Справа № 640/31970/21
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2022-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2022 року м. Київ № 640/31970/21

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації в особі Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб
провизнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з позовом до Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації в особі Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб (, 03039, м. Київ, просп. Голосіївський, 42), в якому просить суд:

- визнати протиправною відмову відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації у реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт - НОМЕР_2 від 31.08.2021, за адресою: АДРЕСА_2 ;

- зобов`язати відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації вчинити дії з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт - НОМЕР_2 від 31.08.2021, за адресою: АДРЕСА_2 в строки, передбачені законодавством України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про те, що відповідач безпідставно та необґрунтовано відмовив у реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 з підстав недійсності ордера на жиле приміщення та відсутності правовстановлюючих документів на реєстрацію місця проживання. Так, позивач стверджує, що недійсність ордера може бути визнана лише в судовому порядку, в той час як рішенням Голосіївського районного суду м. Києва по справі №752/20650/14-ц визнала ордер дійсним. Щодо іншої підстави відмови у реєстрації місця проживання, то позивач наголошує на тому, що чинне законодавство передбачає вичерпний перелік документів які необхідні для реєстрації місця проживання, а відтак вимагати інші документи є незаконно.

Позивач наголошує, що ордер на житло є єдиним документом який посвідчує право на проживання в житлі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито провадження у справі за вказаним позовом та цю справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Від представника відповідача надійшов відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Відповідач стверджує, що ордер на житло був виданий позивачу 22 травня 20212 року ПАТ «Київенерго» філіалом «Енергосервіс Київенерго», а відповідно до рішення Київської міської ради від 01 грудня 2011 року №748/6984 «Про передачу до сфери управління Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації житлового будинку малосімейних на вул. Промисловій 4/2», зазначений житловий будинок вже на той час був переданий до сфери управління Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації, а тому на момент видачі ордеру ПАТ «Київенерго» не мав права видавати ордери.

Також відповідач стверджує, що на момент прийняття рішення про відмову у реєстрації місця проживання позивача, відповідним спеціалістам не було відомо про існування судового рішення, яким був ордер визнаний дійсним, що свідчить про правомірність спірного рішення.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи та прийняття рішення у справі по суті з огляду на наступне.

ОСОБА_1 09.10.2021 звернулась до Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб із заявою про реєстрацію місця проживання в за адресою : АДРЕСА_2 .

11.10.2021 Голосіївською районною у місті Києві державною адміністрацією в особі Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб відмовлено позивачу на підставі пункту 11 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 №207, а саме з підстав недійсності ордеру та відсутності правовстановлюючих документів на реєстрацію місця проживання.

Позивач вважає, що відмова у реєстрації місця проживання з підстав недійсності ордеру є протиправною та суперечить положенням Житлового кодексу, оскільки ордер може бути визнано недійсним виключно в судовому порядку шляхом прийняття судом відповідного рішення. Отже, позивач наголошує, що на дату подання заяви ордер був дійсним, що підтверджується відповідним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва по справі №752/20650/14-ц та слугував підставою для реєстрації місця проживання.

Позивач вважаючи, що його права порушені, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року № 1382-ІV (далі по тексту - Закон України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV) громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин передбачено, що вільний вибір місця проживання чи перебування - це право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати; місце проживання - це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Статтею 6 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV визначено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання. У разі якщо особа не може самостійно звернутися до органу реєстрації, реєстрація може бути здійснена за зверненням її законного представника або представника на підставі довіреності, посвідченої в установленому законом порядку (далі - представник).

Для реєстрації особа або її представник подає органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг): письмову заяву; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання; квитанцію про сплату адміністративного збору; документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).

Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших, ніж передбачених цією статтею, документів.

Відповідно до статті 9-1 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV орган реєстрації відмовляє в реєстрації або знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала передбачені цим Законом документи або інформацію; у поданих особою документах містяться недостовірні відомості або подані нею документи є недійсними; для реєстрації або зняття з реєстрації звернулася особа, яка не досягла 14-річного віку. Рішення про відмову приймається в день звернення особи. Заява про реєстрацію чи зняття з реєстрації місця проживання повертається особі із зазначенням у ній причин відмови.

Механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також форми необхідних для цього документів встановлено Правилами реєстрації місця проживання та Порядком передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207(далі по тексту - Правила (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин)).

Відповідно до пункту 1 ці Правила визначають механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також встановлюють форми необхідних для цього документів.

Пунктами 3-4 Правил передбачено, що реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом 30 календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Реєстрація місця проживання/перебування або зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється в день подання особою або її представником документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена одночасно із зняттям з попереднього місця проживання.

Відповідно до пункту 8 Правил документи для здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи подаються до органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) з урахуванням вимог Закону України "Про адміністративні послуги". Особа може доручити в установленому законодавством порядку подати заяву про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання відповідній посадовій особі виконавців послуг з управління (утримання) багатоквартирного будинку (гуртожитку), об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельного кооперативу, управителю багатоквартирного будинку за місцем її проживання. За бажанням батьків чи одного з них документи для реєстрації місця проживання новонародженої дитини можуть бути подані через органи державної реєстрації актів цивільного стану під час проведення державної реєстрації народження дитини. Реєстрація місця проживання новонародженої дитини може здійснюватися також через органи соціального захисту населення на підставі даних, що зазначив законний представник, з яким постійно проживає дитина, у заяві про призначення допомоги при народженні дитини. Подання заяви про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання бездомних та інших осіб, які не мають постійного місця проживання, покладається на відповідну спеціалізовану соціальну установу, заклад соціального обслуговування та соціального захисту, в яких зазначеним особам надаються соціальні послуги відповідно до Закону України "Про соціальні послуги". Заяви щодо реєстрації/зняття з реєстрації, що подаються в електронній формі, формуються за допомогою програмних засобів Єдиного державного веб-порталу електронних послуг у довільній формі, придатній для сприйняття їх змісту, відповідно до відомостей, передбачених для кожного виду заяв у формах, затверджених цими Правилами. Дані, що містяться у поданій в електронній формі заяві про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання, передаються засобами єдиної інформаційної системи МВС до інформаційно-телекомунікаційної системи органу реєстрації, яка забезпечує функціонування реєстру територіальної громади.

Пунктом 9 Правил передбачено, що відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист (далі - документи, до яких вносяться відомості про місце проживання), а відомості про реєстрацію місця перебування - до довідки про звернення за захистом в Україні (документ, до якого вносяться відомості про місце перебування) шляхом проставлення в них відповідного штампа реєстрації місця проживання/перебування особи за формою згідно з додатком 1.

Відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України: у вигляді книжечки (зразка 1993 року) - шляхом проставлення в ньому штампа реєстрації місця проживання особи за формою згідно з додатком 1 або штампа зняття з реєстрації місця проживання особи за формою згідно з додатком 2; у формі картки (зразка 2015 року) - шляхом внесення інформації до безконтактного електронного носія, який імплантовано у такий паспорт, у разі наявності робочих станцій та підключення органу реєстрації до Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Реєстр). У разі непідключення органу реєстрації до Реєстру особі видається довідка про реєстрацію або зняття з реєстрації місця проживання, а внесення інформації до безконтактного електронного носія здійснюється територіальним підрозділом ДМС на підставі такої довідки.

В свою чергу, пунктом 11 Правил передбачено, що орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала необхідних документів або інформації; у поданих документах містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними; звернулася особа, яка не досягла 14 років.

Рішення про відмову в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення у заяві про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику.

Згідно з пунктом 18 Правил для реєстрації місця проживання особа або її представник подає:

1) заяву за формами, наведеними відповідно у додатках 6, 7 або 8;

2) документ, до якого вносяться відомості про місце проживання;

3) квитанцію про сплату адміністративного збору (у разі реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з попереднього місця проживання адміністративний збір стягується лише за одну послугу);

4) документи, що підтверджують:

право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників);

право на перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи, - довідка про прийняття на обслуговування в спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи за формою згідно з додатком 9, копія посвідчення про взяття на облік бездомної особи, форма якого затверджується Мінсоцполітики (для осіб, які перебувають на обліку у цих установах або закладах);

проходження служби у військовій частині, адреса якої зазначається під час реєстрації, - довідка про проходження служби у військовій частині, видана командиром військової частини за формою згідно з додатком 10 (для військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби);

5) військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку);

6) заяву про зняття з реєстрації місця проживання особи за формою згідно з додатком 11 (у разі здійснення реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з реєстрації попереднього місця проживання).

Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання особи інші документи.

Відповідно до статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Так, як вже було зазначено судом та вбачається з матеріалів справи відповідачем відмовлено у реєстрації місця проживання позивача з наступних підстав: недійсності ордера на жиле приміщення та відсутності правовстановлюючих документів на реєстрацію місця проживання.

Суд звертає увагу на те, що позивачем разом із заявою про реєстрацію свого місця проживання було надано наступні документи:

1. документ, до якого вносяться відомості про місце проживання;

2. квитанція про сплату адміністративного збору;

3. документи, що підтверджують право на проживання в житлі - ордер, тощо…;

4. заява про реєстрацію місця проживання;

5. заява про зняття з реєстрації місця проживання

Таким чином, з огляду на приписи чинного законодавства, судом встановлено, що позивачем було надано весь необхідний пакет документів для реєстрації свого місця проживання.

Суд звертає увагу, що у відповідності до пункту 19 Правил працівник органу реєстрації або центру надання адміністративних послуг перевіряє належність документа, до якого вносяться відомості про місце проживання (або документа, до якого вносяться відомості про місце перебування, - у разі реєстрації місця перебування), особі, що його подала, його дійсність, правильність заповнення заяви про реєстрацію місця проживання/перебування (у разі потреби надає допомогу особі в заповненні бланка заяви) та наявність документів, необхідних для реєстрації місця проживання/перебування, про що ним вчиняється відповідний запис у цій заяві.

Наведене дозволяє дійти висновку, що до повноважень працівника органу реєстрації або центру надання адміністративних послуг не належить перевірка правомірності документів, поданих особою для реєстрації місця проживання.

Більш того, суд наголошує, що відповідачем не доведено, а судом не встановлено, що ордер, який був доданий до заяв про реєстрацію місця проживання, є недійсним або визнаний таким, що містить недостовірні відомості, та скасований у встановленому законом порядку, що, в свою чергу, свідчить про протиправність дій відповідача в частині відмови у задоволенні поданої заяви про зняття з місця реєстрації та про реєстрацію місця проживання.

Додатково суд звертає увагу, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва по справі №752/20650/14-ц спірний ордер визнано дійсним.

Також, суд зазначає, що невиконання відповідачем покладених на нього Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" обов`язків призводить до порушення прав позивача. Крім цього, це суттєво обмежує і здійснення інших цивільних, громадських та політичних прав позивача, які підлягають безумовному захисту.

Враховуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд погоджується з позицією позивача щодо протиправності рішень відповідача про відмову у задоволенні заяви про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 та про відмову у задоволенні заяви про зняття з реєстрації, оскільки вона є такою, що повністю узгоджується з приписами статтей 6 та 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".

Отже, позовні вимоги в частині визнання протиправною відмову відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації у реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт - НОМЕР_2 від 31.08.2021, за адресою: АДРЕСА_2 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується вимоги позивача про зобов`язання відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації вчинити дії з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт - НОМЕР_2 від 31.08.2021, за адресою: АДРЕСА_2 в строки, передбачені законодавством України, то вона не підлягають задоволенню, оскільки це буде втручанням у дискреційні повноваження відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як випливає зі змісту Рекомендації №R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за встановленими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Наведене узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини в справах "Клас та інші проти Німеччини", "Фадєєва проти Росії", "Єрузалем проти Австрії", в яких останній зазначив, що завдання суду при здійсненні його контрольної функції не полягає у підміні органів влади держави, тобто суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Так, у відповідності до положень ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Таким чином, з метою захисту порушених суб`єктом владних повноважень прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог у відповідності до ч. 2 ст. 9 КАС України та зобов`язати повторно розглянути заяву про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 , з урахуванням висновків суду.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Підсумовуючи вищевикладене суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно із частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 6-10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації у реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт - НОМЕР_2 від 31.08.2021, за адресою: АДРЕСА_2 .

Зобов`язати відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації повторно розглянути заяви про зняття з реєстрації та про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 , з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації в особі Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб (, 03039, м. Київ, просп. Голосіївський, 42) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) сплачений нею судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Г. Вєкуа