Справа № 580/2536/22
Суддя: Марина БІЛОНОЖЕНКО
Дата ухвалення: 2022-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2022 року справа № 580/2536/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Білоноженко М.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ФОП ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ФОП ОСОБА_1 (далі - позивач) до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач), в якій просить:

- скасувати як протиправну постанову Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 14.12.2021 р. №303619 про накладення на ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що за результатами зважування посадовою особою відповідача була складено Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, відповідно до якого встановлено перевищення дозволених вагових параметрів більш ніж на 10%, за наслідками чого прийнято спірну Постанову про накладення штрафу. Позивач вважає її протиправною та зазначає що проведена перевірка є неправомірною, оскільки спеціальним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері здійснення державного контролю (включаючи й безпеку на транспорті) є Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», натомість в спірному випадку інспектори відповідача не ставили до відома керівника або заступника щодо проведення заходів державного нагляду відносно суб`єкта господарювання - позивача, а також в порушення ч.12 ст.4 цього Закону перед початком заходів (перевірок) позивача не внесли відповідних записів у відповідні облікові відомості водіїв автотранспортного підприємства про початок перевірки. Також у акті перевірки від 01.11.2021 р. не вказано жодного реквізиту направлень посадових осіб Укртрансбезпеки на проведення заходу державного нагляду (контролю) відносно ФОП ОСОБА_1 , а керівник позивача на дату проведення відповідачем перевірок взагалі не вирішував питання щодо допуску посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходу державного нагляду (перевірки) на об`єкті надання послуг з перевезення пасажирів. Посадові особи Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки взагалі не мали при собі жодного направлення на проведення перевірки позивача, направлення на перевірку не вручались уповноваженому представнику позивача, посадові особи не мали при собі сигнального диску та індивідуальної печатки для оформлення матеріалів рейдової чи позапланової перевірки, а також не складали жодного акту про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних/вагових параметрів, або довідку про результати здійснення габарит не користувались, а керувались власними спостереженнями «на око» й внутрішніми переконаннями, що не відповідає нормам законодавства та є істотним порушенням при фіксації порушення позивачем габаритних норм. Вказано, що вантажовідправником (власником) вантажу було ТОВ «Трайгон Фармінг», яке використовувало вантажний автомобіль DAF д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом LAG д.н.з. НОМЕР_2 , для перевезення вантажу массою брутто 42 тони 760 кг (42,760 тон) на користь ТОВ «Укрелеваторпром» (згідно ТТН від 01.11.2021р №92), у зв`язку із чим позивачу незрозуміло, яким чином інспектор Укртрансбезпеки Талашов О.І. дійшов висновку про належність вантажного автомобіля та самого вантажу ФОП ОСОБА_1 , вказано, що під час проведення перевірки посадовими особами відповідача не було з`ясовано та не встановлено належними доказами особу автомобільного перевізника, не витребувано товарно-транспорту накладну, яка є основним документом на перевезення вантажів та інші документи щодо перевезення вантажу, а інспекторами Укртрансбезпеки при фіксації факту перевищення вагового нормативного параметру дозволило подальший рух ТЗ, що суперечить п.п. 21-24 Порядку №879, и.2.4-2 ПДР (що на думку позивача викликає обгрунтовані сумніви у наявності факту самого факту порушення).

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 15.07.2022р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

08.08.2022р., до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні адміністративного позову відмовити, зазначивши при цьому, що перевіркою встановлено перевищення встановлених п. 22.5 ПДР вагових норм становить 11,36%, навантаження на одиночну вісь 12,25 т. при нормативно допустимому 11 т., про що складено акт проведення перевірки №317420 від 01.11.2021 року. Вказано, що всі матеріали перевірки складалися в присутності водія позивача, з якими він ознайомився, але від підпису, дачі пояснень та отримання довідки відмовився. Зазначено, що дія Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів державного нагляду (контролю) за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, під час рейдових перевірок (перевірок на дорозі), що проводяться з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про автомобільний транспорт", у зв`язку із чим доводи позивача щодо неправомірності перевірки вважає необгрунтованими. Зазначено, що при проведенні рейдових перевірок внесення записів «у відповідні облікові відомості водіїв» ніяким чинним нормативно-правовими актами на передбачене, жодним нормативно-правовим актом не передбачено і те, що керівник позивача перед початком заходів повинен вирішувати питання щодо допуску посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходу. Рейдові перевірки здійснюються без будь-яких попередніх повідомлень та якихось допусків посадових осіб до проведення заходів. Направлення на перевірку не було вручено уповноваженій особі представника позивача, оскільки при здійсненні рейдової перевірки це не передбачено жодним нормативно-правовим актом. Обов`язкове зазначення в Акті вантажовідправника та вантажоодержувача про що зазначає Позивач, не передбачено нормами чинного законодавства. Водій транспортного засобу відмовився від підпису в Акті № 317420 проведення перевірки додерж не користувались, а керувались власними спостереженнями «на око» й внутрішніми переконаннями, що не відповідає нормам законодавства та є істотним порушенням при фіксації порушення позивачем габаритних норм. Вказано, що вантажовідправником (власником) вантажу було ТОВ «Трайгон Фармінг», яке використовувало вантажний автомобіль DAF д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом LAG д.н.з. НОМЕР_2 , для перевезення вантажу массою брутто 42 тони 760 кг (42,760 тон) на користь ТОВ «Укрелеваторпром» (згідно ТТН від 01.11.2021р №92), у зв`язку із чим позивачу незрозуміло, яким чином інспектор Укртрансбезпеки Талашов О.І. дійшов висновку про належність вантажного автомобіля та самого вантажу ФОП ОСОБА_1 , вказано, що під час проведення перевірки посадовими особами відповідача не було з`ясовано та не встановлено належними доказами особу автомобільного перевізника, не витребувано товарно-транспорту накладну, яка є основним документом на перевезення вантажів та інші документи щодо перевезення вантажу, а інспекторами Укртрансбезпеки при фіксації факту перевищення вагового нормативного параметру дозволило подальший рух ТЗ, що суперечить п.п. 21-24 Порядку №879, и.2.4-2 ПДР (що на думку позивача викликає обгрунтовані сумніви у наявності факту самого факту порушення). подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

На підставі направлення на рейдову перевірку від 26.10.2021р. №026522 службовими особами Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки 01.11.2021р. на автомобільній дорозі М-05 Київ-Одеса (км. 452-811) Одеська область здійснено перевірку транспортного засобу марки DAF д.н НОМЕР_3 з напівпричіпом марки LAG, д.н. НОМЕР_2 , які згідно свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , НОМЕР_5 належить ОСОБА_1 .

За наслідками перевірки складено Акт проведення перевірки від 01.11.2021р. №317420 (далі Акт перевірки), в якому встановлено здійснення перевезення вантажу з перевищенням встановлених законодавством вагових норм на 11,36% (навантаження на одиночну вісь 12,25 т. при допустимих 11т), чим порушено вимоги ч.1 абз.15, відповідальність за які передбачена 60 ЗУ Про автомобільний транспорт.

Також 01.11.2021р. посадовою особою Укртрансбезпеки, при здійсненні габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки DAF д.н НОМЕР_3 з напівпричіпом марки LAG, д.н. НОМЕР_2 складено Акт №0055773 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, яким встановлено, осьові навантаження, зокрема на одиночну вісь 12,25 т., а також встановлено фактичну повну масу 42,87т. Також складено довідку від 01.11.2021р. про результати здійснення габаритно-вагового контролю.

Від підписання вказаних Актів водій ТЗ відмовився, про що зазначено у вказанах Актах.

23.11.2021р. Державною службою України з безпеки на транспорті (Центральне міжрегіональне Управління Укртрансбезпеки) видано повідомлення про розгляд справи за наслідками здійснення 01.11.2021р. державного контролю на автомобільному транспорті на 14.12.2021р.

14.12.2021р. Центральним міжрегіональним Управлінням Укртрансбезпеки прийнято постанову №303619 про застосування адміністративно-господарського штрафу згідно абз. 15 ч.1 ст. 60 ЗУ Про автомобільний транспорт в сумі 17000,00 грн.

Вважаючи оскаржувану постанову протиправною, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначено Законом України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-III (далі Закон №2344-III).

Статтею 1 Закону № 2344-III, визначено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Постановою КМУ №1567 від 08.11.2006р. затверджено Порядок (далі - Порядок №1567), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

За змістом п.п. 2-4 Порядку №1567, державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Відповідно до ст. 6 Закону №2344-III, у разі проведення рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Відповідно до п.п. 12-15 Порядку №1567, рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується керівником Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.

Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Згідно п.16 Порядку №1567, рейдова перевірка може проводитися однією посадовою особою Укртрансбезпеки.

Габаритно-ваговий контроль проводиться двома посадовими особами Укртрансбезпеки або однією посадовою особою Укртрансбезпеки із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю.

Під час проведення рейдової перевірки можливе, серед іншого, здійснення габаритно-вагового контролю.

Згідно ст. 48 Закону №2344-III, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 (далі Правила №30) передбачено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до п.22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306 (далі ПДР), за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Відповідно до п.4 Правил №30 рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу здійснюється відповідно до Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" через центри надання адміністративних послуг.

Дозвіл оформлюється уповноваженим підрозділом Національної поліції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично-дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв`язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Згідно пунктів 5, 6, 7 Правил №30 передбачено, що рух транспортних засобів та їх составів загальною масою до 40 тонн включно, якщо вони не є великогабаритними і контейнеровозів загальною масою до 46 тонн включно та заввишки від поверхні дороги до 4,35 метра включно (на встановлених Укравтодором, Укртрансбезпекою і Національною поліцією маршрутах, які погоджено з організаціями, зазначеними в пунктах 9-13 цих Правил), здійснюється без дозволу.

Дозвіл видається: уповноваженим підрозділом Національної поліції - у разі виїзду за межі України або в`їзду на територію України виключно великогабаритними транспортними засобами; уповноваженими підрозділами Національної поліції в областях, м. Києві, а також Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, - якщо маршрут пролягає в межах Автономної Республіки Крим, області, між областями або між Автономною Республікою Крим, мм. Києвом і Севастополем та іншими адміністративно-територіальними одиницями.

Дозвіл видається на одноразовий проїзд великогабаритного та великовагового транспортного засобу. У разі здійснення постійних проїздів по одному маршруту тим самим транспортним засобом дозвіл може видаватися на кілька проїздів, але не більше ніж на три місяці.

Відповідно до пункту 25 Правил №30 забороняється проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів без дозволу, зазначеного у пункті 4 цих Правил, або документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, що повинні знаходитися у водія і пред`являтися на вимогу уповноважених осіб.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р. №879 затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі Порядок №879), відповідно до п.п.3-5-1 п.2 якого, великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки;

Габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів;

Дозвіл на рух - єдиний уніфікований документ, що видається уповноваженим органом відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. №30 "Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами", після внесення в установлених порядку і розмірі плати за проїзд таких транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, в якому визначаються умови експлуатації транспортних засобів протягом певного часу за встановленим маршрутом і який дає право на проїзд за таких умов.

Відповідно до п.п.15,16,18, 20 Порядку №879, контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.

За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Згідно п.6 Порядку №879, габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

З аналізу вказаних положень Порядку №879 вбачається, що при здійсненні габаритно-вагового контролю здійснюється перевірка відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Пунктами 12, 13 Порядку №879 визначено, що вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Відповідно до п.п. 20,21 Порядку №1567, виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Відповідно до абз. 15 ч.1 ст.60 Закону №2344-III, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу положень абз.15 ч.1 ст.60 Закону №2344-III, вбачається, що автомобільний перевізник, у разі перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень більше ніж на 10%, повинен мати дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, у тому числі у разі перевезення подільного вантажу.

При вирішенні даного спору по суті, суд зазначає наступне.

Як встановлено вище судом, за наслідками рейдової перевірки транспортного засобу позивача марки DAF д.н НОМЕР_3 з напівпричіпом марки LAG, д.н. НОМЕР_2 , складено Акт перевірки від 01.11.2021р. №317420 та Акт №0055773 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, в якому встановлено здійснення перевезення вантажу з перевищенням встановлених законодавством вагових норм понад 10% на одиночну вісь, фактична вага якої склала 12,25 т., при дозволених 11т., чим порушено вимоги ч.1 абз.15, відповідальність за які передбачена 60 ЗУ Про автомобільний транспорт, в зв`язку із чим віднесено його до великовагового.

При цьому, посадовими особами встановлено відсутність дозволу на рух великовагового транспортного засобу, що стало підставою для прийняття оскаржуваної постанови.

Надавши оцінку посиланням позивача наведеним у позові, суд зазначає наступне.

Позивач звертає увагу на порушення положень Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, оскільки не ставили до відома керівника про проведення заходів державного нагляду, а керівник позивача не вирішував питання щодо допуску посадових осіб відповідача до перевірки. При цьому, посадові особи взагалі не мали при собі жодного направлення на перевірку позивача, не мали при собі сигнального диску та індивідуальної печатки для оформлення матеріалів рейдової чи позапланової перевірки, а також не складали жодного акту про результати проведення рейдової перевірки.

З приводу вказаних посилань, суд зазначає, що засади організації та діяльності автомобільного транспорту, а також процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт врегульовано Законом України «Про автомобільний транспорт» та Постановою КМУ №1567, відтак спірні правовідносини врегульовано положеннями спеціального законодавства. При цьому як вже зазначалось вище, згідно приписів ст. 6 Закону №2344-III при проведенні рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується, у зв`язку із чим посилання позивача на положення Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності суд вважає необгрунтованими.

Стосовно правових підстав проведеної перевірки, то як встановлено вище судом рейдову перевірку 01.11.2021р. здійснено посадовими особами відповідача згідно направлення на рейдову перевірку №026522 від 26.10.2021р. (виданого на підставі затвердженого Південним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки щотижневого графіку проведення рейдових перевірок.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку про наявність у відповідача правових підстав для проведення перевірки,

Посилання позивача, що у акті перевірки від 01.11.2021 р. не вказано жодного реквізиту направлень посадових осіб Укртрансбезпеки на проведення заходу державного нагляду (контролю) відносно ФОП ОСОБА_1 вважає необгрунтованими, оскільки відомості про направлення на перевірку вказано у Акті перевірки.

Посилання позивача про те, що позивачу не вручалося докази виміру, або зважування транспортного засобу де б зазначалися результати здійснення габаритно-вагового контролю, у контексті порушення його прав, суд вважає необгрунтованими, оскільки результати зважування зафіксовані у Актах від 01.11.2021р., від отримання яких позивач відмовився, про що зазначено перевіряючими у Актах.

Стосовно доводів позивача, що посадові особи не мали при собі сигнального диску та індивідуальної печатки для оформлення матеріалів рейдової чи позапланової перевірки, а також не складали жодного акту про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних/вагових параметрів, або довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю, суд зазначає, що вказані позивачем обставини не підтверджено жодними доказами, що наявні у матеріалах справи. Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Крім того, відповідно до ч.4 ст. 161 КАС України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

З огляду на відсутність жодних доказів на підтвердження доводів зазначених позивачем, суд доходить висновку про їх не обгрунтованість.

Із вказаних підстав суд вважає також необгрунтованими посилання позивача, що посадові особи відповідача зупиняли вантажний автомобіль без пред`явлення відповідних документів, погрожуючи водію ОСОБА_1 негативними наслідками (накладення штрафу, позбавлення посвідчення водія, якщо останній не підпише матеріали перевірки від 01.11.2021р.

Стосовно доводів позивача, що перевірячі не викликали на місце проведення перевірки представників адміністрації ТОВ «ТРАЛ СЕРВІС», ТОВ «Трайгон Фармінг» чи ТОВ «Укрелеваторпром», не зафіксували за засоби фото,- відео фіксації обставини вчинення відповідачем порушення п.22.5 ПДР, суд зазначає, що виклик на місце здійснення рейдової перевірки представників автомобільного перевізника, відправника чи вантажоодержувача не відноситься до повноважень працівників Укртрансбезпеки, а фото/ відеофіксація перевірки, відповідно до абз.3 п.16 Порядку 1567, є правом, а не обов`язком інспекторів Укртрансбезпеки, у зв`язку із чим вказані посилання не призводять до неправомірності проведеної перевірки.

Щодо посилань позивача, що про результати перевірки транспортного засобу посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, слід зазначити, що згідно ст. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт» дорожній лист не відноситься до переліку документів, який повинен бути у водія при здійсненні вантажних перевезень і надаватися на вимогу перевіряючого. Крім того позивач до своєї позовної заяви не надає копії дорожнього листа, який був в наявності у водія на момент перевірки та був наданий інспекторам.

Стосовно твердження позивача, що у матеріалах перевірки відсутнє зазначення відомостей про вимірювальне обладнання, яким здійснювалося зважування транспортного засобу слід зазначити наступне.

З матеріалів справи судом вбачається, що засіб зважувальної техніки, що входить до габаритно-вагового комплексу та за допомогою якого здійснювалося зважування транспортного засобу Позивача, а саме Ваги автомобільні електронні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі типу AR-WIM зав №0011094, є сертифікованим, відповідають вимогам ДСТУ OIML R 134-1:2010 "Прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь" (згідно Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 26.05.2021р. чинне до 26.05.2022р.

З урахуванням зазначеного, судом вбачається, що перевірка та зважування транспортного засобу позивача здійснено належним та повіреним засобом зважувальної техніки, у зв`язку із чим доводи позивача, що встановлене перевантаження може бути допустимою похибкою вагового комплексу, а не фактичним перенавантаженням автомобіля суд вважає необгрунтованим.

В свою чергу, обов`язок посилання на дане обладнання в акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, у матеріалах перевірки не передбачено жодним нормативно-правовим актом, тому посилання позивача на відсутність зазначення у матеріалах перевірки засобів вимірювання суд також вважає необгрунтованими.

Стосовно доводів позивача, що після проведення перевірки будь-які заходи, щодо заборони подальшого руху транспортного засобу та зобов`язання розвантажити вантаж з боку контролюючих органів не здійснювались, суд зазначає наступне

Відповідно до пункту 22 Порядку №897 у разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних пунктах габаритно-вагового контролю порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується згідно із статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стаття 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлює порядок та підстави тимчасового затримання транспортних засобів працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції.

З урахуванням зазначеного, затримання транспортного засобу позивача не відноситься до компетенції Укртрансбезпеки, оскільки даними повноваженнями наділені виключно працівники Національної поліції.

Крім того, згідно п.п. 23, 24 Порядку №879, власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб. Після приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами і внесення плати за проїзд такий засіб спрямовується для здійснення повторного габаритно-вагового контролю.

Отже вжиття заходів, щодо усунення порушення та приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами, це право власника великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноваженої ним особи, а не обов`язок перевіряючого. При цьому, судом враховано, що позивачем не надано доказів, які б свідчили про те, що водій звертався з проханням розвантажити транспортний засіб до перевіряючих і йому було відмовлено в цьому.

Стосовно твердження про неправильне визначення перевізника, оскільки автомобільним перевізником в даному випадку, згідно ТТН від 01.11.2021р. №92 є ТОВ Трал Сервіс, а позивач не є перевізником, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 «Закону України про автомобільний транспорт», автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах є суб`єкт господарювання.

З матеріалів справи вбачається, що власником транспортного засобу марки DAF д.н НОМЕР_6 з напівпричіпом марки LAG, д.н. НОМЕР_2 є ОСОБА_1 . На момент перевірки дана особа також була водієм цього автомобіля.

Під час проведення перевірки була надана ТТН №92 від 01.11.2022 в якій автомобільним перевізником зазначено ТОВ`ТРАЛ СЕРВІС».

Суд зазначає, що згідно п. 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. №1388, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Відповідно до пункту 6.3 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 серпня 2010 року №379 (далі - Інструкція №379), якщо власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортним засобом іншій фізичній або юридичній особі (особам), то їм за письмовою заявою (додатки 1 і 2), поданою ними особисто або уповноваженим представником (за винятком випадків, коли в Центрі наявна інформація про анулювання таких повноважень), працівниками Центру оформляється і видається тимчасовий реєстраційний талон на період дії документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

Згідно ч.2 ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» вбачається, що документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Враховуючи вищезазначені норми чинного законодавства, власник транспортного засобу в разі передачі транспортного засобу в тимчасове користування зобов`язаний здійснити перереєстрацію такого транспортного засобу, а водій, здійснюючи перевезення вантажів, зобов`язаний надавати для перевірки не лише свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, але й документи, на підставі яких на законних підставах використовується транспортний засіб (договір оренди та тимчасовий реєстраційний талон, оскільки саме він підтверджує право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

Судом також враховано висновки Верховного Суду у Постанові від 20.12.2018р. по справі № 804/8740/16, згідно яких, пряма вимога щодо наявності реєстраційних документів на транспортний засіб у водія міститься у статті 39 Закону № 2344-ІІІ. Наявність тимчасового реєстраційного талону, відповідно і необхідність звернутися про його отримання, встановлена Законом №2344-ІІІ.

Підсумовуючи наведене, суд зазначає, що на підтвердження обставини здійснення перевезення саме ТОВ ТРАЛ СЕРВІС, у водія повинні були бути в наявності, зокрема, договір оренди транспортного засобу, за допомогою якого здійснювалося перевезення та тимчасовий реєстраційний талон, та пред`являтись державним інспекторам Укртрансбезпеки на момент проведення перевірки.

Як зазначає відповідач та не заперечується позивачем, вищевказані документи на право користування ТЗ саме ТОВ ТРАЛ СЕРВІС не було надано в ході рейдової перевірки, як не було подано і в ході розгляду справи відповідачем 14.12.2021р. При цьому не було надано копію тимчасового реєстраційного талону, на підтвердження права користування транспортним засобом, також і до матеріалів даної справи, в ході її розгляду.

З урахуванням зазначеного, відомості ТТН не підтверджені договором оренди транспортних засобів та за відсутності тимчасового реєстраційного талону, на строк дії такого договору, про які не було повідомлено посадових осіб відповідача свідчить про обгрунтованість притягнення до відповідальності саме позивача, як власника транспортного засобу.

З урахуванням зазначеного, доводи позивача про допущення посадовими особами відповідача процедурних порушень під час перевірки не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Щодо суті виявленого порушення, суд зазначає наступне.

З огляду на те, що параметри транспортного засобу перевищили нормативно допустимі параметри більш ніж на 10 % (а саме на 11,36%), відповідно до ч.4 ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", ст.33 Закону України "Про автомобільні дороги", Правил №30, Порядку №879 обов`язковим документом для руху такого транспортного составу автомобільними дорогами є відповідний дозвіл на рух, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції.

Доказів наявності у позивача, як у автомобільного перевізника, такого дозволу при перевезенні 01.11.2021р. вантажу, суду не надано.

Суд зазначає, що позивач як автомобільний перевізник несе відповідальність за дотримання габаритно-вагових параметрів при перевезенні вантажів, а тому, завантажуючи вантажний автомобіль в межах дозволеної фактичної маси, зобов`язаний враховувати дозволені нормативні навантаження на осі транспортного засобу, нерівномірний розподіл маси вантажу на осі, зміну маси транспортного засобу та можливе перевищення вагових параметрів після здійснення заправки автомобіля пальним, а тому повинен використовувати в таких випадках транспортний засіб з відповідними технічними параметрами, з урахуванням специфіки вантажу.

Судом враховано, що відповідно до пункту 4 абзацу 2 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30, допускається перевищення вагових параметрів на визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2%.

На переконання суду, законодавцем передбачено критичну похибку в розмірі 2%, що дозволяє враховувати специфіку вантажу, в тому числі й подільного, який під час транспортування здатний зсуватися.

Як зазначалось вище, за результатами габаритно-вагового контролю (зважування) транспортного засобу з вантажем встановлено перевищення дозволеного навантаження на одиночну вісь на 11,36%, що перевищило допустиму похибку у 2%.

Отже, враховуючи встановлений під час перевірки факт перевищення транспортним засобом позивача габаритно-вагових норм та відсутність дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, суд вважає, що постанова відповідача про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу є правомірною і підстав для визнання її протиправною під час розгляду справи судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, дійшов висновку, що доводи позивача про протиправність оскаржуваної постанови є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до частин 1,2 статті 77 КАС, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що відповідачем доведено правомірність власних дій при прийнятті спірної постанови, в зв`язку із чим у задоволенні адміністративного позову належить відмовити.

У відповідності до ст. 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 14, 77, 241-246, 255, 263, 295, КАС України суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Суддя Марина БІЛОНОЖЕНКО