Справа № 480/899/22
Суддя: С.В. Воловик
Дата ухвалення: 2022-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 вересня 2022 року Справа № 480/899/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Воловика С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/899/22 за позовом ОСОБА_1 до Обласної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках про зобов`язання вчинити дії,
У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Обласної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках (далі - відповідач, Комісія), в якій просить суд:
- зобов`язати Обласну комісію з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках видати ОСОБА_1 довідку №1 від 29.10.2020 року (затвердженої форми Наказом Міністерства соціальної політики від 12.10.2012 №644) про заробітну плату працівників за роботу, пов`язану з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС за період з 03.05.1986 по 08.05.1986, по місцю роботи в Краснопільському районному підприємстві «Агротехсервіс» по відомостях за травень 1986 рік з урахуванням коефіцієнта 3 за 6 діб, в якій буде вказано, що вона видана взамін довідки №162 від 11.04.2014 року, у якій було допущено помилки при розрахунку заробітної плати за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, так як ОСОБА_1 , недоотримав пенсію з вини Обласної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, яка допустила помилки при розрахунку заробітної плати в довідці №162 від 11.04.2014 року.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, у 1986 році з 03.05.1986 по 08.05.1986 виконував обов`язки з ліквідації наслідків аварії як відряджений із Краснопільського ремонтно-транспортного підприємства Краснопільського РАПО Сумської області. За змістом постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. N 1210, якою затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, пенсії особам, які брали участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження. Так, обчислення розміру пенсії позивача проводиться на підставі довідки про заробітну плату, у якій зазначена заробітна плата за 2 дні роботи в зоні небезпеки № 2 із застосуванням кратності 3 та з урахуванням премії за фактично відпрацьовані 2 дні роботи, натомість позивач перебував у зоні відчуження 6 днів. На звернення до відповідача з питання заміни довідки про заробітну плату в зоні відчуження у 1986 році отримав відмову.
Не погоджуючись з вказаною відмовою відповідача, позивач звернувся до суду. Так, рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 14.09.2020 у справі №480/4200/20 позовні вимоги ОСОБА_1 до Обласної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, Сумської обласної державної адміністрації про зобов`язання вчинити дії задоволено. Зобов`язано Обласну комісію з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках надати ОСОБА_1 довідку (за формою, затвердженою наказом Міністерства соціальної політики від 12.10.2012 № 644) про заробітну плату працівників за роботу, пов`язану з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, за період з 03.05.1986 по 08.05.1986 за місцем роботи в Краснопільському районному підприємстві "Агротехсервіс" по відомостях за травень 1986 року з урахуванням коефіцієнта 3 за 6 діб.
На виконання рішення суду, відповідачем надано довідку про заробітну плату №1 від 29.10.2020, але не вказано, що довідка №1 від 29.10.2020 видана взамін довідки №162 від 11.04.2014, у якій було допущено помилки по розрахунку заробітної плати за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, що вплинуло на розмір пенсії з 2014 по 2020 рік.
В подальшому, позивач звернувся до відповідача із заявою про заміну довідки, однак отримав відмову, обґрунтовану тим, що довідка №1 від 29.10.2020 видана на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14.09.2020 у справі №480/4200/20, яким зобов`язано видати довідку про заробітну плату працівників за роботу, пов`язану з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, за період з 03.05.1986 по 08.05.1986 за місцем роботи в Краснопільському районному підприємстві "Агротехсервіс" по відомостях за травень 1986 року з урахуванням коефіцієнта 3 за 6 діб. Інші зобов`язання вказаним рішенням суду не визначені.
Позивач вважає таку відмову суб`єкта владних повноважень протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства.
Ухвалою суду від 21.01.2022 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження по справі № 480/899/22, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлені строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.
Відповідач з позовними вимогами не погодився, у відзиві на позовну заяву зазначив, що діяв у межах та спосіб, визначений нормами чинного законодавства.
Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, інвалідом III групи та віднесений до категорії 1 громадян-учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та захворювання якого пов`язане з наслідками Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням учасника ліквідації аварії на ЧАЕС серії НОМЕР_1 та пенсійним посвідченням серії НОМЕР_2 .
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 14.09.2020 у справі №480/4200/20 позовні вимоги ОСОБА_1 до Обласної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, Сумської обласної державної адміністрації про зобов`язання вчинити дії задоволено. Зобов`язано Обласну комісію з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках надати ОСОБА_1 довідку (за формою, затвердженою наказом Міністерства соціальної політики від 12.10.2012 № 644) про заробітну плату працівників за роботу, пов`язану з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, за період з 03.05.1986 по 08.05.1986 за місцем роботи в Краснопільському районному підприємстві "Агротехсервіс" по відомостях за травень 1986 року з урахуванням коефіцієнта 3 за 6 діб.

На виконання рішення суду, відповідачем надано довідку про заробітну плату №1 від 29.10.2020.

В подальшому, позивач звернувся до відповідача із заявою про заміну довідки, однак отримав відмову, обґрунтовану тим, що довідка №1 від 29.10.2020 видана на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14.09.2020 у справі №480/4200/20, яким зобов`язано видати довідку про заробітну плату працівників за роботу, пов`язану з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, за період з 03.05.1986 по 08.05.1986 за місцем роботи в Краснопільському районному підприємстві "Агротехсервіс" по відомостях за травень 1986 року з урахуванням коефіцієнта 3 за 6 діб. Інші зобов`язання вказаним рішенням суду не визначені.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

За змістом статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В контексті завдань адміністративного судочинства (ст. 2 КАС України) звернення до суду є способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача. Тому особа повинна довести, а суд - встановити, що їй належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких вона звернулася до суду. Права, свободи та законні інтереси, які належать конкретній особі (особам) є предметом судового захисту.

Пунктом 9 частини 5 статті 160 КАС України передбачено, що у позовній заяві повинно бути обґрунтовано порушення оскаржуваним рішенням, дією чи бездіяльністю прав, свобод або інтересів позивача.

Отже, адміністративне судочинство спрямоване на справедливе вирішення судом спорів з метою захисту саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин.

Обов`язковою умовою визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень є доведеність позивачем порушених його прав та інтересів рішенням суб`єкта владних повноважень.

Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення, що не дозволяє скаржитися щодо певних обставин абстрактно лише тому, що заявник вважає, що рішення начебто впливає на його правове становище. Неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб`єктивне право особи та її юридичний обов`язок.

Відтак, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах. Для відновлення порушеного права у зв`язку із прийняттям рішення суб`єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав.

Порушення вимог законодавства рішенням чи діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх судом протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушення саме його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями чи рішенням з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства.

Звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Відсутність порушеного права та неправильний спосіб захисту встановлюються при розгляді справи по суті і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладених в постановах Верховного Суду.

Правова позиція щодо обов`язкової умови надання правового захисту судом, як то наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду, висловлена Верховним Судом України у постановах від 15.12.2015 року у справі №21-5361а15 та від 01.12.2015 року у справі №21-3222а15.

У даному спорі позивачем не наведено обґрунтованих мотивів та не надано відповідних доказів, яким чином оскаржувані дії порушують його права, тобто породжують, змінюють або припиняють його права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

При цьому, позивач також не зазначає, в чому полягає порушення його законних інтересів.

Заінтересованість повинна мати правовий характер, який виявляється в тому, що рішення суду повинно мати правові наслідки для позивача.

Заінтересованість повинна мати об`єктивну основу. Юридична заінтересованість не випливає з факту звернення до суду, а повинна передувати йому. Тому для відкриття провадження у справі недостатньо лише твердження позивача, наведеного у позовній заяві, про порушення права, свободи або законного інтересу.

За своїм смисловим навантаженням термін «законний інтерес» є тотожним «охоронюваному законом інтересу», оскільки саме законність обумовлює надання інтересу правової охорони.

Поняття законного (охоронюваного законом) інтересу міститься в рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 у справі № 1-10/2004, згідно з яким поняття "охоронюваний законом інтерес" у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Ознаки, притаманні законному інтересу, визначені у рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 у справі № 1-10/2004. Поняття "охоронюваний законом інтерес" означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом.

Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Розмежовуючи суб`єктивне право, і пов`язаний з ним інтерес, Конституційний Суд України зазначає, що перше є особливим дозволом, тобто дозволом, що відображається у відомій формулі: "Дозволено все, що передбачено у законі", а друге - простим дозволом, тобто дозволом, до якого можна застосовувати не менш відоме правило: "Дозволено все, що не забороняється законом". Інтерес, навіть перебуваючи під охороною закону чи права, на відміну від суб`єктивного права, не має такої правової можливості, як останнє, оскільки не забезпечується юридичним обов`язком іншої сторони.

Це прагнення у межах сфери правового регулювання до користування якимось конкретним матеріальним або нематеріальним благом. Відмінність такого блага від блага, яке охоплюється змістом суб`єктивного права, полягає в тому, що користування благом, на яке особа має право, визначається можливістю в рамках закону, а до якого має законний інтерес - без вимог певних дій від інших осіб або чітко встановлених меж поведінки.

З огляду на вимоги статтей 2, 5 КАС України, об`єктом судового захисту в адміністративному судочинстві є не будь-який законний інтерес, а порушений суб`єктом владних повноважень.

Для визначення інтересу як об`єкту судового захисту в порядку адміністративного судочинства, окрім загальних ознак інтересу, він повинен містити спеціальні, визначені КАС України ознаки. Якщо перша група ознак необхідна для віднесення тієї чи іншої категорії до інтересу, то друга - дозволяє кваліфікувати такий інтерес як об`єкт судового захисту в адміністративному судочинстві.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Зі змісту наведеної правової норми випливає, що судовому захисту в адміністративному судочинстві підлягає законний інтерес, який має такі ознаки: (а) має правовий характер, тобто перебуває у сфері правового регулювання; (б) пов`язаний з конкретним матеріальним або нематеріальним благом; (в) є визначеним. Благо, на яке спрямоване прагнення, не може бути абстрактним або загальним. У позовній заяві особа повинна зазначити, який саме її інтерес порушено та в чому він полягає; (г) є персоналізованим (суб`єктивним). Тобто належить конкретній особі - позивачу (на це вказує слово «її»); (д) суб`єктом порушення позивач вважає суб`єкта владних повноважень.

Обставинами, що свідчать про очевидну відсутність у позивача законного інтересу (а отже і матеріально-правової заінтересованості), є: (а) незаконність інтересу - його суперечність Конституції, законам України, принципам права; (б) не правовий характер вимог - вимоги не породжують правових наслідків для позивача. Це виключає можливість віднесення спору до «юридичного» відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України; (в) встановлена законом заборона пред`явлення позову на захист певного інтересу; (г) коло осіб, які можуть бути позивачами, прямо визначено законом, і позивач до їх числа не належить (це свідчить про відсутність матеріальної правоздатності); (д) позивач звернувся за захистом інтересів інших осіб - держави, громади, фізичної або юридичної особи без відповідних правових підстав або в інтересах невизначеного кола осіб.

У разі встановлення обставин, що свідчать про очевидну відсутність законного інтересу (матеріально-правової заінтересованості), адміністративний суд не має юрисдикції для розгляду справи і відмовляє у відкритті адміністративного провадження. Якщо ж очевидних ознак відсутності матеріально-правової зацікавленості на стадії відкриття провадження не встановлено, суд, за наявності інших законних передумов, відкриває провадження. Якщо очевидні ознаки відсутності матеріально-правової зацікавленості виявлені після відкриття провадження, суд має право закрити провадження. Оскільки йдеться про обмеження доступу до судочинства, очевидність відсутності у позивача законного інтересу повинна бути поза межами обґрунтованого сумніву. Якщо такий сумнів є, він повинен тлумачитися на користь позивача, а отже у цьому випадку суд повинен розглянути справу по суті.

Законний інтерес може бути захищено судом, якщо позивач вважає, що його законний інтерес, за захистом якого він звернувся до суду: а) порушено (щодо протиправних діянь, які мали місце і припинилися) або б) порушується (щодо протиправних діянь, які тривають); або в) створюються перешкоди для його реалізації (щодо протиправних діянь, які тривають і є перешкодами для реалізації права в теперішньому або в майбутньому часі) або г) мають місце інші ущемлення законних інтересів.

З наведеного слідує необхідність з`ясування судом обставин, що свідчать про порушення інтересу. Позивач повинен довести, що він має законний інтерес і є потерпілим від порушення цього інтересу з боку суб`єкта владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем, на виконання рішення суду від 14.09.2020 у справі №480/4200/20, видано довідку №1 від 29.10.2020 про заробітну плату працівників за роботу, пов`язану з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, за період з 03.05.1986 по 08.05.1986 за місцем роботи в Краснопільському районному підприємстві "Агротехсервіс" по відомостях за травень 1986 року з урахуванням коефіцієнта 3 за 6 діб.

Суд не вбачає, яким саме чином порушені права позивача не зазначенням в довідці №1 від 29.10.2020, що остання видана взамін довідки №162 від 11.04.2014, у якій було допущено помилки по розрахунку заробітної плати за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, що вплинуло на розмір пенсії з 2014 по 2020 рік, а відтак, факт зазначення вказаних відомостей у довідку жодним чином не захистить права позивача на отримання пенсії в більшому розмірі.

Оскільки позивач не зазначив, яким саме чином порушені його права та законні інтереси, не надав жодного обґрунтування негативного впливу оскаржуваних дій та довідки на конкретні реальні індивідуально виражені права, свободи чи інтереси позивача, то це свідчить про відсутність предмету захисту у суді, що фактично вказує на безпредметність заявленого позову.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Обласної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках про зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Воловик