Справа № 200/4217/22
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2022-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

28 вересня 2022 року Справа №200/4217/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Волгіної Н.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому порядку) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , через свого представника, адвоката Гуревича Родіона Геннадійовича, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по пенсії за період з 1 квітня 2017 року по 30 квітня 2022 року в загальній сумі 451 542,41 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що є інвалідом другої групи, перебуває на обліку в Констянтинівсько-Дружківському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області.

З 1 квітня 2017 року позивачу припинено виплату пенсії без повідомлення причин.

Звернення позивача на «Гарячу лінію» Пенсійного фонду України та письмові звернення з цього приводу не дали жодного результату.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 3 серпня 2021 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області було задоволено частково: визнано протиправними дії Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо припинення нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 з 1 квітня 2017 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з 1 квітня 2017 року та сплатити заборгованість з пенсії починаючи з 1 квітня 2017 року.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Адвокат позивача звертався із запитом до Управління з приводу надання письмової інформації щодо заборгованості, у відповідь на який Управління листом від 23 серпня 2022 року (вих. № 0500-1502-8/51431) повідомило, що на виконання рішення суду проведено поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 з 1 квітня 2017 року.

Також зазначено, що виплату пенсії призупинено з 1 травня 2022 року на підставі заяви власника у зв`язку із закриттям поточного рахунку в АТ «Ощадбанк».

Кошти за період з 1 квітня 2017 року по 30 квітня 2022 року в загальній сумі 451 542,41 грн нараховані на виконання рішення суду, обліковуються в Головному управлінні та будуть виплачені на умовах окремого Порядку № 1165 після затвердження відповідних бюджетних призначень.

Оскільки в добровільному порядку дана заборгованість не погашена, позивач звернувся до суду із даним позовом (а.с. 1-5).

У відзиві на позов позивача Головне управління просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, обґрунтовуючи це наступним.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні та отримує пенсію.

Заборгованість за період з 1 квітня 2017 року по 30 квітня 2022 року нарахована на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 3 серпня 2021 року в розмірі 451 542,41 грн та обліковується в управлінні.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» визначено що, суми пенсій, які не виплачено за період до місяця їх відновлення обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Наведена норма не суперечить ані Конституції України, ані законодавству у сфері пенсійного забезпечення, зокрема Закону № 1058-IV, статтею 47 якого прямо передбачено повноваження саме Кабінету Міністрів України визначати порядок виплати пенсій.

10 листопада 2021 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 1165 «Про затвердження Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території».

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2021 року № 1165 затверджено Порядок виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території».

Згідно цього Порядку пенсійні виплати за минулий період, у тому числі нараховані на виконання рішень суду, що набрали законної сили, проводитимуться отримувачам за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів державного бюджету України на відповідний рік.

У затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 17 лютого 2021 року № 126 (зі змінами) бюджеті Пенсійного фонду України на 2021 рік виплат за минулий час внутрішньо переміщеним особам не передбачено.

Пенсійні виплати за минулий період згідно з цим Порядком проводитимуться щомісяця отримувачам, яких включено до переліку станом на 1 січня відповідного року.

З урахуванням викладеного, управління вважає, що оскільки Головним управлінням не допущені порушення при здійсненні владних повноважень відносно позивача, то підстави для задоволення позовних вимог відсутні (а.с. 25-26).

Ухвалою суду від 5 вересня 2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), визначено строк звернення до суду із даним позовом таким, що не пропущений (а.с. 20-21).

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , є громадянином України та внутрішньо переміщеною особою, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , є інвалідом 2 групи відповідно до довідки МСЕК серії ДОН-04 № 010674 від 15 березня 2005 року (а.с. 8-13, 15-16).

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , зареєстроване місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, є суб`єктом владних повноважень та належним відповідачем у справі (а.с. 25, 29).

Позивач перебуває на обліку у відповідача як внутрішньо переміщена особа та отримує пенсію (а.с. 25-26).

З 1 квітня 2017 року виплата пенсії позивачу була припинена (а.с. 14).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 3 серпня 2021 року по справі № 200/8180/21, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду набрало чинності 15 листопада 2021 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії управління щодо припинення нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 починаючи з 1 квітня 2016 року, зобов`язання управління провести виплату заборгованості по пенсії ОСОБА_1 , яка виникла з 1 квітня 2016 року задоволено частково: визнано протиправними дії Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управлінням Пенсійного фонду України Донецької області щодо припинення нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 з 1 квітня 2017 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з 1 квітня 2017 року та сплатити заборгованість по пенсії починаючи з 1 квітня 2017 року […] (а.с. 30-33).

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року зазначене рішення суду першої інстанції залишено без змін (а.с. 34-40).

18 серпня 2022 року позивач через свого представника, адвоката Гуревича Р.Г., звернувся із запитом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо заборгованості з пенсії (зв.бік а.с. 1, а.с. 14).

Листом від 23 серпня 2022 року (вих. № 0500-1502-8/51431) відповідач повідомив адвокатові, що управлінням на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 3 серпня 2021 року № 200/8180/21 поновлено нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з 1 квітня 2017 року. З 1 травня 2022 року виплату пенсії призупинено у зв`язку із закриттям поточного рахунку в АТ «Ощадбанк» на підставі заяви власника. Також зазначено, що нарахована на виконання рішення суду пенсія за період з 1 квітня 2017 року по 30 квітня 2022 року в сумі 451 542,41 грн обліковується з Головному управлінні та буде виплачена виплачені на умовах окремого Порядку № 1165, після затвердження відповідних бюджетних призначень (а.с. 14, 25-26).

Будучи не згодним із не виплатою йому заборгованості з пенсії, нарахованої на виконання Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 3 серпня 2021 року по справі № 200/8180/21, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Суд вважає за необхідне зауважити, що в межах даної справи позивачем не оскаржується припинення нарахування та виплати йому пенсії з 1 травня 2022 року.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходив з наступного.

Приписами ст. 129-1 Конституції України встановлено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Положеннями ст. 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Суд зазначає, що Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013, у Рішенні від 26 червня 2013 року звернув увагу, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Європейський суд з прав людини в п. 40 Рішення у справі "Горнсбі проти Греції" зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", п. 68).

Конституційний Суд України, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, Рішення у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004року, вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

Таким чином, у відповідності до зазначених правових норм, зокрема, Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 3 серпня 2021 року по справі № 200/8180/21 є обов`язковим до виконання.

З метою належного захисту прав щодо виконання судових рішень законодавцем нормативно врегульовано питання судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах, зокрема, одним із способів судового контролю є порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправною бездіяльності, допущеної суб`єктом владних повноважень - відповідачем по справі (або його правонаступником), на виконання такого рішення суду (ч. 1 ст. 383 КАС України).

Зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. При цьому невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Обраний позивачем у цій справі спосіб захисту - стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з пенсії за період з 1 квітня 2017 року - фактично є одним із способів виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 3 серпня 2021 року (в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виплатити заборгованість з пенсії за період з 1 квітня 2017 року).

Тобто, наразі має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

При цьому наявність спеціальних правових норм КАС України (ст.ст. 382, 383), направлених на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача - шляхом подання адміністративного позову.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

На підставі викладеного вище суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, оскільки спір у даній справі виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що уже були предметом розгляду суду у іншому позовному провадженні, проте, на стадії виконання такого судового рішення.

Вищезазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постановах від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15, від 3 квітня 2019 року по справі № 820/4261/18, від 21 грудня 2020 року по справі № 440/1810/19.

Керуючись ст.ст. 238, 239, 241-243, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В АЛ И В:

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення коштів - закрити.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення до адміністративного суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.П. Волгіна