про те, чи вказана земельна ділянка відноситься до земель бувшого КСП «Чорноморського» та до земель водного фонду.

Позивач наголошує, що бажане місце розташування земельної ділянки на яку претендує позивач не обтяжене будь-яким речовим правом згідно з інформацією, яка міститься в Публічній кадастровій карті. Крім того, відповідно до викопіювання, яке надав спеціаліст, вказана земельна ділянка знаходиться за межами 100метрової зони від озера, тобто не відноситься до земель водного фонду.

Також позивач зазначає, що його клопотання від 16.09.2021 відповідач розглянув 22.11.2021, тобто порушив встановлений місячний строк для такого розгляду відповідно до ст.118 Земельного кодексу України.

(б) Позиція відповідача

Відповідач своїм правом для подання відзиву на позовну заяву не скористався, належним чином та своєчасно повідомлений про розгляд вказаної справи..

ІІІ. Процесуальні дії у справі

Розпорядженням Верховного Суду від 18.03.2022 № 11/0/9-22 про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Харківської та Херсонської області), змінено підсудність судових справ Херсонського окружного адміністративного суду на Одеський окружний адміністративний суд.

04.07.2022 ухвалою Одеський окружний адміністративний суд, прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

IV. Обставини, встановлені судом

16.09.2021 позивач звернувся до відповідача з клопотанням, в якому відповідно до статей 118 та 121 Земельного Кодексу України просив надати йому дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за рахунок земель комунальної власності для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га, яка розташована на території Круглоозерського старостинського округу (а.с.8 з.б.).

До клопотання позивач додав документ, який посвідчує особу позивача, ідентифікаційний код та графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, довіреність.

Відповідач розглянув вказане клопотання та 22.11.2021 виніс рішення № 430 «Про відмову у наданні дозволів на розробку документацій із землеустрою» відповідно до якого п.4.8 ч.4 відмовив зокрема позивачу у надані дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельних ділянок орієнтовною площею по 2,00 га для ведення особистого селянського господарства в межах Круглоозерського старостинського округу, так як вказані в графічних матеріалах земельні ділянки відносяться до земель колективної власності, які підлягають розпаюванню та підлягають поділу між власниками земельних часток (паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пасовища ) згідно схеми розпаювання земель колективної власності бувшого КСП «Чорноморський» і не передані до земель комунальної власності та частково згідно ст. 58 Земельного кодексу України належить до земель водного фонду (а.с.10).

Представник позивача направив до відповідача запит (надійшов до відповідача 13.12.2021 за вх №3411/02-13), в якому просив надати інформації з відповідними картографічними матеріалами, копії схеми розпаювання (викопіюванням) земель колективної власності, які підлягають розпаювання та поділу між власниками земельних часток (паїв), (пасовищ) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва бувшого КСП "Чорноморський" та докази того, що земельна ділянка, відносно якої було подано клопотання ОСОБА_2 дійсно знаходиться в межах вищезазначених земель колективної власності та належить до земель водного фонду (а.с.12 з.б.-13).

У відповідь на вказаний запит відповідач надав позивачу відповідь у вигляді листа №02-13/3411 від 17.12.2021 (а.с.13з.б.-14), в якій вказав, що в частині 4 пункту 4.8 рішенням Бехтерської сільської ради № 430 від 22.11.2021 «Про відмову у наданні дозволів на розробку документацій із землеустрою» громадянину ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства в межах Круглоозерського старостинського округу, так як вказана в графічних матеріалах земельна ділянка відноситься до земель колективної власності, які підлягають розпаюванню та підлягають поділу між власниками земельних часток (паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пасовища) згідно схеми розпаювання земель колективної власності бувшого КСП «Чорноморський» і непередані до земель комунальної власності та частково згідно ст. 58 Земельного кодексу України належить до земель водного фонду. Вище зазначена земельна ділянка, згідно графічного матеріалу бажаного місця розташування, який додано до клопотання ОСОБА_1 , несформована згідно статті 79-1 Земельного кодексу України, тому говорити про те чи відноситься ця земельна ділянка до земель водного фонду передчасно, а на підставі картографічного матеріалу до технічної документації по складанню Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) для передачі їх в натурі власникам сертифікатів із земель СГК «Чорноморський» Круглоозерської сільської ради Голопристанського району Херсонської області 2000 року (бувшого КСП «Чорноморський», якому видано державний акт на право колективної власності) входить в контур поля № 7, який підлягає паюванню. При цьому контур поля № 7 знаходиться навколо водного об`єкту озера - контур поля № 8 площею 10,9 га. Згідно пункту в частини 2 статі 60 Земельного кодексу України навколо озер встановлюються прибережні захисні смуги 100 метрів, які згідно пункту б частини 1 статті 58 Земельного кодексу України відносяться до земель водного фонду. У зв`язку з тим, що відомості про межі прибережної захисної смуги озера контуру № 8 не внесені до Державного земельного кадастру та повинні проходити частково по землям колективної власності, що підлягають паюванню контуру № 7, а тому ці землі частково відносяться до земель водного фонду, що і зазначено в рішенні Бехтерської сільської ради № 430 від 22.11.2021.

Відповідно до Державного акту на право колективної власності на землю серії ХС від 04.06.1997 Круглоозерська сільська рада народних депутатів Голопристанського району Херсонської області передала в свій час колективному сільськогосподарському підприємству «Чорноморський» у колективну власність 4668,8 га землі в межах згідно з планом для сільськогосподарського використання (а.с.14з.б.-15).

V. Джерела права та висновки суду.

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не належить до задоволення. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином.

За загальним правилом відповідно до п. б ч.1 ст.81 Земельного кодексу України визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Відповідно до пп. а ч.1 ст.121 Земельного кодексу України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району.

Згідно з частиною першою статті 122 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений ст. 118 Земельного кодексу України.

Згідно ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 Земельного Кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Звертаючись до фактів даної адміністративної справи, слід наголосити на тому, що відповідно до державного акту на право колективної власності на землю, що міститься в матеріалах справи, бажана земельна ділянка є ділянкою із колишніх земель колективного сільськогосподарського підприємства «Чорноморський». Також відповідно до інформації Виконавчого комітету Бехтерської сільської ради Голопристанського району Херсонської області у відповіді на запит адвоката позивача від 13.12.2021, зокрема, вказана земельна ділянка відноситься до земель колективної власності, які підлягають розпаюванню та підлягають поділу між власниками земельних часток (паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пасовища) згідно схеми розпаювання земель колективної власності бувшого КСП «Чорноморський» і непередані до земель комунальної власності.

В свою чергу чинне законодавство встановлює окремий порядок розпорядження колишніми земельними ділянками колективної власності, які відносяться до площі земель, що належать до розподілу.

Так, Закон України від 19 серпня 2018 року №2498-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» (далі- Закон №2498-VIII) торкнувся багатьох аспектів та надає органам місцевого самоврядування нові можливості. Зокрема, з 01.01.2019 року органи місцевого самоврядування отримують нові повноваження у розпорядженні колективними землями та з 01.01.2025 року зможуть поповнити свої землі невитребуваними частками (паями) та нерозподіленими землями.

Новий Закон №2498-VIII доповнює статтею 21 Розділ Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України: « Установити, що з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності».

Проте, такі земельні ділянки, що перейшли до комунальної власності згідно з ст.21 Розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України, підпадають під мораторій, встановлений Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», від 05.06.2003 № 899-IV. Так, вказаний Закон регулює особливості розпорядження землями та використання земель, що залишилися у колективній власності після розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв).

Зокрема, стаття 13 цього Закону регулює питання використання нерозподілених та невитребуваних земельних ділянок і земельних часток (паїв), відповідно до якої:

«Нерозподіленою земельною ділянкою є земельна ділянка, яка відповідно до проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) увійшла до площі земель, що підлягають розподілу, але відповідно до протоколу про розподіл земельних ділянок не була виділена власнику земельної частки (паю).

Невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості).

[…] У разі, якщо до 1 січня 2025 року власник невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємець не оформив право власності на земельну ділянку, він вважається таким, що відмовився від одержання земельної ділянки.

Така невитребувана земельна частка (пай) після формування її у земельну ділянку за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради (у разі необхідності формування) за заявою відповідної ради на підставі рішення суду передається у комунальну власність територіальної громади, на території якої вона розташована, у порядку визнання майна безхазяйним.

За позовом власнику невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємцю у разі пропуску строку для оформлення права власності на земельну ділянку з поважної причини суд може визначити додатковий строк, достатній для такого оформлення. У разі відсутності земель сільськогосподарських угідь колективної власності така земельна частка (пай) може бути виділена в натурі (на місцевості) за рахунок земель запасу комунальної власності відповідної територіальної громади (за наявності таких земель).

Протягом 7 років з дня державної реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку, сформовану з невитребуваної земельної частки (паю), забороняється передача її у приватну власність (крім передачі її власнику невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємцям)».

Відповідно до ст.14-1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», від 05.06.2003 № 899-IV: «У разі якщо власники земельних часток (паїв) після розподілу земельних ділянок, що підлягали паюванню, до 1 січня 2019 року не прийняли рішення про розподіл інших земель, що залишилися у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, що не було припинено як юридична особа, та якщо такі землі не передані у власність у порядку, визначеному законом, розподіл таких земель проводиться згідно з вимогами цієї статті за згодою більшості осіб, визначених абзацами другим - четвертим частини першої статті 1 цього Закону, яким були виділені земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю).

Організація розподілу земель, що залишилися у колективній власності, здійснюється сільською, селищною, міською радою, на території якої такі землі розташовані.

З метою інформування осіб, зазначених у частині першій цієї статті, про проведення розподілу земель, що залишилися у колективній власності, сільська, селищна, міська рада розміщує у загальнодоступних місцях відповідних населених пунктів, публікує у друкованих засобах масової інформації районної державної адміністрації або районної ради та оприлюднює на власному офіційному веб-сайті (за наявності) оголошення про проведення зборів осіб, визначених абзацами другим - четвертим частини першої статті 1 цього Закону, яким були виділені земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю).

В оголошенні повідомляються:

мета, дата, місце і час проведення зборів;

прізвище, номер службового телефону особи, в якої можна отримати інформацію щодо проведення зборів.

Розподіл земельних ділянок проводиться за умови реєстрації більшості осіб, визначених в абзацах другому - четвертому частини першої статті 1 цього Закону, яким були виділені земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю).

Збори веде сільський, селищний, міський голова або уповноважена відповідною радою особа.

Землі, зазначені у частині четвертій статті 7 цього Закону, які залишилися у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, підлягають безоплатній передачі до комунальної власності територіальної громади, на території якої вони розташовані.

Сільськогосподарські угіддя, які підлягали паюванню, однак не були передані до приватної, державної або комунальної власності у порядку, визначеному законом, за рішенням зборів осіб, визначених абзацами другим - четвертим частини першої статті 1 цього Закону, яким були виділені земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю), можуть бути розпайовані у порядку, встановленому цим Законом.

У разі якщо земельні ділянки, зазначені у частинах сьомій - восьмій цієї статті, не були сформовані як об`єкти цивільних прав, їх формування може здійснюватися за проектом землеустрою щодо відведення земельних ділянок або технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель. Визначення меж земельних ділянок, зазначених у абзаці дев`ятому частини четвертої статті 7 цього Закону, здійснюється з урахуванням будівельних норм, державних стандартів і норм.

За результатами розподілу оформляється протокол, що підписується особами, які брали участь у зборах, головуючим та секретарем зборів.

До протоколу додається список реєстрації учасників зборів, засвідчений їхніми підписами. Кожен аркуш зазначеного списку підписується головуючим та секретарем зборів і скріплюється печаткою сільської, селищної, міської ради.

Секретар зборів у дводенний строк після закінчення зборів подає протокол сільській, селищній, міській раді.

Після отримання протоколу зборів сільська, селищна, міська рада протягом місяця приймає рішення про затвердження протоколу розподілу земельних ділянок та прийняття у комунальну власність відповідних земель. Це рішення та протокол зборів є підставою для державної реєстрації права власності територіальної громади та/або громадян на відповідні земельні ділянки.

До державної реєстрації права власності на земельні ділянки, що залишилися у колективній власності, сільська, селищна, міська рада може надати такі земельні ділянки в оренду на строк до державної реєстрації права власності на такі земельні ділянки. З моменту державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку договір оренди припиняється, а державна реєстрація припинення права оренди проводиться одночасно з державною реєстрацією права власності. У разі якщо договір оренди землі колективної власності, переданої в оренду в порядку, визначеному цією статтею, закінчився у зв`язку з набуттям права власності на неї до збирання врожаю, посіяного орендарем на земельній ділянці, орендар має право на збирання такого врожаю. Власник земельної ділянки має право на відшкодування збитків, пов`язаних із тимчасовим зайняттям земельної ділянки колишнім орендарем, у розмірі пропорційно до орендної плати з дня припинення договору оренди до дня збирання врожаю.

Передача в оренду земельних ділянок під польовими дорогами, запроектованими для доступу до земельних ділянок у масиві земель сільськогосподарського призначення, що залишилися у колективній власності, здійснюється з урахуванням вимог, визначених частиною п`ятою статті 37-1 Земельного кодексу України.

Розподіл між власниками земельних часток (паїв) та їх спадкоємцями земель, що залишилися у колективній власності після розподілу земельних ділянок, має бути здійснений до 1 січня 2025 року.

У разі якщо до 1 січня 2025 року протокол про розподіл земель, що залишилися у колективній власності після розподілу земельних ділянок між особами, визначеними абзацами другим - четвертим частини першої статті 1 цього Закону, яким були виділені земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю), не оформлений у порядку, визначеному цією статтею, та не поданий на затвердження органу місцевого самоврядування, вважається, що суб`єкти права колективної власності відмовилися від права колективної власності на землю, а зазначені землі (крім невитребуваних часток (паїв) і сформованих за їх рахунок земельних ділянок, а також нерозподілених земельних ділянок) передаються у комунальну власність в порядку визнання майна безхазяйним».

Тобто з аналізу вказаних законодавчих норм випливає, що закон надає можливість колишнім членам КСП, які ще не до кінця оформили своє право власності на земельну частку (пай), до січня 2025 року його дооформити. Надалі неоформлення такого права розцінюється як відмова від земельної ділянки. При цьому органам місцевого самоврядування забороняється протягом 7 років з дня державної реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку, яка сформована з невитребуваних часток (паїв), передавати у приватну власність. За винятком, передачі таких ділянок власникам або спадкоємцям цих земель.

Таким чином, суд робить висновок, що оскільки бажане позивачем місце розташування земельної ділянки відноситься до колишніх земель колективного сільськогосподарського підприємства, що передані у розпорядження відповідача, проте, право на розпорядження в повному обсязі якими у відповідача виникає тільки в січні 2025 року, вказана позивачем земельна ділянка відповідно до зазначених вимог закону не може бути передана у власність позивача.

Наведену позицію підтримано Верховним Судом України у постанові від 01 жовтня 2019 року по справі №922/2723/17, а саме зазначено, що сформовані та нерозподілені (невитребувані) частки (паї) не є землями державної чи комунальної власності, перебувають лише у розпорядженні відповідних адміністрацій до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку.

Крім того, суд зазначає, що погоджується з позивачем, що розроблення проєкту землеустрою ще не є реалізацією передачі земельної ділянки у власність, а лише певною стадією у цьому процесі. Разом з тим, суд вважає, що надання дозволу на виготовлення проєкту землеустрою є ланкою одного ланцюга у процедурі набуття права власності на земельну ділянку із земель комунальної власності, її початковим етапом, кінцевою метою якого є передання земельної ділянки у власність. Тому даний етап недоречно розглядати абстрактно без прив`язки до можливості реалізації отримання у власність земельної ділянки за бажаним місцем розташування в цілому. Таким чином, оскільки чинне законодавство встановлює заборону до 2025 року на передачу права власності на земельні частки, особам, які не є власниками або спадкоємцями таких паїв, у позивача на даний момент відсутнє право на отримання права власності на вказану земельну ділянку, як таке. Відповідно виготовлення проєкту землеустрою на відведення земельної ділянки, стосовно передачі якої у власність, існує законна заборона, втрачає будь-який сенс. В свою чергу вказана заборона унеможливлює надання органом місцевого самоврядування дозволу на вчинення будь-яких етапів процедури відведення земельної ділянки у власність.

На підставі викладеного, суд вважає законною відмову відповідача у наданні позивачу дозволу на виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства. Відтак - суд робить висновок, що позовні вимоги не належать до задоволення.

VI. Судові витрати

Оскільки суд зробив висновок про відмову в задоволенні адміністративного позову, експертиза не призначалася, свідки не викликалися у цій справі, суд не здійснює розподіл судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст 2, 139, 244-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Бехтерської сільської ради Скадовського району Херсонської області про визнання протиправною та скасування ч. 3 рішення №430 від 22.11.2021, зобов`язання повторно розглянути заяву, надати дозвіл на розробку проекту землеустрою відмовити.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Оскільки справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Оксана БОЙКО

.