Справа № 300/2200/22
Суддя: Микитин Н.М.
Дата ухвалення: 2022-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" серпня 2022 р. справа № 300/2200/22
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Микитин Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, -
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.06.2021 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, згідно із правилами, встановленими статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Суд, на підставі положення частини 8 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши і оцінивши докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечують проти позову, встановив наступне.
ОСОБА_1 перебуває на обліку ГУ ПФУ в Івано-Франківській області та отримує пенсію по інвалідності III група, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с.11).
Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.07.2011 рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.05.2009 в частині відмови у задоволенні позову щодо зобов`язання здійснити перерахунок пенсії скасовано, визнано неправомірною відмову в здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 , як інваліду другої групи внаслідок трудового каліцтва, з більш високого заробітку та зобов`язано здійснити такий перерахунок з 11.02.2008. У решті постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду залишено без змін (а.с.12-16).
Ухвалою Вищого адміністративного суду України у справі № 2а-4645/08/0970 від 14.03.2013 касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі Івано-Франківської області залишено без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.07.2011 в даній справі залишено без змін (а.с.17-20).
На виконання вищенаведеного рішення суду розмір пенсії з 11 02 2008 було обчислено на рівні трьох розмірів прожиткового мінімуму з урахуванням підвищення та проживання в гірському населеному пункті (а.с.97-102).
У лютому 2022 року Департамент пенсійного забезпечення ПФУ надіслав ГУ ПФУ в Івано-Франківській області інформаційне повідомлення від 14.02.2022 №2800-030102-9/8709 про відсутність підстав для виплати пенси згідно рішення оду на рівні трьох розмірів прожитковою мінімуму, та зобов`язав привести пенсійну справу у відповідність до норм чинного законодавства (а.с.110).
На виконання вищенаведеного інформаційного повідомлення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, приведено пенсійну справу позивача у відповідність з 01.03.2022, в зв`язку із чи розмір пенсії по інвалідності ОСОБА_1 , обчислений в розмірі 2509,98 грн, що підтверджується копія протоколу розрахунку стажу від 23.02.2022 (а.с.104-109).
Вважаючи вищенаведену відмову відповідача протиправною позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.
Згідно частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-XII Про пенсійне забезпечення (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09 липня 2003 року №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058-ІV), іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.
Статтею 2 Закону №1788-XII визначено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Відповідно до статті 30 Закон №1058-ІV (в редакції чинній на дату призначення пенсії) пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства) за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону. Пенсії по інвалідності призначаються залежно від групи інвалідності у відповідних відсотках від розміру пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27, 28 цього Закону.
Пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання призначаються відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".
Пунктом 16 статті 34 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (в редакції чинній на дату призначення пенсії) передбачено, що виплата пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва чи професійного захворювання здійснюється відповідно до законодавства про пенсійне забезпечення. Отже, пенсії виплачуються органами Пенсійного фонду України згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення".
Відповідно до ст. 23 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ від 05.11.1991 (далі - Закон № 1788-ХІІ) в редакції чинній на дату призначення пенсії - пенсії по інвалідності призначаються в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату здоров`я, внаслідок: а) трудового каліцтва або професійного захворювання; б) загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства).
Відповідно до статті 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії по інвалідності призначаються залежно від групи інвалідності у відсотках від заробітку, а саме: інвалідам I групи - 70 %; інвалідам II групи - 60 %; інвалідам III групи - 40 % заробітку.
В той же час, у відповідності до частини 1 статті 69 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсіонерам, які пропрацювали після призначення пенсій за віком або інвалідністю не менш як 2 роки з більш високим заробітком, ніж той, з якого було обчислено пенсію, встановлюється за заявою пенсіонера новий розмір пенсії виходячи з більш високого заробітку, який визначається за 2 роки роботи підряд після призначення пенсії відповідно до ста
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №544 від 15.04.2003 встановлено, що мінімальний розмір пенсій, передбачений для обчислення трудових пенсій за віком становить 50,00 грн., а максимальний розмір трудових пенсій за віком становить 150,00 грн.
У той же час, відповідно до частини 5 статті 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції чинній на дату призначення пенсії) максимальна пенсія не може перевищувати трьох мінімальних пенсій за віком.
Згідно з чинним законодавством України розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.
Згідно частиною третьою статті 28 цього Закону мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом. Проте, оскільки законодавством інший мінімальний розмір пенсії за віком не визначений, слід застосовувати саме цей розмір.
Суд зазначає, що розмір прожиткового мінімуму щорічно встановлюється Законом України «Про державний бюджет»
На цих підставах, 14.03.2013, постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.07.2011 у справі № 2а-4645/08/0970, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14.03.2013, згідно якої зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі Івано-Франківської області провести перерахунок пенсії з більш високого заробітку ОСОБА_1 як інваліду другої групи внаслідок трудового каліцтва з 11.02.2008.
Частиною 1 статті 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Згідно із частиною 4 статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Як вже зазначено судом вище, Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.07.2011 рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.05.2009 в частині відмови у задоволенні позову щодо зобов`язання здійснити перерахунок пенсії скасовано, визнано неправомірною відмову в здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 , як інваліду другої групи внаслідок трудового каліцтва, з більш високого заробітку та зобов`язано здійснити такий перерахунок з 11.02.2008, яку залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14.03.2013.
При цьому, вказуючи на необхідність Управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі Івано-Франківської області провести перерахунок пенсії з більш високого заробітку ОСОБА_1 як інваліду другої групи внаслідок трудового каліцтва з 11.02.2008, Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 14.03.2013 виходив з того, що при визначенні мінімального та максимального розміру пенсії за віком слід виходити із положень статті 28 Закону №1058-1V, а не керуватись постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2003 № 544 Про підвищення розміру трудових пенсій.
Разом з тим, суд звертає увагу, що ні Постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.07.2011 ні в ухвала Вищого адміністративного суду України від 14.03.2013, не містить жодного зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсійного забезпечення у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, що відповідає трьом розмірам прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Решта доводів та аргументів учасників справи не мають значення для вирішення спору по суті, не спростовують встановлених судом обставин у спірних правовідносинах та викладених висновків суду.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Згідно з частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд також враховує частину 2 статті 2 КАС України, відповідно до приписів якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.
Належних і достатніх доказів, які б спростовували доводи відповідача, позивач під час розгляду справи не надав.
Враховуючи вищевикладене, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв з дотриманням вимог частини 2 статті 2 КАС України, а тому позовні вимоги є необґрунтованими, а позов таким що не підлягає до задоволення.
Оскільки в задоволенні позову відмовлено, згідно приписів статті 139 КАС України, підстави для стягнення судових витрат з відповідача у суду відсутні.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
В задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 );

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців 15, м. Івано-Франківськ, 76018).

Суддя Микитин Н.М.