Справа № 420/11995/22
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2022-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стефанова С.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання незаконною та скасування постанови №56198832 від 24.10.2018 року про стягнення виконавчого збору, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 29 серпня 2022 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому позивачка просить:

- визнати незаконною та скасувати Постанову Головного державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Теличко Н.Б. від 24.10.2018 року у виконавчому провадженні ВП №56198832 (Ідентифікатор доступу 975ВДГЕ2696В) по стягненню з ОСОБА_1 на користь Другого Суворовського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області виконавчого збору у розмірі 130688,10 гривень (сто тридцять тисяч шістсот вісімдесят вісім гривень, 10 копійок);

- покласти судові витрати на відповідача.

Позиція позивачки обґрунтовується наступним

Позивачка зазначає, що незважаючи на повернення виконавчого документа стягувачу за Постановою від 24.10.2018 року, державний виконавець Теличко Н.Б. продовжувала стягнення за виконавчим провадженням ВП №56198832, відкритому 16.04.2018 року, яке було закінчено 24.10.2018 року.

Крім цього, позивачка звертає увагу, що відповідно від стягнутої суми у розмірі 15228,10 грн. сума виконавчого збору є пропорційною сумі фактично стягнутого за основним боргом (10%), а тому - становить 1522,81 коп.

Також, позивачка зазначає, що як вбачається із тексту постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, винесену 24.10.2018 року державним виконавцем Другого Суворовського ВДВС у м. Одеса Теличко Н.Б. у виконавчому провадженні №57517832, то державний виконавець підтверджує сплату боржником - ОСОБА_2 виконавчого збору у розмірі 1501,80 коп., що відповідає сумі основного боргу, який було стягнуто державним виконавцем ОСОБА_3 у ВП №56198832, відкритому 16.04.2018 року.

З огляду на наведене позивачка вважає, що державним виконавцем порушено законодавство, яким регулюється діяльність органів примусового виконання рішень, і це стало підставою для звернення з відповідним позовом до суду.

Позиція відповідача обґрунтовується наступним

Відповідач не погоджується з заявленими позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню та зазначає, що 27.05.2022 року борг стягнуто у повному обсязі. АСВП №57517832 закінчено на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне повне виконання рішення). Виконавчий збір стягнуто у повному обсязі. Крім цього, відповідач зазначає, що боржник знав про те, що існує АСВП №57517832, оскільки відділом проводиться утримання на підставі постанови №57517832 від 24.10.2018 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, адже весь цей час всі утримання починаючи з квітня 2019 року проводилися із заробітної плати боржника, про що свідчать звіти, які надала КУ «Центр фінансування та господарської діяльності закладів та установ системи освіти Суворовського району м. Одеси».

Процесуальні дії у справі та клопотання учасників справи

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2022 року вищевказаний адміністративний позов залишено без руху з підстав недотримання позивачем вимог ст.ст.160, 161 КАС України, а саме з підстав пропуску позивачкою 10-ти денного строку звернення до суду з даною позовною заявою. Надано позивачці 10-ти денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали.

У встановлений судом строк позивачка усунула недоліки позовної заяви, у зв`язку з чим, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2022 року заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду задоволено; визнано причини пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними та поновити ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду по справі №420/11995/22. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами, за окремою категорію термінових адміністративних справ передбачених статтею 287 КАС України. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву до 26 вересня 2022 року.

Вищевказаною ухвалою також витребувано з Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. 1-а Сортувальна, 36г, м. Одеса, 65102, ) належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №56198832 у повному обсязі.

26 вересня 2022 року від відповідача надійшли: відзив на позовну заяву (вхід. №ЕП/27912/22), який було направлено позивачу в порядку передбаченому ч.3 ст162 КАС України; клопотання (вхід. №ЕП/27914/22) та інформація про знищення виконавчого провадження №56198832 (вхід. №ЕП/27913/22).

Станом на 29 вересня 2022 року, будь-яких інших заяв по суті справи з боку сторін на адресу суду не надходило.

Вивчивши матеріали справи, а також дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позиції позивачки та відповідача, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2014 року по справі №523/19897/13-ц, позов публічного акціонерного товариства Райффайзен Банк Аваль в особі Одеської обласної дирекції Райффайзен Банк Аваль до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю:

- стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІІН - , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІІН - НОМЕР_1 , на користь Публічного Акціонерного Товариства Райффайзен Банк Аваль в особі Одеської обласної дирекції Райффайзен Банк Аваль, (65000, м.Одеса, вул. Садова, 10, р/р НОМЕР_2 , МФО 328351, ), суму боргу за кредитним договором №014/0043/74/76133 від 07.06.2007 року станом на 19.11.2013 року в загальному розмірі 1303440 (один мільйон триста три тисячі чотириста сорок) гривень 00 копійок, з яких: 1168244,01 гривень заборгованість за кредитом, 74820,95 гривень заборгованість за відсотками, 60375,37 грн. пеня за прострочення кредиту та відсотків;

- а також з кожного у рівних частках сплачені і документально підтверджені судові витрати у загальному розмірі 3441,00 гривень.

На підставі зазначеного судового рішення від 18 лютого 2014 року, Суворовським районним судом м. Одеси виданий виконавчий лист №523/19897/13-ц.

Постановою головного Державного виконавця Другого Суворовського відділу Державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Теличко Н.Б. від 16.04.2018 року було відкрито виконавче провадження ВП №56198832 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» грошової суми у розмірі 1306881,00 гривень у виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18.02.2014 року.

24.10.2018 року Головним Державним виконавцем Другого Суворовського відділу Державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Теличко Н.Б. винесено постанову №56198832 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Другого Суворовського відділу Державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області виконавчого збору - 130688,10 гривень.

Постановою Головного Державного виконавця Другого Суворовського відділу Державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Теличко Н.Б. від 24.10.2018 року повернуто виконавчий документ стягувачу - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» за його заявою на підставі ст. 37 п.1 Закону України «Про виконавче провадження», про що винесено Постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 24.10.2018 року ВП №56198832.

24 жовтня 2018 року Головним Державним виконавцем Другого Суворовського відділу ДВС міста Одеса ПМУМЮ в Одеській області Теличко Н.Б. відкрито виконавче провадження ВП №57517832 щодо примусового виконання Постанови про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору №56198832, виданого Другим Суворовським відділом державної виконавчої служби міста Одеса ГТУЮ в Одеській області (Головний держвиконавець Теличко Н.Б.) 24.10.2018 року.

24.10.2018 року у межах виконавчого провадження ВП №57517832, відкритого 24.10.2018 року головним державним виконавцем Другого Суворовського відділу ДВС міста Одеса ГТУЮ в Одеській області Теличко Н.Б. винесено Постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Згідно цієї Постанови з ОСОБА_1 підлягає стягненню виконавчий збір на користь Другого Суворовського відділу ДВС міста Одеса ГТУЮ в Одеській області у розмірі - 130688,10 грн. У постанові також зазначено, що боржник частково сплатив виконавчий збір у розмірі 1501,80 грн., залишок 129186,31 грн.

Приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечком Д.М. 07.02.2019 року прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №58322821 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІІН - , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІІН - НОМЕР_1 , на користь Публічного Акціонерного Товариства Райффайзен Банк Аваль в особі Одеської обласної дирекції Райффайзен Банк Аваль, (65000, м.Одеса, вул. Садова, 10, р/р НОМЕР_2 , МФО 328351, ), суму боргу за кредитним договором №014/0043/74/76133 від 07.06.2007 року станом на 19.11.2013 року в загальному розмірі 1303440 (один мільйон триста три тисячі чотириста сорок) гривень 00 копійок, з яких: 1168244,01 гривень заборгованість за кредитом, 74820,95 гривень заборгованість за відсотками, 60375,37 грн. пеня за прострочення кредиту та відсотків, а також з кожного у рівних частках сплачені і документально підтверджені судові витрати у загальному розмірі 3 441,00 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечком Д.М. 23.01.2020 року виконавчий документ (виконавчий лист №523/19897/13-ц виданий 23.01.2014 року, документ видав: Суворовський р/с м. Одеси про: стягнення заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі - 1 303 440 (один мільйон триста три тисячі чотириста сорок) гривень 00 копійок) повернуто стягувачу - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на підставі його заяви про повернення виконавчого документа стягувачу, у відповідності до п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» та закінчення виконавчого провадження №58322821.

Постанова від 07.02.2019 року ВП №58322821 про стягнення з боржника основної винагороди за примусове виконання виконавчого листа №523/1997/13-ц, виданого Суворовським районним судом м. Одеси, суддя Шепітко І.Г. 23.04.2014 року, підлягає примусовому виконанню у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 30.01.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечком Дмитром Миколайовичем відкрито виконавче провадження №61118246 по стягненню з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі - 1 303 440 (один мільйон триста три тисячі чотириста сорок) гривень 00 копійок) + судові витрати у сумі - 3 441 грн.00 коп. на виконання виконавчого листа №523/19897/13-ц виданого 23.01.2014 року, документ видав: Суворовський р/с м. Одеси про: стягнення заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі - 1 303 440 (один мільйон триста три тисячі чотириста сорок) гривень 00 копійок) та судових витрат у розмірі - 3 441 грн. 00 коп.

Також, 30.01.2020 року приватним виконавцем Колечком Д.М. винесено Постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у сумі - 2000 грн., Постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій та Постанову про стягнення основної винагороди приватного виконавця у розмірі - 129 878,70 грн.

29.10.2020 року приватним виконавцем Колечком Д.М. винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №63449179, а також Постанову про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 130 688,10 грн.

Позивачка, не погоджуючись з прийнятою постановою від 24.10.2018 року у виконавчому провадженні ВП №56198832, вважаючи її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, звернулася з даним адміністративним позовом до суду.

Релевантні джерела права та висновки суду

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон №1404-VIII).

У частині першій статті 1 цього Закону визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно зі статтею 10 Закону №1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частиною першою статті 13 Закону №1404-VIII передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як було встановлено судом Постановою головного Державного виконавця Другого Суворовського відділу Державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Теличко Н.Б. від 16.04.2018 року було відкрито виконавче провадження ВП №56198832 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» грошової суми у розмірі 1306881,00 гривень у виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18.02.2014 року.

У подальшому, 24.10.2018 року головним Державним виконавцем Другого Суворовського відділу Державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Теличко Н.Б. винесено постанову №56198832 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Другого Суворовського відділу Державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області виконавчого збору - 130688,10 гривень.

Суд зазначає, що оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору від 24.10.2018 року ВП №56198832 винесена відповідно до норм Закону №1404-VІІІ.

Так, згідно з частиною першою статті 27 Закону №1404-VІІІ (чинною на час винесення спірної постанови) виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Відповідно до частини другої статті 27 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 37 Закону №1404-VІІІ виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Відповідно до частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини 1 статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною 9 статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 42 Закону №1404-VІІІ визначено, що кошти виконавчого провадження складаються з виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; авансового внеску стягувача; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Аналіз наведених норм свідчить, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу на його письмову заяву про повернення виконавчого документа, на державного виконавця покладається обов`язок щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору у разі, якщо такий виконавчий збір не стягнуто.

Тобто, норми Закону України «Про виконавче провадження» не встановлюють залежності між прийняттям постанови про стягнення виконавчого збору та обставинами вчинення державним виконавцем дій по здійсненню примусового стягнення з боржника в межах виконавчого провадження, оскільки законодавчо прямо визначається обов`язок державного виконавця прийняти постанову про стягнення виконавчого збору.

Більше того, на це вказує і та обставина, що розмір виконавчого збору законодавчо поставлений у відсоткову залежність від суми, що підлягає примусовому стягненню, а не від суми, яка є фактично стягнутою в межах виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, в межах виконавчого провадження №56198832 відповідачем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 24.10.2018 на підставі п.1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача.

Тією ж датою відповідачем винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 130 688,10 грн., тобто у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню 1 306 881,00 грн.

Доводи позивачки про те, що виконавчий збір стягується лише за фактичного стягнення державним виконавцем коштів чи вчинення ним дій, які призвели до стягнення з боржника сум заборгованості, суд оцінює критично, оскільки відповідно до статті 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

У контексті аналізу наведених доводів суд звертає увагу позивача на те, що частина 2 статті 27 Закону № 1404-VIII щодо стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, яка фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом діяла до 28 серпня 2018 року, а оскаржувана постанова була прийнята 24 жовтня 2018 року.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03.07.2018 року №2475-VIII, який набрав чинності 28 серпня 2018 року, у частині 2 статті 27 Закону України № 1404-VIII слова «фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом» замінено словами «підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів».

Отже, після 28 серпня 2018 року розмір виконавчого збору розраховується не від суми фактичного стягнення, а від суми, яка підлягає стягненню.

Щодо посилання позивачки на Закон України від 15.03.2022 року №2129-ІХ «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», який набрав чинності 26 березня 2022 року, суд зазначає наступне.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.22 року строком на 30 діб.

Указом Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні від 14.03.2022 року №133/2022 передбачено продовження строку дії воєнного стану з 05 години 30 хв. 26 березня строком на 30 діб.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 18.04.2022 року №259/2022, який затверджено Верховною Радою України, передбачено продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 17.05.2022 року №341/2022, який затверджено Верховною Радою України, передбачено продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 12.08.2022 року №573/2022, який затверджено Верховною Радою України, передбачено продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 року строком на 90 діб.

Таким чином, станом на 29 вересня 2022 року та на даний час в Україні продовжує діяти воєнний стан.

Пунктом 10-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України: припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації), а також забороняється відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень на території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої Російською Федерацією території України, а також прилеглих до неї територій.

Судом було встановлено, що 24.10.2018 року у межах виконавчого провадження ВП №57517832, відкритого 24.10.2018 року, головним державним виконавцем Другого Суворовського відділу ДВС міста Одеса ГТУЮ в Одеській області Теличко Н.Б. винесено Постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Згідно цієї постанови з ОСОБА_1 підлягає стягненню виконавчий збір на користь Другого Суворовського відділу ДВС міста Одеса ГТУЮ в Одеській області у розмірі - 130688,10 грн.

Також, судом було встановлено, згідно листа комунальної установи «Центр фінансування та господарської діяльності закладів та установ системи освіти Суворовського району м. Одеси» від 17.04.2019 року за №02-634, згідно з вищевказаною постановою за період з 06.07.2018 року по 31.03.2019 рік проведені утримання із заробітної плати позивачки у розмірі 15 228,10 грн.

Вищевказане також підтверджується розрахунковими листами за березень, квітень, травень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2019 року, а також січень, лютий 2020 року.

З вищевикладеного вбачається, що зазначені події відбулися до введення в Україні військового стану.

Крім цього, відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Суд зазначає, що постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 24.10.2018 року не є предметом оскарження у даній справі, а тому посилання позивачки на протиправність дій відповідача щодо утримання коштів із заробітної плати є необґрунтованими.

При цьому, дії комунальної установи «Центр фінансування та господарської діяльності закладів та установ системи освіти Суворовського району м. Одеси» про утримання із заробітної плати позивачки грошових коштів за період з лютого 2022 року по липень 2022 року, у період дії воєнного стану, можуть бути предметом окремого оскарження.

Таким чином, виходячи з норм, чинних на час виникнення спірних правовідносин, з`ясувавши всі обставини, які мають значення для справи, суд приходить до висновку, що відповідач при винесенні постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 24.10.2018 року у виконавчому провадженні №56198832 діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачених Законом №1404-VІІІ, а тому відсутні підстави для її скасування.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «РуїзТоріха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Таким чином, на підставі ст. 8 КАС України, згідно якої, усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 9 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи відмову в задоволенні позову, розподіл судових витрат у відповідності до вимог ст.139 КАС України, судом не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 12, 14, 44, 139, 242-246, 249, 269, 271, 287 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання незаконною та скасування постанови №56198832 від 24.10.2018 року про стягнення виконавчого збору - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили, згідно ст.255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в порядку та в строки встановлені ст.287 КАС України, з урахуванням особливостей, встановлених п.15.5 Розділу VII Перехідних Положень КАС України. Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 272 КАС України.

Позивачка: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: Другий Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. 1-а Сортувальна, 36г, м. Одеса, 65102, ).

Суддя С.О. Cтефанов

.