Справа № 420/10070/22
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2022-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради в особі Управління соціального захисту населення в Суворовському районі м. Одеси про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради в особі Управління соціального захисту населення в Суворовському районі м. Одеси про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачу у встановлені статусу особи з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи та видачі відповідного посвідчення, зобов`язання відповідача встановити позивачу статус особи з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи та видати відповідне посвідчення відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу - відповіді на відзив.

Позов обґрунтований позивачем тим, що він є особою з інвалідністю IІ групи інвалідність якого пов`язана з виконанням службового обов`язку.

Позивач працював на службі в МВС України з жовтня 1995 року по 25.04.2006 року. Під час виконання службових обов`язків 22.03.1997 року, сержант міліції Центрального РВ ОМУ УМВС України в Одеській області ОСОБА_1 , намагаючись затримати злочинців, одержав від них тяжке тілесне ушкодження у вигляді відкритої черепно мозкової травми. Отримання зазначених травм в сукупності призвели до погіршення стану позивача, та як наслідок отримання ним спочатку ІІІ групи інвалідності, а згодом ІІ групи, причини якої пов`язані з виконанням службових обов`язків. 12.01.2022 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо продовження терміну дії посвідчення інваліда війни ІІ групи. Проте, позивачу відмовлено у продовженні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі відповідного посвідчення, оскільки за довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 11.10.2021 року серія 12 ААВ №520952 позивача визнано особою з інвалідністю травма якої пов`язана з виконанням службових обов`язків, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду з цим позовом.

З відзиву Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради на позовну заяву вбачається, що відповідач позов не визнає, зазначає, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи. Згідно із довідкою до акту огляду медико-соціальної експертної комісії від 28.12.2021 року серії 12 ААВ №520952 ОСОБА_1 визнано особою з інвалідністю, травма пов`язана з виконанням службових обов`язків. Позивач не може вважатися особою з інвалідністю внаслідок війни, у зв`язку яз чим йому була надана відповідь листом від 26.01.2022 року №04-М-1352. Одночасно відповідач повідомив, що особи з інвалідністю I та II групи, інвалідність яких настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з виконанням службових обов`язків по охороні громадського порядку, боротьбі із злочинністю та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій підпадають під дію пункту 2 статті 5 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» та мають право на отримання посвідчення ветерана органів внутрішніх справ або ветерана Нацполіції та відповідні пільги.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення проти позову, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 в період часу з жовтня 1995 року по 25.04.2006 року проходив службу в органах внутрішніх справ України.

Під час виконання службових обов`язків 22.03.1997 року, сержант міліції Центрального РВ ОМУ УМВС України в Одеській області ОСОБА_1 , намагаючись затримати злочинців, одержав від них тяжке тілесне ушкодження у вигляді відкритої черепно мозкової травми.

Відповідно до постанови №521 Медичної (Військово-лікарської) комісії від 07.12.2017 року травма гр. ОСОБА_1 , 1975 р.н. перенесена у 1997 році пов`язана з виконанням службових обов`язків.

13.12.2017 року позивачу встановлено ІII групу інвалідності у зв`язку з травмою, пов`язаною з виконанням службових обов`язків та видано довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №887797 та посвідчення інваліда ІІІ групи Серії НОМЕР_1 . Строк дії до 01.01.2019 року.

24.12.2019 року позивачу встановлено ІI групу інвалідності у зв`язку з травмою, пов`язаною з виконанням службових обов`язків та видано довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №722264 та посвідчення інваліда ІІ групи. Строк дії до 01.01.2022 року.

12.01.2022 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо продовження терміну дії посвідчення інваліда війни ІІ групи.

Листом Управління соціального захисту населення в Суворовському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради від 26.01.2022 року №04-М-1352 позивачу відмовлено у задоволенні його заяви, у зв`язку із тим, що за довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 11.10.2021 року серія 12 ААВ №520952 позивача визнано особою з інвалідністю травма якої пов`язана з виконанням службових обов`язків. Враховуючи викладене, права на встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі відповідного посвідчення позивач не має.

Вважаючи відмову відповідача щодо встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі відповідного посвідчення відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», протиправною, позивач звернувся до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19, ст. Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII.

Відповідно до ст. 4, ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.

До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

До осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.

Правила видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранам війни визначаються «Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 року № 302.

Відповідно до п. 2, 3, 7, 10 «Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 року № 302 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на підставі якого надаються відповідні пільги і компенсації.

Особам з інвалідністю внаслідок війни (стаття 7 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом «Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни» та нагрудний знак «Ветеран війни - особа з інвалідністю внаслідок війни».

«Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни», «Посвідчення учасника війни» і відповідні нагрудні знаки, «Посвідчення члена сім`ї загиблого» видаються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад за місцем реєстрації громадянина.

«Посвідчення інваліда війни» видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу 23.12.2021 року встановлено II групу інвалідності, причина інвалідності: пов`язана з виконанням службових обов`язків, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 722264.

При цьому, суд зазначає, що у позивача право на встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни відсутнє, оскільки останній отримав травму, пов`язану з виконанням службових обов`язків, а не під час виконання військового обов`язку.

Суд зазначає, що встановлення медичною комісією групи інвалідності з формулюванням «травма пов`язана з виконанням службових обов`язків», не є безперечною підставою для надання позивачу статусу інваліда війни, оскільки такий статус може бути визначений тільки відповідно до вимог Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Верховний Суд України в постановах від 20.01.2015 року у справі № 21-528а14 та від 06.11.2013 року у справі № 21-377а13 дійшов висновку, що не може вважатися інвалідом війни особа, інвалідність якої не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби в контексті статті 7 Закону №3551-XII (під час воєнних дій), а одержана внаслідок виконання службових обов`язків.

При цьому, віднесення особи до інваліда війни відповідно до ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» безпосередньо пов`язано з визначенням самого поняття «ветеран війни», якими є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.

Таким чином, визначальною ознакою категорії осіб, які відносяться до інвалідів війни, є те, що такі особи безпосередньо брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.

Оскільки травма, яку отримав позивач та внаслідок якої йому встановлено інвалідність, не пов`язана із участю позивача у захисті Батьківщини чи в бойових діях, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для встановлення позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи на підставі п. 2 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не обґрунтовані, не відповідають вимогам законодавства та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради в особі Управління соціального захисту населення в Суворовському районі м. Одеси (вул. Косовська, 2-Д, м. Одеса, 65074, ) про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачу у встановлені статусу особи з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи та видачі відповідного посвідчення, зобов`язання відповідача встановити позивачу статус особи з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи та видати відповідне посвідчення відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.І. Свида

.