Справа № 520/24843/21
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2022-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
місто Харків

28 вересня 2022 р. справа № 520/24843/21
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Старосєльцевої О.В., розглянувши у порядку ст. 287 КАС України за правилами письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про скасування постанови , -

встановив:

Позивач, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі за текстом - заявник, боржник) у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про скасування постанови Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 23.09.2021 по виконавчому провадженню №66913960 про стягнення виконавчого збору у розмірі 24000,00 грн.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що державний виконавець під час прийняття спірної постанови не врахував часткове виконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2021р. по справі №520/15013/2020, а також відсутність відповідного фінансового забезпечення та фактичну відсутність коштів для ініціювання платежу.

Відповідач, Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), на вимогу суду надав копії матеріалів виконавчого провадження №66913960.

Від представника позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

З огляду на приписи ч.9 ст.205 КАС України, суд дійшов висновку, що справа має бути розглянута в порядку письмового провадження.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з`ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2021р. по справі №520/15013/2020 адміністративний позов було задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у не перерахунку, не нарахуванні та не виплаті пенсії ОСОБА_1 в розмірі 83% грошового забезпечення визначеного ІНФОРМАЦІЯ_1 в довідці від 07.09.2020 №ФХ-82959 з 01.04.2019. Зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію в розмірі 83% грошового забезпечення визначеного ІНФОРМАЦІЯ_1 в довідці від 07.09.2020 №ФХ-82959, без обмеження максимальним розміром, здійснити виплату суми перерахунку однією сумою починаючи з 01.04.2019 з нарахуванням і виплатою компенсації втрати частини доходу. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2021р. по справі №520/15013/2020 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 по справі № 520/15013/2020 - скасовано в частині задоволення позову ОСОБА_1 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 виплату суми перерахунку однією сумою та без обмеження максимальним розміром. Прийнято в цій частині постанову, якою відмовлено у задоволенні позову. В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 по справі № 520/15013/2020 залишено без змін.

Отже, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2021р. по справі №520/15013/2020 набрало законної сили - 14.05.2021р. і тому 19.08.2021р. за ним було видано відповідний виконавчий лист.

За вказаним виконавчим листом за заявою стягувача постановою Старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Листопада С.С. від 23.09.2021р. було відкрито виконавче провадження №66913960.

Одночасно із цим, 23.09.2021р. старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Листопадом С.С. також було прийнято постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження №66913960 у розмірі 268,00грн. і постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 24.000,00 грн., яку отримано позивачем 18.11.2021 року (згідно штампу вхідної кореспонденції на супровідному листі відділу від 23.09.2021р.).

20.11.2020р. на адресу Відділу надійшов лист ГУ ПФУ в Харківській області від 04.10.2021р., яким повідомлено, що ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії з 01.04.2019 з урахуванням довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 07.09.2020р. №ФХ-82959 з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, відповідно до ст. 3 Закону України Про компенсацію громадян втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строку їх виплати та постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159. За період з 01.04.2019 по 30.06.2021 нараховано різницю в пенсії у розмірі 206.838,14грн. Судові рішення виконуються органами Пенсійного фонду України в межах покладених зобов`язань. Враховуючи викладене, виплату різниці в пенсії, нараховану за період з 11.04.2019 по 30.06.2021 у розмірі 206.838,14 грн. та виплату компенсації втрати частини доходів буде проведено за наявності виділення коштів на цю мету з Державного бюджету України. З 01.07.2021 пенсія виплачується з урахуванням рішення суду.

В підтвердження зазначеного до листа додано: перерахунок пенсії ОСОБА_1 , розрахунок на доплату пенсії від 17.06.2021р., розрахунок компенсації на виконання рішення суду.

01.11.2021р. Старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Листопадом С.С. прийнято постанову про накладення штрафу у розмірі 5.100,00грн.

19.08.2022р. Старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Листопадом С.С. прийнято постанову про накладення штрафу у розмірі 10.200,00грн. Зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

Станом на 28.09.2022р. інформації від ГУ ПФУ в Харківській області про виконання рішення суду в повному обсязі не надходило.

Не погодившись із відповідністю закону управлінського волевиявлення державного виконавця з приводу стягнення виконавчого збору за постановою від 23.09.2021р. по виконавчому провадженню №66913960, заявник ініціював даний спір.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі установлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в ст.370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права особи на справедливий суд, та одночасно - однією з основних засад судочинства, визначених ст.129-1 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.ст.14, 370 КАС України.

Продовжуючи розгляд справи, суд бере до уваги, що згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Відповідно до положень ст. 27 Закону України Про виконавче провадження виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів(ч.2). За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи(ч.3). Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Положеннями ч. 5 ст. 27 Закону України Про виконавче провадження визначено, що виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" та Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами.

У спірних правовідносинах пенсійним органом було проведено перерахунок пенсії з 01.04.2019 з урахуванням довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 07.09.2020р. №ФХ-82959 з нарахуванням компенсації втрати частини доходів та за період з 01.04.2019 по 30.06.2021 нараховано різницю в пенсії у розмірі 206.838,14грн.

Проте, виплату нарахованих сум проведено не було.

Отже, рішення суду виконано позивачем частково, що пенсійним органом не заперечується.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Обов`язок доведення відповідності оскарженого рішення (діяння) закону за критеріями ч.2 ст.2 КАС України у силу ч.2 ст.77 КАС України покладено саме на владного суб`єкта.

З матеріалів справи судом встановлено, що постанову про стягнення виконавчого збору було винесено одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження; станом на дату винесення спірної постанови рішення суду у повному обсязі виконано не було; існування випадків, передбачених ст. 27 Закону України Про виконавче провадження, коли виконавчий збір не стягується, судом не виявлено.

Після відкриття виконавчого провадження державним виконавцем вживалися заходи з приводу примусового виконання рішення суду у повному обсязі, зокрема, були прийняті постанови про накладення штрафу.

Як станом на дату винесення оскарженого рішення державного виконавця з приводу стягнення виконавчого збору, так і станом на час розгляду спору в матеріалах справи відсутня інформація про повне виконання судового рішення.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-78, 90, 211 КАС України, суд зазначає, що факт вчинення відповідачем - суб`єктом владних повноважень порушень закону не підтверджено, існування у державного виконавця свободи адміністративного розсуду на неприйняття рішення про стягнення виконавчого збору не виявлено, а відтак, порушення прав та охоронюваних законом інтересів заявника у спірних правовідносинах слід визнати недоведеним.

Застосування відповідачем - суб`єктом владних повноважень приписів ст.27 Закону України "Про виконавче провадження" з огляду на доводи позову та установлені обставини даного спору саме в частині винесення постанови про стягнення виконавчого збору узгоджується із правовим висновком постанови Верховного Суду від 11.08.2022р. № 640/23271/21, а обставини можливого майбутнього виконання цього акту знаходяться поза предметом доказування.

Указана обставина є визначеною процесуальним законом підставою для відмови у позові.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі за текстом - Конвенція) (рішення від 21.01.1999р. у справі Гарсія Руїз проти Іспанії, від 22.02.2007р. у справі Красуля проти Росії, від 05.05.2011р. у справі Ільяді проти Росії, від 28.10.2010р. у справі Трофимчук проти України, від 09.12.1994р. у справі Хіро Балані проти Іспанії, від 01.07.2003р. у справі Суомінен проти Фінляндії, від 07.06.2008р. у справі Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії), згідно з якими право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Разом із тим, суд бере до уваги, що за змістом перелічених рішень вимога п. 1 ст. 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

У ході розгляду справи суд надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Розподіл судових витрат по справі слід здійснити відповідно до ст.139 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст.241-243, 255, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:
Позов - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України (після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду); підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч. 6 ст. 287 КАС України, а саме: протягом 10 днів з дня їх проголошення.

Суддя О.В. Старосєльцева