Справа № 340/1614/22
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2022-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 вересня 2022 року м. Дніпросправа № 340/1614/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Олефіренко Н.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Прибори Івана Івановича на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.04.2022 р. (суддя Науменко В.В.) в справі № 340/1614/22 за позовом ОСОБА_1 до Кропивницької митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Кропивницької митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA901020/2021/000027/2 від 01.12.2021 р. та картки відмови в прийнятті митних декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA901020/2021/004500 від 01.12.2021 р.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.04.2022 р. в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати рішення з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апелянт вважає цілком безпідставним висновок суду першої інстанції про існування у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо заявленої позивачем митної вартості.

Вказує на доведеність зв`язку розрахункового документу з рахунком та договором купівлі-продажу транспортного засобу, а також неврахування судом першої інстанції, що платником в цьому розрахунковому документі зазначено представника позивача за довіреністю, копію якої надано митниці.

Крім того, у рішенні про коригування митної вартості не наведено порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем на митну територію України ввезено вантажний автомобіль RENAULT MIDLUM, 2013 року випуску, вартість якого відповідно до контракту (мовою оригіналу: Kaufvertrag) б/н від 23.11.2021 становить 3200 євро.

До митної служби надано рахунок-фактуру №232 від 17.11.2021, згідно з яким вартість зазначеного автомобіля також складає 3200 євро, та інші документи згідно з переліком.

Товар і відповідні товаросупровідні документи подано до митного оформлення згідно з митною декларацією від 30.11.2021 № UA901020/2021/004441 (шляхом електронного декларування). Митну вартість заявлено декларантом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Окрім вищезазначених документів під час митного оформлення до вказаної митної декларації відповідачу надано наступні документи для підтвердження митної вартості товару, а саме: платіжний документ, що підтверджує вартість товару, № б/н від 12.11.2021; копія митної декларації країни відправлення № 21DE00E8 від 27.11.2021.

При перевірці поданої митної декларації від 30.11.2021 № UA901020/2021/004441 та документів, долучених до декларації, митним органом встановлено, що документи, подані декларантом до митного оформлення товару, містять неточності, зокрема у частині відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість сумнівів відповідача у правильності визначення позивачем митної вартості транспортного засобу, зважаючи на таке.

Міжнародний контракт (мовою оригіналу: Kaufvertrag) б/н укладено 23.11.2021, розділ 3 такого контракту передбачає сплату за товар після підписання зазначеного договору, а жодних документів, які б підтверджували сплату коштів саме на виконання контракту б/н від 23.11.2021 року, здійснену після моменту його підписання, до митного оформлення не надано. Контракт також не містить відомостей щодо наявності раніше складених та/або сплачених рахунків-фактур/інвойсів, як і попередньо отриманих коштів на виконання умов цього контракту.

Наданий позивачем рахунок-фактура №232 від 17.11.2021 містить у собі, серед іншого, рукописний текст німецькою мовою про перерахування 500 євро та отримання решти готівкою, проте не зазначено, коли саме відбулась така оплата, у якому фактичному розмірі отримано готівку, жодних підтверджуючих таку оплату готівковими коштами документів (приходні ордери, касові чеки тощо) декларантом до митного органу не надано. Крім цього, зі змісту рахунку-фактури №232 від 17.11.2021, який виписаний раніше укладення контракту б/н від 23.11.2021, не вбачається зв`язку із вищевказаним контрактом та фактом, що оплата за рахунком №232 відбулась на виконання контракту б/н від 23.11.2021.

Документ, що підтверджує оплату за придбаний товар, наданий декларантом до митного органу, а саме квитанція про проведення платежу у сумі 500 євро, взагалі датований 12.11.2021, тобто задовго до дати складання як рахунку-фактури №232 від 17.11.2021, так і контракту б/н від 23.11.2021, а тому його зв`язок з виконанням саме контракту б/н від 23.11.2021, на думку суду першої інстанції, є сумнівним. При цьому зміст зазначеної квитанції від 12.11.2021 свідчить про те, що платником є не позивач, а інша особа, тим більше сума платежу є значно меншою за вартість товару, зазначену у контракті б/н від 23.11.2021.

Враховуючи приведені обставини, судом першої інстанції зроблено висновок, що митним органом за наслідком розгляду наданих декларантом документів та проведених консультацій обґрунтовано прийнято рішення про коригування митної вартості, митну вартість визначено за резервним методом визначення митної вартості товарів на рівні 7200 євро.

Суд визнає приведений висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 30.11.2021 р. представником ОСОБА_1 подано до Кропивницької митниці електронну митну декларацію UA901020/2021/004441 з метою митного оформлення транспортного засобу вантажного автомобілю марки Renault, модель Midlum, 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , вартістю 3 200,00 євро (98 073,9200 грн.), який придбано позивачем у MA Logistik und Dienstleistungen GmbH (Німеччина) на підставі договору від 23.11.2021 р.

Декларантом заявлена митна вартість товару за основним методом ціною договору на рівні 3 200 євро.

До митної декларації декларантом надано наступні документи: рахунок-фактуру №232 від 17.11.2021 р., згідно з яким вартість зазначеного автомобіля також складає 3 200 євро, платіжний документ б/н від 12.11.2021 р., копія митної декларації країни відправлення № 21DE00E8 від 27.11.2021 р.

При проведенні контролю правильності визначення позивачем митної вартості митним органом встановлено, що подані декларантом документи містять розбіжності та не містять усіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар, тому запропоновано декларанту надати документи на підтвердження заявленої митної вартості.

Декларант письмово повідомив митницю, що документи для підтвердження заявленої митної вартості додані до декларації та зазначені в гр. 44 МД, додаткових документів надати неможливо.

Кропивницькою митницею 01.12.2021 р. прийнято рішення № UA9010000/2021/000027/2 про коригування митної вартості товарів, яким митну вартість товару визначено із застосуванням другорядного методу (2-ґ - резервного) на рівні 7 200 євро. Для визначення митної вартості використана інформація з МД від 10.09.2021 р. № UA204020/2021/265882.

За змістом цього рішення підставою для коригування митної вартості є неможливість перевірки правильності застосування обраного декларантом методу визначення митної вартості та відсутність документів, що підтверджують числові значення заявленої декларантом митної вартості товару.

Відповідачем 01.12.2021 р. видано позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA901020/2021/000171.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносин, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

За приписами частини першої статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до положень частини другої статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Визначення вартості товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, для цілей нарахування митних платежів здійснюється згідно зі статтею 368 Митного кодексу України.

Згідно з частиною першою цієї статті для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.

Частиною третьою цієї ж цієї статті Митного кодексу України визначено, що особа, яка декларує товари, вправі довести достовірність відомостей, представлених для визначення їх фактурної вартості.

При цьому відповідно до частини четвертої цієї статті Митного кодексу України у разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів митні органи визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог цього Кодексу.

Під час проведення митного контролю і митного оформлення транспортних засобів, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості у порядку, встановленому розділом ІІІ Митного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Так, частиною другою статті 53 Митного кодексу України визначено, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України встановлено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із положенням частини четвертої вказаної статті у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

За приписами частини першої статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Так, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для коригування митної вартості лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Частиною четвертою статті 54 Митного кодексу України визначено, що митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (пункт перший).

Згідно з частиною п`ятою статті 54 Митного кодексу України при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митний орган має право, зокрема, упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (пункт перший).

Частинами другою та третьою статті 57 Митного кодексу України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить, що основним методом визначення митної вартості товарів є метод за ціною договору, але обов`язок доведення митної вартості товару покладається на декларанта. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Разом з тим, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Судом встановлено, що при проведенні контролю правильності визначення позивачем митної вартості товару у митного органу виникли сумніви у правильності визначення митної вартості транспортного засобу та, відповідно, були підстави вважати, що декларантом занижено митну вартість товару.

Так, контрактом від 23.11.2021 р. передбачено оплату за товар після підписання договору (розділ 3), проте позивачем до митного оформлення не надано документів на підтвердження оплати продавцю коштів саме на виконання контракту від 23.11.2021 р., здійснену після його підписання.

При цьому, як вірно зазначено судом першої інстанції, контракт не містить положень щодо наявності раніше складених та/або сплачених рахунків-фактур/інвойсів, як і попередньо отриманих коштів на виконання умов цього контракту.

Наданий позивачем на підтвердження часткової оплати рахунок-фактура №232 від 17.11.2021 р. містить рукописний текст німецькою мовою про перерахування 500 євро та отримання решти готівкою, проте не містить відомостей, коли саме відбулась така оплата, у якому фактичному розмірі отримано готівку, а позивачем до митного оформлення не надано жодних документів на підтвердження оплати готівковими коштами (приходних ордерів, касових чеків тощо).

Також є вірним зазначення судом першої інстанції, що рахунок-фактура №232 від 17.11.2021 р. виписаний раніше укладення контракту б/н від 23.11.2021 р. та не кореспондується із контрактом від 23.11.2021 р., адже не має відсилання до контракту, не містить відомостей, що оплата за рахунком-фактурою №232 відбулась на виконання контракту б/н від 23.11.2021 р.

Крім того, документ, що підтверджує оплату, - квитанція про проведення платежу у сумі 500 євро, датований 12.11.2021 р., тобто до дати складання як рахунку-фактури №232 від 17.11.2021 р. та контракту від 23.11.2021 р.

При цьому платником за платіжним документом від 12.11.2021 є Doluman Anzhela Volodymyrivna, а не позивач.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у відповідача були обґрунтовані сумніви у правильності визначення декларантом митної вартості за основним методом.

Доводи апелянта про доведеність зв`язку розрахункового документу з рахунком та договором купівлі-продажу транспортного засобу спростовані приведеними вище висновками суду.

Посилання апелянта на неврахування судом першої інстанції, що платником в цьому розрахунковому документі зазначено представника позивача за довіреністю, копію якої надано митниці, ніяким чином не спростовує сумнівів митного органу, як й висновків суду першої інстанції, адже цей розрахунковий документ від 12.11.2021 р. неможливо ідентифікувати ані з рахунком-фактурою № 232 від 17.11.2021 р., ані з контрактом від 23.11.2021 р., які, зокрема, не містять положень про здійснення будь-якої передплати.

Стосовно доводів про відсутність у рішенні про коригування митної вартості порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості, суд вказує, що у рішенні зазначено, що для визначення митної вартості митницею використана інформація з МД №UA204020/2021/265882 від 10.09.2021 р., за якою здійснено митне оформлення бувшого у використанні вантажного автомобіля RENAULT MIDLUM, 2013 року випуску, з об`ємом двигуна 4764 см3, 161 кВт, МВМВ 1, тобто товару, найбільш наближеного за своїми параметрами до того, що ввозився позивачем.

За приписами підпункту 1.1 пункту 1 наказу Державної митної служби України від 13.10.2006 № 885 «Про забезпечення контролю за правильністю визначення митної вартості транспортних засобів, вузлів та агрегатів» контроль за правильністю визначення митної вартості транспортних засобів, вузлів та агрегатів проводиться з урахуванням принципів Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів (далі Методика), затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395.

Розрахунок числового значення вартісного рівня транспортних засобів здійснюється відповідно до формул, наведених у пункті 7.53.3 пункту 7.53 розділу VII Методики, та методик розрахунку вартісного рівня, наведеного у спеціалізованих офіційних виданнях, які містять інформацію про ціни на транспортні засоби, сформовані на світовому ринку (видавництва "Kelley Blue Book", "Eurotax", "Nada" тощо), з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). При цьому, для моторних транспортних засобів, враховуються відомості, що містяться у товаросупровідних документах та актах про проведення фізичного або митного огляду щодо: марки, моделі, модифікації, типу та маркування кузова, об`єму та потужності двигуна, типу пального, повної маси, вантажопідйомності, фактичного терміну експлуатації, пробігу, технічного стану, комплектації, функціонального призначення. Ідентифікація кожного транспортного засобу проводиться на основі даних його виробника; визначальним при цьому є ідентифікаційний номер VIN конкретного транспортного засобу.

Отже, враховуючи те, що позивач не надав належні документи, які підтверджують фактурну вартість товару, відповідачем правомірно та відповідно до наведених вище приписів чинного законодавства для визначення такої вартості використано визнану митну вартість за закінченим митним оформленням транспортного засобу з урахуванням марки та моделі транспортного засобу, максимально схожих фізичних можливостях.

Відтак, суд доходить до висновку, що відповідач мав обґрунтовані сумніви щодо правильності визначення позивачем митної вартості транспортного засобу, а з урахуванням ненадання позивачем документів на підтвердження правильності визначення митної вартості, є цілком обґрунтованим прийняття митним органом рішення про коригування митної вартості та відмови у митному оформленні товару.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.

Відповідно до статті 368 Митного кодексу України для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.

При визначенні фактурної вартості товарів, які переміщуються у несупроводжуваному багажі та вантажному відправленні, крім вартості самих товарів враховується вартість їх страхування та перевезення (фрахту) до моменту перетинання ними митного кордону України.

Особа, яка декларує товари, вправі довести достовірність відомостей, представлених для визначення їх фактурної вартості.

У разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів органи доходів і зборів визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог цього Кодексу.

Вище судом обґрунтовано висновок про наявність у відповідача підстав вважати недостовірною заявлену позивачем як фактурну, так й митну вартість товару, що й стало підставою для коригування такої митної вартості.

Крім того, позивачем на вимогу митного органу не надано жодних документів на підтвердження, чи сплачені позивачем кошти за транспортний засіб, митна вартість якого визначалась, якщо сплачені, яким чином (готівковими коштами чи шляхом перерахування на рахунок), тому відсутні підстави вважати, що наданими позивачем документами підтверджені числові значення митної вартості.

Посилання на не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності інформації, витребування документів без зазначення обставин, які ці документи мають підтвердити, що свідчить, на думку апелянта, про протиправність рішення, є цілком безпідставними, адже рішення про коригування митної вартості та картка відмови є належним чином мотивовані, а приведені вище висновки про наявність у митниці обґрунтованих сумнівів щодо правильності задекларованої митної вартості доведені приведеними вище висновками суду.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Прибори Івана Івановича на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.04.2022 р. в справі № 340/1614/22 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.04.2022 р. в справі № 340/1614/22 за позовом ОСОБА_1 до Кропивницької митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття 26.09.2022 р. та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26.09.2022 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко