Справа № 460/26324/22
Суддя: Панас О. В.
Дата ухвалення: 2022-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 вересня 2022 року Рівненський міський суд Рівненської області в особі головуючої судді Панас О.В. розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії Державного виконавця відділу державної виконавчої служби у м.Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Ходневич А.М. ,-

в с т а н о в и в:

Рівненський окружний адміністративний суд надіслав до Рівненського міського суду на розгляд скаргу ОСОБА_1 на дії Державного виконавця відділу державної виконавчої служби у м.Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Ходневич А.М. , виходячи з положень п.4 ч.1 ст. 20 КАС України.

Зі змісту скарги вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду та просив визнати дії державного виконавця відділу ДВС у м.Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Ходневич А.М. у зв`язку з діями державного виконання по виконанню постанови Рівненського міського суду про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у виді штрафу у розмірі 850 грн. за правопорушення, передбачене ст. 124 КУпА.

Вивченням матеріалів поданої скарги на предмет дотримання положень КАС України під час звернення до суду встановлено наступне.

Згідно з ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (ч.2 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження").

06 червня 2018 року Велика Палата Верховного Суду в рамках справи № 921/16/14-г/15, провадження № 12-93гс18 (ЄДРСРУ № 74660021) та справи № 127/9870/16-ц, провадження № 14-166цс18 (ЄДРСРУ № 74777526) досліджувала питання юрисдикційної підсудності справ щодо оскарження рішень державної виконавчої служби.

Суд вказав, що відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Господарський процесуальний кодекс України викладено в новій редакції.

Процесуальне законодавство встановлює, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (стаття 339, частина перша статті 340 цього Кодексу відповідно).

Натомість згідно з правилами адміністративного судочинства щодо особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця за частиною першою статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час звернення скаржника до суду зі скаргою) учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Аналогічну норму закріплено в частині першій статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, чинній на час розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду.

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», згідно із частиною першою статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч.1 ст. 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно з Розділом 1У процесуальні питання , пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах ст.ст. 370-383 КАС України, особа-позивач на користь якої ухвалено рішення суду в порядку КАС, має право у визначених кодексом межах з відповідними клопотаннями, заявами, скаргами в порядку виконання рішення суду, ухваленого відповідно до положень КАС.звертатися до суду, зокрема і до місцевого суду, як адміністративного суду.

Отже, ОСОБА_1 , як сторона виконавчого провадженя звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця, які пов`язані з примусовим виконанням постанови, ухваленої відповідно до положень КУпАП , а не рішення Рівненського міського суду, як адміністративного суду, з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. КУпАП не містить розділу щодо подачі до суду скарги на дії посадових осіб при виконанні постанови суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності, як передбачено положеннями ЦПК, КАС, ГПК. Та будь-яким іншим законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Отже, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи щодо оскарження дій державного виконавця з приводу примусового виконання постанов ухвалених відповідно до КУпАП у позовному провадженні шляхом подачі позовної заяви до Рівненського окружного адміністративного суду відповідно до ст.287 КАС України з дотриманням вимог ст.ст. 159, 160, 161 КАС України при оформленні позовної заяви.

Відтак , суд вважає, що скарга не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства Рівненським міським судом, як адміністративним судом, а тому у відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії Державного виконавця відділу державної виконавчої служби у м.Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Ходневич А.М. , належить відмовити.

На підставі наведенного та керуючись ст. ст. 20, 287,160,161, 170, 294, 295 КАС України , суд, - у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 на дії Державного виконавця відділу державної виконавчої служби у м. Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Ходневич А.М.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що він має право звернутися з позовною заявою до Рівненського окружного адміністративного суду відповідно до ст.287 КАС України з дотриманням вимог ст.ст. 133, 159, 160, 161 КАС України при оформленні та подачі позовної заяви до суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення безпосередньо до Восьмого апеляцiйного адміністративного суду через Рiвненський мiський суд.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В.Панас