Справа № 300/3158/22
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2022-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2022 р. справа № 300/3158/22

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Боршовський Т.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - відповідач 1, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області), в якому просить суд: визнати незаконними дії відповідача щодо відмовив в призначенні та виплаті позивачу пенсії на пільгових умовах; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу роботу у колгоспі Україна період з 10.07.1981 по 26.02.1987 та призначити з 18.04.2022 пенсію на підставі статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи" як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та виплатити позивачу недоплачені суми пенсії.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 18.04.2022 звернулася через веб-портал до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком, за результатом розгляду якої Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області прийняло рішення № 12 від 21.04.2022 про відмову позивачу в призначенні пенсії. Вказане рішення № 12 від 21.04.2022 мотивовано тим, що в позивача відсутній необхідний страховий стаж не менше 29 років, передбачений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". ОСОБА_1 вважає зазначену відмову в призначенні пенсії за віком протиправною, оскільки позивачем подано пенсійному органу трудову книжку колгоспника НОМЕР_1 та архівну довідку Комунальної установи Поліської селищної ради «Поліський трудовий архів» від 11.01.2022 № 05, які підтверджують стаж роботи ОСОБА_1 за період з 10.07.1981 по 26.02.1987 в Колгоспі «Україна». Окрім цього, статус учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС другої категорії підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 15.03.2022 та довідкою Колгоспу «Україна» від 10.03.1992 № 186 про те, що ОСОБА_1 приймала активну участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в серпні 1986 року тривалістю 11 днів. Так, на думку позивача, за умови зарахування стажу роботи ОСОБА_1 за період з 10.07.1981 по 26.02.1987 в Колгоспі «Україна», її страховий стаж становить 23 роки 06 місяців, що є достатнім для призначення пенсії за віком як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС із зменшенням пенсійного віку на 10 років на підставі статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Ухвалою від 10.08.2022 суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

22.08.2022 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшов відзив ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 17.08.2022 № 0900-0902-7/28091 на позовну заяву. У відзиві відповідач 1 заперечив проти задоволення позову. Представник відповідача 1 вказав, що підставою для винесення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області рішення № 12 від 21.04.2022 про відмову позивачу в призначенні пенсії слугувало те, що в позивача відсутній необхідний стаж, а також поданими документами не підтверджено право на зниження пенсійного віку. Так, страховий стаж ОСОБА_1 становить 17 років 10 місяців 18 днів. До страхового стажу не зараховано період роботи позивача в Колгоспі «Україна» з 10.07.1981 по 26.02.1987, оскільки в поданій архівній довідці № 05 від 11.01.2022 написання імені не відповідає паспортним даним. На думку представника відповідача 1, факт належності правовстановлюючих документів особі, необхідно встановлювати в порядку ЦПК України. Окрім цього, обов`язковою умовою для призначення пільгової пенсії відповідно до частини першої статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи" є факт роботи в зоні відчуження протягом певного часу. Так, представник відповідача 1 зазначив, що основним документом, який підтверджує виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС безпосередньо в зоні відчуження, є довідка форми 122, яка видається на підставі первинних документів. Такої довідки позивач разом із заявою від 18.04.2022 органу Пенсійного фонду України не надав. За вказаних обставин, представник відповідача 1 вважає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області правомірно прийнято рішення № 12 від 21.04.2022 про відмову позивачу в призначенні пенсії, а тому в задоволенні позову належить відмовити (а.с. 31-34).

22.08.2022 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшло клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 17.08.2022 № 0900-0902-7/28097 про залучення до участі у справі Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області як співвідповідача 26-27).

24.08.2022 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшло заперечення представника позивача від 24.08.2022 щодо клопотання про залучення співвідповідача по справі (66-68).

Ухвалою від 25.08.2022 суд залучив Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області як другого відповідача в справі № 300/3158/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій.

06.09.2022 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшов відзив Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - відповідач 2, ГУ ПФУ в Харківській області) від 06.09.2022 № 2000-0902-7/57367 на позовну заяву. Так, представник відповідача 2 вказав, що підставою для прийняття рішення № 12 від 21.04.2022 про відмову позивачу в призначенні пенсії слугувало те, що в позивача відсутній необхідний страховий стаж, який згідно статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи" і з урахуванням статі 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", становить 24 роки. До страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період роботи позивача в Колгоспі «Україна» з 10.07.1981 по 26.02.1987, оскільки в поданій архівній довідці № 05 від 11.01.2022 написання імені не відповідає паспортним даним. Також до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи в зоні відчуження, оскільки відсутні документи, передбачені абзацом 9 підпункту 5 пункту 2.1 Порядку № 22-1. За вказаних обставин, представник відповідача 2 вважає, що рішенням № 12 від 21.04.2022 позивачу правомірно відмовлено в призначенні пенсії, а тому в задоволенні позову належить відмовити (а.с. 88-90).

Обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно посвідчення серії НОМЕР_2 від 15.03.2022 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, категорія 2 (а.с. 6).

Позивач 18.04.2022 звернулася до сервісного центру ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи" (а.с. 40). До заяви додано: копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру; копію паспорта громадянина України НОМЕР_3 (а.с. 4-5); копію диплому серії НОМЕР_4 від 26.06.1981 (а.с. 37-38); копію архівної довідки від 11.01.2022 № 05 про роботу в Колгоспі «Україна» (а.с. 39); копію табеля обліку робочого часу в Колгоспі «Україна» за серпень 1986 року (а.с. 43-45); копію довідки про отримання допомоги від 28.03.2022 № 480 (а.с. 46); копію посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році серії НОМЕР_2 від 15.03.2022 (категорія 2) (а.с. 47); копію довідки Колгоспу «Україна» від 10.03.1992 № 186 про активну участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в серпні 1986 року (а.с. 48); копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 01.04.1988; копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 23.11.1989 (а.с. 49); копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 від 04.03.2004 (а.с. 50); копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_8 від 30.01.1991 (а.с. 51); копію свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_9 (а.с. 52); копію трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 (а.с. 53-54); копію трудової книжки серії НОМЕР_10 (а.с. 55-63).

21.04.2022 ГУ ПФУ в Харківській області прийняло рішення № 12 про відмову в призначенні пенсії. Рішення відповідача 2 № 12 від 21.04.2022 про відмову в призначенні пенсії мотивоване тим, що страховий стаж позивача становить 17 років 10 місяців 18 днів. До страхового стажу не зараховано період роботи в колгоспі з 10.07.1981 по 26.02.1987, оскільки в довідці № 05 від 11.01.2022 написання імені не відповідає паспортним даним. До пільгового стажу не зараховано період роботи в зоні відчуження, оскільки відсутні документи, передбачені абзацом 9 підпункту 5 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку № 22-1. Дата, з якої особа матиме право на пенсійну виплату - 10.01.2027 (а.с. 17-18).

Вважаючи незаконними дії відповідача щодо відмовив в призначенні та виплаті позивачу пенсії на пільгових умовах, ОСОБА_1 звернулася з цим позовом до суду, в якому просить суд зобов`язати ГУ ПФУ в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу роботу в Колгоспі «Україна» період з 10.07.1981 по 26.02.1987 та призначити з 18.04.2022 пенсію на підставі статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи" як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та виплатити позивачу недоплачені суми пенсії.

При прийнятті рішення суд керується такими правовими нормами та мотивами:

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Умови призначення пенсії за віком визначені статтею 26 Закону № 1058-IV.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи"від 28.02.1991 № 796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ), який створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Відповідно до статті 1 Закону № 796-ХІІ, цей Закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Згідно з статтею 9 Закону № 796-ХІІ особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є:

1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;

2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт;

4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Статтею 10 Закону № 796-ХІІ визначено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 14 Закону № 796-ХІІ для встановлення пільг і компенсацій визначаються чотири категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Так, до другої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відносяться учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження:

- з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів;

- з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів;

- у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи;

- евакуйовані у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутріутробного розвитку, після досягнення ними повноліття);

- особи, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно посвідчення серії НОМЕР_2 від 15.03.2022 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 2).

Відповідно до статті 49 Закону № 796-ХІІ пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення визначені статтею 55 Закону № 796-ХІІ.

Так, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС:

- які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів, - мають право на зменшення страхового стажу на 10 років;

- які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів, - мають право на зменшення страхового стажу на 8 років;

- які працювали з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році, - мають право на зменшення страхового стажу на 5 років.

Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року.

Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Позивач вважає, що вона має право на зменшення на 10 років встановленого частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV страхового стажу 29 років, оскільки працювала у зоні відчуження в період з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів.

Таким чином, для призначення позивачу пенсії за віком на підставі статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи" як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, необхідний страховий стаж 19 років.

Натомість згідно рішення відповідача 2 № 12 від 21.04.2022 про відмову в призначенні пенсії, страховий стаж позивача становить 17 років 10 місяців 18 днів. До страхового стажу не зараховано період роботи в колгоспі з 10.07.1981 по 26.02.1987, оскільки в довідці № 05 від 11.01.2022 написання імені не відповідає паспортним даним, а також до пільгового стажу не зараховано період роботи в зоні відчуження, оскільки відсутні документи, передбачені абзацом 9 підпункту 5 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку № 22-1 (а.с. 17-18).

Щодо періоду роботи ОСОБА_1 в Колгоспі «Україна» з 10.07.1981 по 26.02.1987, то суд вказує на таке.

Згідно з статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637. Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки або відсутності у ній необхідних записів, які визначають право на пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі №234/13910/17, від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17 та від 25.04.2019 у справі № 159/4178/16-а.

Згідно з вимогами частин першої та другої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Зазначені положення свідчать про те, що єдиною підставою для не врахування до трудового стажу часу роботи колгоспника за фактичною тривалістю є невиконання встановленого мінімуму трудової участі саме без поважних причин.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 за №310 (далі - Основні Положення).

Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).

Згідно з пунктом 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Встановлений взірець трудової книжки колгоспника, містить окремі розділи: ІІІ "членство в колгоспі", де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення, відомості про документ, на підставі якого внесений запис; ІV "відомості про роботу" відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V "трудова участь у громадському господарстві" встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.

Трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки (пункт 8 Основних Положень).

Згідно відомостей трудової книжки колгоспника ОСОБА_1 , серії НОМЕР_1 , копія якої наявна в матеріалах справи, суд встановив, що позивач з 10.07.1981 прийнята в члени Колгоспу «Україна» Поліського району Київської області, а з 26.02.1987 - звільнена з членів Колгоспу «Україна» у зв`язку із зміною місця проживання (а.с. 7-8).

Також вказана трудова книжка колгоспника ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 містить відомості про трудову участь позивача в громадському господарстві із встановленим річним мінімумом трудової участі:

- в 1981 році в Колгоспі «Україна» було встановлено 100 відпрацьованих людино-днів за рік, ОСОБА_1 відпрацювала 138 людино-днів, за які нараховано 817,50 рублів;

- в 1981 році в Колгоспі «Україна» було встановлено 200 відпрацьованих людино-днів за рік, ОСОБА_1 відпрацювала 324 людино-днів, за які нараховано 1452,55 рублів;

- в 1983 році в Колгоспі «Україна» було встановлено 200 відпрацьованих людино-днів за рік, ОСОБА_1 відпрацювала 312,5 людино-днів, за які нараховано 1460,91 рублів;

- в 1984 році в Колгоспі «Україна» було встановлено 200 відпрацьованих людино-днів за рік, ОСОБА_1 відпрацювала 318 людино-днів, за які нараховано 1665,68 рублів;

- в 1985 році в Колгоспі «Україна» було встановлено 200 відпрацьованих людино-днів за рік, ОСОБА_1 відпрацювала 313 людино-днів, за які нараховано 1798,41 рублів;

- в 1986 році в Колгоспі «Україна» було встановлено 200 відпрацьованих людино-днів за рік, ОСОБА_1 відпрацювала 299 людино-днів, за які нараховано 1692,46 рублів;

- в 1987 році в Колгоспі «Україна» було встановлено 18 відпрацьованих людино-днів за період в році до 26.02.1987, ОСОБА_1 відпрацювала 48 людино-днів, за які нараховано 263,63 рублів.

Вказані записи в трудовій книжці колгоспника ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 зроблені на підставі Книги обліку трудового стажу і заробітку колгоспника за 1981-1987 роки. Такі записи підтверджують виконання позивачем встановлених в Колгоспі «Україна» річних мінімумів трудової участі за період з 10.07.1981 по 26.02.1987, а також містять такі обов`язкові реквізити як підписи посадових осіб Колгоспу «Україна» - голови колгоспу та головного бухгалтера колгоспу, а також відтиск печатки Колгоспу «Україна».

Так, усі записи в трудовій книжці колгоспника ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 виконано належним чином, відповідності до вимог Основних положень про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, жодних виправлень, пошкоджень не містять. При цьому, у рішенні № 12 від 21.04.2022 про відмову в призначенні пенсії, а також у відзивах відповідачів на позовну заяву не зазначено про наявність будь-яких сумнівів щодо правильності чи точності внесених до трудової книжки колгосника ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 записів щодо роботи в Колгоспі «Україна».

За вказаних обставин, суд не вбачає підстав для не зарахування органом пенсійного фонду України до страхового стажу ОСОБА_1 періоду її роботи з 10.07.1981 по 26.02.1987 в Колгоспі «Україна», оскільки позивач виконувала встановлені в Колгоспі «Україна» річні мінімуми трудової участі за період з 10.07.1981 по 26.02.1987. Окрім цього, відсутня необхідність для подання ОСОБА_1 уточнюючої довідки за вказаний період роботи, оскільки в позивача наявна трудова книжка колгоспника серії НОМЕР_1 , яка містить усі необхідні записи за період її роботи з 10.07.1981 по 26.02.1987 в Колгоспі «Україна».

Що стосується доводів відповідачів про те, що в архівній довідці № 05 від 11.01.2022 написання імені позивача не відповідає паспортним даним, то суд вказує на таке.

Разом із заявою від 18.04.2022 про призначення пенсії ОСОБА_1 надала органу пенсійного фонду України архівну довідку № 05 від 11.01.2022, видану Комунальною установою Поліської селищної ради «Поліський трудовий архів» (а.с. 39). Згідно вказаної архівної довідки № 05 від 11.01.2022 повідомлено, що в документах архівного фонду № 31 «Колгосп «Україна» с. Зелена Поляна в книгах обліку розрахунків по оплаті праці значиться ОСОБА_1 і її трудовий стаж за період з 1981 по 1987 рік становив: за 1981 рік відпрацьовано 138 людино-днів, нараховано 817,59 рублів; за 1982 рік відпрацьовано 324 людино-днів, нараховано 1376,05 та 76,50 рублів; за 1983 рік відпрацьовано 312,5 людино-днів, нараховано 1460,91 рублів; за 1984 рік відпрацьовано 318 людино-днів, нараховано 1665,68 рублів; за 1985 рік відпрацьовано 313 людино-днів, нараховано 1798,41 рублів; за 1986 рік відпрацьовано 299 людино-днів, нараховано 1692,46 рублів; за 1987 рік відпрацьовано 303 людино-днів, нараховано 1758,89 рублів. Вказана архівна довідка № 05 від 11.01.2022 містить перелік документів з посиланнями на номери аркушів, на підставі яких така довідка видана.

Тобто, вказана архівна довідка № 05 від 11.01.2022 видана, з огляду на її зміст, на підставі первинних документів підприємства щодо оформлення трудових відносин, умов оплати праці позивача.

Суд звертає увагу на те, що відомості про період роботи ОСОБА_1 в Колгоспі «Україна», кількість відпрацьованих людино-днів та нарахованої заробітної плати, які вказані у довідці № 05 від 11.01.2022, повністю співпадають з такими ж відомостями, які зазначені в трудовій книжці колгосника серії НОМЕР_1 .

Щодо невідповідності власного імені позивача, яке зазначене в архівній довідці № 05 від 11.01.2022 - «Валя» та імені позивача, яке вказане в паспортних даних - «Валентина», то суд зазначає, що відповідальність за організацію ведення обліку робочого часу покладається на роботодавця, а тому формальні неточності в записах щодо власного імені ОСОБА_1 , які містяться в архівних документах, не можуть мати негативних наслідків для особи, щодо якої такі документи складені.

Окрім цього, відповідно до пункту 4.2 розділу IV Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1) при прийманні документів працівник сервісного центру: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр.

Згідно з пунктом 4.3 розділу IV Порядку № 22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії приймається без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Пунктом 4.7 розділу IV Порядку № 22-1 визначено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

При цьому, пунктом 3.3 розділу ІІІ Порядку № 22-1 визначено, що орган, що призначає пенсію, надає допомогу особам щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії.

Відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, Управління Пенсійного Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Таким чином орган Пенсійного фонду України не був позбавлений права, в разі наявності певних розбіжностей у документах, для підтвердження стажу роботи, звертатись із відповідними листами, запитами до архівної установи, яка видала архівну довідку № 05 від 11.01.2022, з метою отримання інформації, в тому числі, первинних документів, на підставі яких видана така архівна довідка № 05 від 11.01.2022.

Тобто, в разі сумніву у відповідача щодо ідентифікації позивача згідно архівної довідки № 05 від 11.01.2022, в разі наявності інформації щодо наявності первинних документів, на підставі яких вона видана, орган пенсійного фонду мав можливість, зокрема, витребувати такі документи. Проте відповідач не вчинив жодних дій. Доказів протилежного суду не подав.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України саме на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, покладено обов`язок довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності.

Отже, суд вважає необгрунтованими висновки відповідача 2 в спірному рішенні щодо відхилення архівної довідки № 05 від 11.01.2022 як неналежного доказу в підтвердження періоду роботи позивача з 10.07.1981 по 26.02.1987 в Колгоспі «Україна», а тому такий період підлягає зарахуванню органом Пенсійного фонду України до страхового стажу ОСОБА_1 .

Щодо незарахування до пільгового стажу періоду роботи ОСОБА_1 в зоні відчуження, оскільки відсутні документи, передбачені абзацом 9 підпункту 5 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку № 22-1, то суд вказує на таке.

Відповідно до абзацу 9 підпункту 5 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Отже, законодавець встановив перелік документів, що підтверджують участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який не обмежується лише довідкою форми № 122, а навпаки такий факт може бути підтверджений будь-якими первинними документами.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права висловлена Верховним Судом у постанові від 12.02.2020 у справі № 497/1830/16-а та від 15.02.2021 у справі № 520/7846/17.

В спірному випадку, разом із заявою від 18.04.2022 про призначення пенсії ОСОБА_1 надала органу пенсійного фонду України: копію посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році серії НОМЕР_2 від 15.03.2022 (категорія 2) (а.с. 47); копію довідки Колгоспу «Україна» від 10.03.1992 № 186, згідно якої позивач дійсно працювала в Колгоспі «Україна» с. Мар`янівка Поліського району Київської області і приймала активну участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильскій АЕС, приймала участь у виконанні сільськогосподарських робіт на полях зони відчуження в с. Бобер в серпні 1986 року, відпрацьовано 11 днів (а.с. 48); копію табеля обліку робочого часу в Колгоспі «Україна» за серпень 1986 року, яка містить, зокрема запис про те, що оплата проведена в подвійному розмірі (а.с. 43-45).

Частиною першою статті 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Згідно з частиною третьою та четвертою статті 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 № 551.

Відповідно до пункту 2 вищевказаного Порядку, посвідчення є документом, що підтверджує статус осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, громадян, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих, дружин (чоловіків) померлих громадян з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (потерпілих), смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою або з участю у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, а також опікунам дітей (на час опікунства) померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, і надає право користуватися пільгами та компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

Згідно з пунктом 4 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали в зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 р. - незалежно від кількості робочих днів, з 1 липня 1986 р. по 31 грудня 1986 р. - не менше п`яти, а в 1987 році - не менше 14 календарних днів, віднесеним до категорії 2, видаються посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 19__ році" (категорія 2) серії А синього кольору.

Пунктом 11 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, визначено, що посвідчення видаються уповноваженими органами за зареєстрованим або фактичним місцем проживання особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, утворених уповноваженими органами.

Посвідчення видаються: ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - на підставі одного з таких документів:

- довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження із зазначенням кількості днів і населеного пункту, підтвердженої первинними документами (наказ чи розпорядження про відрядження до зони відчуження із зазначенням періоду роботи (служби) в зоні відчуження;

- довідки архівної установи про участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження із зазначенням періоду служби (виконання робіт), днів виїзду на об`єкти або в населені пункти зони відчуження.

З огляду на вказані положення, єдиним документом, що підтверджує статус учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом № 796-ХІІ, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 27.02.2018 у справі № 344/9789/17, від 10.07.2019 у справі № 607/13930/16-а, від 24.10.2019 у справі № 152/651/17, від 21.11.2019 у справі № 572/47/17, від 25.11.2019 у справі № 464/4150/17, від 27.04.2020 у справі № 212/5780/16-а, від 15.01.2021 у справі № 520/7846/17.

Як встановлено судом вище, разом із заявою від 18.04.2022 про призначення пенсії ОСОБА_1 надала органу пенсійного фонду України копію посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році серії НОМЕР_2 від 15.03.2022 (категорія 2), а не категорії 4 як помилково зазначив відповідач 2 у рішенні № 12 від 21.04.2022 про відмову позивачу в призначенні пенсії. Факт видачі позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році серії НОМЕР_2 від 15.03.2022 (категорія 2) підтверджує обставини роботи ОСОБА_1 у зоні відчуження з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року не менше 5 календарних днів, та не потребує подання довідки про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122.

Водночас, відповідачем 2, як суб`єктом владних повноважень, рішення якого оскаржуються, не надано доказів того, що видача позивачу посвідчення серії НОМЕР_2 від 15.03.2022 була оскаржена або, що таке посвідчення скасоване.

Окрім цього, факт роботи ОСОБА_1 у зоні відчуження з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року не менше 5 календарних днів (відпрацьовано 11 днів в серпні 1986) також підтверджується наданими органу пенсійного фонду України копією довідки Колгоспу «Україна» від 10.03.1992 № 186 (а.с. 48) та копією табеля обліку робочого часу в Колгоспі «Україна» за серпень 1986 року, з відміткою про оплату в подвійному розмірі (а.с. 43-45).

Таким чином, право позивача на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 10 років підтверджено достатньою кількістю документів, передбачених пунктом 2.1 Порядку № 22-1, які давали можливість в сукупності підтвердити факт роботи ОСОБА_1 у зоні відчуження в серпні 1986 року тривалістю не менше 5 календарних днів (11 днів).

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Встановлені судом обставини, з огляду на критерії правомірності поведінки суб`єкта владних повноважень, вказують на протиправність рішення відповідача 2 за № 12 від 21.04.2022 про відмову у призначенні позивачу пенсії, оскільки таке рішення прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області безпідставно та необґрунтовано. Отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 12 від 21.04.2022 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії належить скасувати як протиправне.

Підсумовуючи, з огляду на встановлені частиною першої статті 26 Закону № № 1058-IV та статті 55 Закону № 796-ХІІ обов`язкові умови для призначення пенсії за віком, та встановлені судом в цій справі обставини, суд дійшов висновку про наявність таких умов щодо позивача. Так, ОСОБА_1 досягла віку 60 років, працювала у зоні відчуження з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів, а тому має право на зменшення страхового стажу на 10 років - з 29 років до 19 років. За умови зарахування органом Пенсійного фонду України до страхового стажу ОСОБА_1 періоду її роботи з 10.07.1981 по 26.02.1987 в Колгоспі «Україна», страховий стаж ОСОБА_1 буде становити не менше 19 років, що дає позивачу право на призначення пенсії за віком на підставі статті 55 Закону № 796-ХІІ.

Згідно з частиною першої статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Так, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Суд встановив, що позивач звернулася до органу Пенсійного фонду України 18.04.2022, тобто після завершення трьох місяців з дня досягнення пенсійного віку, а тому пенсія за віком має бути призначена ОСОБА_1 з дня звернення за пенсією, тобто з 18.04.2022.

З огляду на встановлені судом обставини щодо подання разом із заявою від 18.04.2022 всіх необхідних документів, при наявності всіх встановлених частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV та статтею 55 Закону № 796-ХІІ умов для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком, суд дійшов висновку про те, що позивач не може бути позбавлений гарантованого Державою права на пенсію за віком.

Суд дійшов висновку, що ефективним способом відновлення порушених відповідачем прав позивача буде скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 12 від 21.04.2022 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, як територіального органу за місцем звернення позивача, призначити ОСОБА_1 з 18.04.2022 пенсію за віком відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 10.07.1981 по 26.02.1987 в Колгоспі «Україна».

Щодо розподілу судових витрат у справі:

Сторони не понесли судових витрат у справі.

Керуючись статтями 139, 241-246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 12 від 21.04.2022 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (код 20551088, вулиця Січових Стрільців, 15, місто Івано-Франківськ, 76018) призначити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_11 , АДРЕСА_1 ) з 18.04.2022 пенсію за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи", зарахувавши до страхового стажу період роботи з 10.07.1981 по 26.02.1987 в Колгоспі «Україна».

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.