Справа № 689/786/22
Суддя: Кульбаба А. В.
Дата ухвалення: 2022-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області
Справа № 689/786/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області у складі:

головуючого - судді Кульбаби А.В.,

за участю: секретаря судового засідання Лебеденко О.М.,

представника позивача адвоката Ксьондзика Ю.Ю.,

представника відповідача, Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, Бєлової В.А.

представника відповідача, Відділення поліції № 3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, - Варваса Р.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ярмолинці в режимі відеоконференції в спрощеному позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділення поліції № 3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідачів про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення. В позові зазначив, що він 29 квітня 2022 року о 14 год. 05 хв. керував своїм транспортним засобом за адресою: смт. Ярмолинці, вулиця Хмельницька, 3/8. Після чого зупинив сів автомобіль для розвантаження невеликої кількості продуктів у магазин. Згодом, як тільки він завантажив продукти харчування, вийшовши на вулицю, побачив двох працівників поліції. Поліцейський підійшов до автомобіля, не представившись та не повідомивши про причину зупинки транспортного засобу, одразу почав вимагати посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Після цього інспектор поліції заявив, що він залишив на стоянку транспортний засіб на тротуарі, не залишивши для пішоходів 2 м. однак, це не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_1 здійснив зупинку транспортного засобу на 3 хвилини задля відвантаження продуктів харчування до магазину, що є не є стоянкою транспортного засобу. Також вказав, що відстань від краю його автомобіля складала більше ніж 3 метри. Ствердив, що звертався із усним клопотання до працівника поліції про залучення адвоката для надання правової допомоги, проте інспектор відхилив його клопотання. Просив поновити йому строк на оскарження постанови, оскільки він пропущений ним з поважних причин.

Представник відповідача, ГУНП в Хмельницькій області, подала відзив на позов, в якому зазначила, що позовну заяву не визнає. Вказала, що постанова винесена з дотриманням вимог КУпАП та Закону України «Про Національну поліцію». Зазначила, що відповідно до підп.. в п. 15.10. ПДР України стоянка забороняється на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м. Інспектор СРПП Відділення поліції № 3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області старший сержант поліції Варвас Р.Я. повідомив, що адміністративне правопорушення було виявлено громадянами, яким заважав транспортний засіб позивача для проходу, так як був розташований на тротуарі, підтвердженням чого є фотознімок з місця вчинення адміністративного правопорушення. Щодо незабезпечення ОСОБА_1 права на захист, то в даному випадку працівник поліції не порушив вимоги ст. 268 КУпАП, оскільки в постанові під п. 8 стоїть підпис позивача про ознайомлення з його правами.

Представник відповідача, відділення поліції № 3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, позовну заяву не визнав. Пояснив, що ним 29 квітня 2022 року. перебуваючи в добовому наряді в смт. Ярмолинці було зафіксовано вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , який здійснив зупинку свого транспортного засобу марки Шкода Октавія д.н.з. НОМЕР_1 у невідповідному місці, а саме: на тротуарі по вулиці Хмельницькій, 3/8, і не залишив для руху пішоходів відстань 2 метри, тим самим порушив п.п. 15.10., 8.4. ПДР України. За результатом розгляду справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, ним було складено постанову серія ЕАО № 5365702 від 29.04.20022 та притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, показав суду, що 29 квітня 2022 року позивач керував своїм транспортним засобом та здійснив зупинку по вулиці Хмельницькій, 3/8, в смт. Ярмолинцях до 3 хвилин. Коли він вийшов з магазину, то поблизу автомобіля стояв працівник поліції, який повідомив про порушення ОСОБА_1 ПДР України. У відповідь позивач пояснив інспектору, що здійснив не стоянку, а зупинку автомобіля. Вважає, що позивач пропустив строк для звернення до суду з поважних причин, оскільки в державі введено воєнний стан, а також напередодні травневих свят (1 і 9 травня 2022 року) було повідомлення про можливий масовий території України з боку російської федерації. Крім цього, позивач працює начальником управління Держпраці у Хмельницькій області і в нього на опрацюванні перебувало дуже багато скарг в той період. Просив поновити позивачу процесуальний строк, оскільки він ним пропущений з поважних причин. Також вказав, що фотознімок, який долучений до відзиву (а.с. 15) не є належним і допустимим доказом, адже з нього не вбачається порушення позивач ПДР України, а також не вказано яким чином його зроблено і на якому пристрої, не зазначені дата та час фотознімку.

Представник відповідача ГУНП в Хмельницькій області в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову, суду пояснила, що постанова від 29.04.2022 року винесена працівником поліції відповідно до чинного законодавства. В даному випадку позивач здійснив не зупинку, а стоянку транспортного засобу. При винесенні постанови інспектором були дотримані права позивача, про що свідчить підпис останнього. З фотознімка, долученого до відзиву, вбачається, що для руху пішоходів залишилось менше, ніж 2 метри. Просила суд залишити позов без розгляду, оскільки позивачем пропущено 10-денний строк звернення до суду без поважних причин.

Представник відповідача, Відділення поліції № 3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, в судовому засіданні позов не визнав, пояснив суду, що 29 квітня 2022 року від перехожих надійшли скарги на те, що по вулиці Хмельницькій, 3/8, припаркований автомобіль Шкода Октавія заважає проходу громадян. Він підійшов до автомобіля, який стояв більше 10 хвилин поблизу магазину і заважав руху пішоходів. Після цього він представився і пояснив порушення ПДР України, на що позивач відповів, що зараз від`їде. Під час винесення постанови він роз`яснив ОСОБА_1 його права та вручив копію постанови. Зазначив, що відеозапис на портативний відео реєстратор (бодікамеру) не здійснювався, а звернення пересічних громадян (перехожих) не фіксувалися.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що адміністративний позов слід задоволити повністю.

Із ксерокопії оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення від 29 квітня 2022 року серія ЕАО № 5365702, що винесена інспектором СРПП Відділення поліції № 3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області старшим сержантом поліції Варвасом Русланом Ярославовичем, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн., за те, що він, ніби то, 29 квітня 2022 року о 14 год. 08 хв.03 сек. в смт. Ярмолинці по вулиці Хмельницькій, 3/8, на автомобілі Шкода Октавія д.н.з. НОМЕР_1 здійснив стоянку на тротуарі, не залишивши для руху пішоходів 2 м, чим порушив п. 15.10. в ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Ця обставина підтверджується копією постанови (а.с. 6).

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно припису ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Так, згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Окрім цього, суд звертає увагу на те, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення особою правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 року по справі № 338/1/17 та від 29.04.2020 року по справі № 161/5372/17.

Водночас, судом встановлено, що в оскаржуваній постанові немає посилання на докази, якими вона обґрунтовується, а саме: на відеозапис, показання свідків тощо.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено фото фіксацію чи відеозапис, така фото фіксація чи відеозапис, згідно з вимогами ст. 74 КАС України, не можуть вважатися належними та допустимими доказами вчинення адміністративного правопорушення. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд в постанові від 13 лютого 2020 року по справі № 524/9716/16-а.

Отже, фотознімок, доданий до відзиву та долучений до матеріалів справи (а.с. 15) не є належним і допустимим доказом по справі.

Згідно частини 1 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. А частина 2 статті 73 КАС зазначає, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні тощо.

При цьому також повинні враховуватися вимоги п. 6 розділу 2, п. 2 розділу 3 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, що затверджена Наказом МВС України 18 грудня 2018 року № 1026, де зазначено, що під час здійснення повноважень поліцейський забезпечує збереження та належні умови експлуатації виданого йому портативного відеореєстратора та не допускає його розряджання.

Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відео реєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Водночас, в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 29.04.2022 року серія ЕАО № 5365702 (п. 7 Постанови), таких відомостей не зазначено, а саме: відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото фіксацію ймовірного порушення позивачем ПДР України (а.с. 6).

Відповідно до статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Зазначена правова позиція сформульована в Постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2021 року (справа № 679/625/21).

Відповідно до припису частини 3 статті 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксований в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак).

Відповідно до п. п. 30. 31. Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 8 липня 2020 року (справа № 463/1352/16-а) Суд зазначає, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень; оскаржувана постанова відповідача не містить опису обставин справи, встановлених під час розгляду справи, до неї не додано жодних доказів, а також пояснень свідків, що свідчили би про наявність у позивача вини у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він притягнутий до відповідальності.

У п.п. 35-37 Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 8 липня 2020 року (справа № 463/1352/16-а) зазначено, що відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Оцінюючи оскаржувану постанову на предмет її обґрунтованості (п. 3 ч. 3 ст. 2 КАС України), суд має констатувати, що працівником Національної поліції факт вчинення правопорушення, в якому звинувачено позивача, жодним чином не зафіксовано та не підтверджено жодним допустимим й належним доказом, що міг бути забезпечений для такого роду порушень правил дорожнього руху. Отже, відповідачем у своїй діяльності порушені принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на одних даних сприйняття співробітників поліції, з яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи (показання свідків, відеофіксація тощо).

Відповідно до пункту 1.10. ПДР України зупинка це припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо). А стоянка це припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

Судом встановлено, що представниками відповідачів не надано суду жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про здійснення останнім стоянки транспортного засобу по АДРЕСА_1 , а, отже, про порушення позивачем вимог п. 1.10. та п. 15.10.в ПДР України.

Таким чином, з огляду на зазначене, у відповідності до припису статті 74 КАС України, суд визнає недопустимим доказом: постанову по справі про адміністративне правопорушення, що винесена старшим сержантом поліції Відділення поліції № 3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельниькій області 29 квітня 2022 року серія ЕАО № 5365702, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП,

Крім цього, пунктом № 30 Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 8 липня 2020 року (справа № 463/1352/16-а) передбачено: «Суд зазначає, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень».

Водночас, перевіривши доводи позивача щодо не роз`яснення йому вимог статті 268 КУпАП та ненадання йому права на захист, суд приходить до висновку, що не було порушено право позивача на захист, гарантоване йому статтею 268 КУпАП. Так, в п. 8 Постанови наявний підпис позивача про ознайомлення останнього з приписом статті 268 КУпАП.

Також суд розцінює критично та не бере до уваги відзив відповідача (а.с. 20-22), оскільки в ньому не наведено жодних належних і допустимих доказів вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оскільки в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України та частини 3 статті 62 Конституції України, відповідачем не надано суду жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили, що винесена інспектором СРПП Відділення поліції № 3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області сержантом поліції Варвасом Русланом Ярославовичем постанова від 29 квітня 2022 року серія ЕАО № 5365702є правомірною, тому постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 29 квітня 2022 року серія ЕАО № 5365702, що винесена СРПП Відділення поліції № 3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області сержантом поліції Варвасом Русланом Ярославовичем, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн., необхідно скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України.

У відповідності до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до частини 2 статті 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у статті 55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини та громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Судом встановлено, що постанова серії ЕАО № 5365702 винесена 29 квітня 2022 року і в той же день копію постанови отримав позивач. До суду представник позивача звернувся з позовом 15 травня 2022 року, тобто з 6-ти денним пропуском строку.

Позивач в позові зазначив, що у зв`язку із введенням в державі воєнного стану, зайнятістю на роботі, а також волонтерством та попередженням про можливі бойові дії на території Хмельницької області 7-9 травня 2022 року, він звернувся за наданням правової допомоги лише 10 травня 2022 року. 13 травня 2022 року представник позивача подав позовну заяв до суду. До того ж, представник позивача зазначив в судовому засіданні, що дійсно на травневі свята 2022 року було попередження про масований обстріл території України з боку росії, тому в ці дні вони намагалися не покидати своє місце проживання. Зазначене твердження представниками відповідачів не спростоване.

Таким чином, суд приходить до переконання, що причини пропуску строку для звернення із адміністративним позовом до суду є поважними, тому позивачу необхідно поновити строк для звернення до суду, оскільки він пропущений ним з поважних причин.

З цього приводу, суд не бере до уваги клопотання представника відповідача, ГУНП в Хмельницькій області, про залишення позову без розгляду у зв`язку із пропущенням процесуального строку, адже таке клопотання подане не у письмовій формі як того вимагає припис ст. 167 КАС України. Крім цього, зазначене клопотання є безпідставним.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, оскільки позов задоволено, тому необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції в Хмельницькій області (29000, м. Хмельницький, вулиця Зарічанська, 7, Код ) на користь позивача судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп., оскільки саме ГУНП в Хмельницькій області є юридичною особою (а.с. 16).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 9, 72-77, 132, 139, 241-246, 286 КАС України,

вирішив:

Адміністративний позов задоволити.

Поновити процесуальний строк позивачу, ОСОБА_1 , щодо оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, що винесена інспектором СРПП Відділення поліції № 3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області старшим сержантом поліції Варвасом Русланом Ярославовичем 29 квітня 2022 року, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 29 квітня 2022 року серія ЕАО № 5365702, винесену інспектором СРПП Відділення поліції № 3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області старшим сержантом поліції Варвасом Русланом Ярославовичем, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції в Хмельницькій області (29000, м. Хмельницький, вулиця Зарічанська, 7, Код ) на користь позивача, ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення суду виготовлений 28 вересня 2022 року.

Суддя А.В. Кульбаба