Справа № 300/2522/22
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2022-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" вересня 2022 р. Справа №300/2522/22
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Тимощука О.Л., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про стягнення судових витрат в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Яремчанської міської ради про визнання протиправним та скасування пункту 102 рішення від 23.12.2021 №294-20/2021 та зобов`язання до вчинення дій,
На поштову адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду 14.09.2022 надійшла заява позивачки від 13.09.2022 про стягнення судових витрат, відповідно до якої ОСОБА_1 просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Яремчанської міської ради Івано-Франківської області на її користь судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн. До заяви також долучено квитанцію АТ Укрпошта про направлення відповідачу зазначеної заяви та документи, які підтверджують понесення позивачкою судових витрат.
До Івано-Франківського окружного адміністративного суду представницею Яремчанської міської ради Івано-Франківської області 20.09.2022 подано (надіслано) заперечення на клопотання (заяву) в електронній формі засобами Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (підсистема "Електронний суд") з використанням електронного цифрового підпису. Представниця відповідача вважає подану позивачкою заяву такою, що не підлягає задоволенню. На підтвердження своєї позиції зазначила, що позивачкою у заяві не зазначено обґрунтованих підстав для ухвалення додаткового рішення. Зауважила, що поданий договір про надання правничої допомоги не датований і стосується представництва інтересів в усіх підприємствах, установах та організаціях, а також в судах, а отже неможливо встановити його приналежність до справи №300/2552/22. Окрім цього, звернула увагу, що позивачка у позовній заяві вимоги про стягнення судових витрат не зазначала, натомість звернулася з такою заявою через шість днів після ухвалення рішення. Також, представниця відповідача зауважила, що Говзан М.М. мав право представляти інтереси ОСОБА_1 на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 15.02.2021, а таке представництво є безоплатним. Таким чином, вважає, що підстави для ухвалення додаткового рішення відсутні.
Згідно із пунктом 3 частини 1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, також КАС України) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до частини 3 статті 252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Дослідивши матеріали справи та подані сторонами клопотання стосовно розподілу судових витрати, суд дійшов висновку про можливість ухвалення додаткового судового рішення в письмовому провадженні, без виклику (повідомлення) учасників справи.
Частиною 1 статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з частиною 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Суд зазначає, що позивачкою у позовній заяві зазначено про орієнтовний розмір витрат 10 200 грн, які вона очікує понести у зв`язку з розглядом цієї справи (а.с. 11).
Таким чином, під час розгляду справи ОСОБА_1 зробила відповідну заяву про понесення нею витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають стягненню з відповідача, у зв`язку з чим, доводи представниці відповідача, викладені у запереченні на клопотання (заяву) щодо незазначення позивачкою у позовній заяві вимоги про стягнення судових витрат не знайшли свого підтвердження.
Суд зауважує, що КАС України надає сторонам можливість подавати докази, які підтверджують розмір понесених судових витрат уже після ухвалення рішення, зокрема протягом п`яти днів, однак за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
З приводу доводів представниці відповідача щодо подання заяви про відшкодування судових витрат з відповідними доказами на підтвердження їх понесення 13.09.2021, тобто з порушенням п`ятиденного строку, визначеного частиною 7 статті 139 КАС України, суд зазначає таке.
Відповідно до ухвали суду про відкриття провадження від 29.06.2022 розгляд цієї справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку, визначеному статтею 262 КАС України.
Як зазначено вище, рішення у цій справі ухвалено 07.09.2022.
Оскільки розгляд цієї справи відповідно до ухвали суду про відкриття провадження від 29.06.2022 здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), позивачці не могло бути відомо про точну дату ухвалення рішення.
Разом з цим, відповідно до розписки від 08.09.2022 про отримання судового рішення у справі №300/2522/22, копію рішення від 07.09.2022 судом вручено представнику позивачки ОСОБА_2 08.09.2022.
Заяву про стягнення судових витрат ОСОБА_1 відправлено до суду 13.09.2022, що підтверджується відтиском календарного штемпеля поштового відділення на конверті (а.с.74).
Таким чином, заяву про стягнення судових витрат подано на п`ятий день після повідомлення представника позивачки про прийняте рішення.
У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13.01.2000 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
На переконання суду, повернення позивачці відповідно до приписів частини 7 статті 139 КАС України, заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з тим, що така заява подана на шостий, а не на п`ятий після ухвалення рішення, буде виявом надмірного формалізму та може розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З приводу зауважень представниці відповідача щодо відсутності в даті договору про надання правничої допомоги дати його укладення, суд зазначає таке.
Відповідно до частини 4 статті 59 КАС України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
Згідно з частиною 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 №5076-VI (надалі, також Закон №5076-VI) документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 20 Закону №5076-VI під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.
Згідно з підпунктами 10, 11 Положення про ордер на надання правової допомоги, затвердженого рішенням Національної Асоціації адвокатів України від 12 квітня 2019 року № 41, у редакції, чинній на час розгляду справи судом апеляційної інстанції, ордер, який видається адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням, обов`язково має містити підпис адвоката, який надає правничу (правову) допомогу на підставі цього ордера, та підпис керівника адвокатського бюро, адвокатського об`єднання і скріплений печаткою юридичної особи. Ордер, встановленої цим Положенням форми, є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта.
Положення наведених норм права дають підстави для висновку, що повноваження адвоката як представника сторони мають бути підтверджені ордером або довіреністю цієї сторони, що посвідчує такі повноваження.
Виходячи зі змісту частин 1, 3 статті 26 Закону №5076-VI ордер може бути оформлений адвокатом (адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням) лише на підставі вже укладеного договору. Крім того, адвокат несе кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення суду про повноваження представляти іншу особу в суді, а так само умисне невнесення адвокатом до ордера відомостей щодо обмежень повноважень, установлених договором про надання правничої допомоги (стаття 400-1 Кримінального кодексу України).
Ордер, який видано відповідно до статті 20 Закону №5076-VI, є самостійним документом, що підтверджує повноваження адвоката.
У матеріалах справи наявний ордер серії АТ №1025140 від 23.06.2022, виданий Адвокатським бюро «Миколи Говзана» на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 адвокатом Говзаном Миколою Миколайовичем. (а.с. 36). Зазначений ордер виданий на підставі договору про надання правової допомоги від 20.01.2022 для надання правової допомоги в Івано-Франківському окружному адміністративному суді. Договором про надання правової (правничої) допомоги повноваження адвоката не обмежуються.
Зважаючи на викладене, оскільки оформлений відповідно до законодавчо визначених вимог ордер є належним та достатнім доказом, який підтверджує представництво адвокатом інтересів клієнта, суд відхиляє доводи представниці відповідача стосовно зауважень щодо недоліків оформлення договору про надання правничої допомоги, копію якого долучено до матеріалів цієї справи, однак наявність якого не є обов`язковою з огляду на достатність підтвердження відносин представництва описаним вище ордером серії АТ №1025140 від 23.06.2022.
Також, на переконання суду, не заслуговують на увагу доводи представниці відповідача щодо можливості представляти Говзаном М.М. інтереси Гриців О.В. на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 15.02.2021 шляхом безоплатного представництва, оскільки, як встановлено вище, на підтведження повноважень адвоката представляти інтереси позивачки подано належним чином складений ордер серії АТ №1025140 від 23.06.2022 на надання правничої (правової) допомоги, який не виключає можливість оплати вартості наданих адвокатом послуг.
З огляду на викладене, доводи представниці відповідача щодо порушення позивачкою порядку подання заяви про стягнення судових витрат, а також щодо неналежного оформлення документів, які підтверджують понесення ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу, не знайшли свого підтвердження.
Таким чином, заява ОСОБА_1 подана з дотримання вимог, встановлених КАС України та підлягає розгляду судом, а заявлені у такій заяві витрати підлягають оцінці на предмет їх співмірності та подальшому розподілу між сторонами.
Стаття 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначає види судових витрат, відповідно до частини 1 якої, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до частини 3 статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частиною 1 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до частини 2 цієї ж статті, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно з пунктом 1 частини 3 зазначеної статті КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 4 статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження надання Адвокатським бюро «Миколи Говзана» правничої допомоги та понесення позивачкою витрат надано:
- копію ордера серії АТ №1025140 від 23.06.2022, виданого Адвокатським бюро «Миколи Говзана» на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 адвокатом Говзаном Миколою Миколайовичем в Івано-Франківському окружному адміністративному суді (а.с. 36).
- копію довіреності, посвідченої 15.02.2021 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Підхомною О.Д. за реєстровим №214, якою ОСОБА_1 уповноважила представляти свої інтереси ОСОБА_2 (а.с. 32-33);
- копію договору про надання правничої допомоги, за яким Адвокатське бюро «Миколи Говзана» в особі керівника адвоката Говзана М.М. надає ОСОБА_1 юридичні послуги в усіх судах, органах, підприємствах та установах будь-якої форми власності у справі щодо скасування пункту 102 рішення Яремчанської міської ради від 23.12.2021 №294-20/2021 (а.с. 72).
- копію акта приймання виконаних робіт від 13.09.2022, за яким встановлено, що Адвокатське бюро «Миколи Говзана» виконало роботи відповідно до умов договору про надання правничої допомоги ОСОБА_1 у справі щодо скасування п.102 рішення Яремчанської міської ради від 23.12.2021 №294-20/2021, загальною вартістю 8 000 грн, зокрема, звернення до суду з метою оскарження рішення Яремчанської міської ради від 23.12.2021 №294-20/2021 (вивчення та аналіз обставин справи, підготовка позову та додатків до нього, сплата судового збору, подання до суду) (а.с. 71).
Відповідно до частини 5 статті 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі Баришевський проти України, від 10.12.2009 у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12.10.2006 у справі Двойних проти України, від 30.03.2004 у справі Меріт проти України, від 28.11.2002 у справі Лавентс проти Латвії заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, їх розмір є розумним та обґрунтованим.
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону №5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Отже, при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм їхньої дійсності та необхідності, а також критерієм розумності їхнього розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи (пункт 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Враховуючи матеріали справи та подану заяву, суд вважає, що витрати на вивчення та аналіз обставин справи, які включено до акта приймання виконаних робіт від 13.09.2022, не пов`язанні зі складанням позовної заяви чи іншої заяви по суті в межах розгляду цієї справи, тому такі витрати не можуть вважатися неминучими, а їх понесення під час розгляду справи не є обґрунтованим та не повинно враховуватися при визначенні суми судових витрат на професійну правничу допомогу.
Також суд вважає помилковим віднесення до витрат на правничу допомогу витрати зі сплати судового збору, оскільки такі витрати є окремим різновидом судових витрат та їх розподіл у цій справі зроблено при ухваленні 07.09.2022 судом рішення, яким, серед іншого, стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Яремчанської міської ради Івано-Франківської області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок. Таким чином, понесені позивачкою витрати на сплату судового збору в розмірі 992,40 грн не підлягають розподілу при ухваленні судом додаткового рішення.
Окрім цього, суд вважає неспівмірною визначену в акті від 13.09.2022 суму витрат за звернення до суду з позовом про оскарження рішення Яремчанської міської ради від 23.12.2021 №294-20/2021.
Таким чином, суд, зважаючи на:
- зміст позовної заяви, викладеної на 12 аркушах;
- неподання позивачкою (її представником) інших заяв під час розгляду цієї справи по суті;
- час, який необхідно затратити кваліфікованому юристу на підготовку усіх матеріалів цієї адміністративної справи;
- незначну складність зазначеної адміністративної справи;
- наявність усталеної судової практики з аналогічних спорів, в тому числі і Верховного Суду;
- наявність заперечень відповідача щодо розподілу витрат на правничу допомогу та підсумовуючи свої міркування з цього приводу, вважає справедливим відшкодування позивачці судових витрат на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 3 000 грн.
Враховуючи наведене, керуючись статями 132, 134, 139, 252, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Заяву ОСОБА_1 від 13.09.2022 про стягнення судових витрат - задовольнити частково.
У задоволенні решти вимог заяви відмовити.
Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.