Справа № 320/14902/21
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2022-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.,

за участю секретаря Ольховської М.Г.,

представника позивача Владики В.В.,

представника відповідача Баладжаєва Орхан Фаіг Огли,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМЕРЦІЙНА ФІРМА «АЛЬЯНС Україна» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2022 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМЕРЦІЙНА ФІРМА «АЛЬЯНС Україна» до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМЕРЦІЙНА ФІРМА «АЛЬЯНС Україна» звернулось до суду з даним позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.05.2021 №008865/0704, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість по декларації за лютий 2021 року на суму 3 344 786, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані незаконністю прийняття контролюючим органом оскаржуваного податкового повідомлення-рішення з огляду на помилковість висновків перевірки про нікчемність укладених між позивачем та його контрагентом - ТОВ «ЛІНЛЮКС» договорів та про відсутність реального здійснення операцій по ланцюгу постачання, оскільки господарські операції між позивачем та зазначеним контрагентом мали реальний характер, пов`язані з господарською діяльністю позивача та підтверджуються належним чином оформленими первинними документами.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2022 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що оскільки на запит контролюючого органу ТОВ «КФ «АЛЬЯНС УКРАЇНА» не було надано документів на підтвердження формування від`ємного значення за лютий 2021 на загальну суму 757 296, 15 грн, а також ці документи не були надані разом із запереченням на акт перевірки в порядку п.86.7 Податкового Кодексу України та відсутність у контрагента позивача достатніх трудових ресурсів, основних засобів та виробничих потужностей, відповідач дійшов правильного висновку про зменшення позивачу від`ємного значення саме на цю суму, тобто податкове повідомлення-рішення є обґрунтованим.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Загалом доводи апеляційної скарги аналогічні тим, що викладені у позові. Крім того, апелянт зазначає, що строк оплати за товар, отриманий відповідно до видаткових накладних від 22.02.2021 на суму 20 068 716, 29 грн закінчувався 20.08.2021, а акт перевірки було складено 21.04.2021, тому на момент проведення перевірки позивач не міг надати будь-яких розрахункових документів з ТОВ «ЛІНЛЮКС» за товар, отриманий у лютому 2021. Позивач звертає увагу, що товарно-транспортні накладні не є обов`язковим документом при оподаткуванні операцій за договором поставки, натомість факт передання товару позивачеві та відповідно набуття права власності на нього підтверджується видатковими накладними. Апелянт наголошує, що ним було виконано всі необхідні умови, передбачені Податковим кодексом України, які надають йому правові підстави на віднесення сум податку до податкового кредиту по фінансово-господарським взаємовідносинам з ТОВ «ЛІНЛЮКС» за лютий 2021 року, а первинні документи бухгалтерського та податкового обліку, що додані ним до матеріалів справи, підтверджують факт здійснення реальних господарських операцій.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.

В судовому засіданні представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримала, наполягала на задоволенні скарги, в той час, як представник відповідача проти цього заперечував, просив рішення суду залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції установлено і підтверджується матеріалами справи, що ТОВ «КФ «АЛЬЯНС УКРАЇНА» ідентифікаційний код 41692188, місцезнаходження: 08131, Київська область, Бучанський р-н., с. Софіївська Борщагівка, вул. Соборна, буд.114-Е, корп.4, зареєстровано як юридична особа з 30.10.2017.

На підставі направлення на перевірку від 08.04.2021 №2160 у період з 08.04.2021 по 21.04.2021 уповноваженими особами ГУ ДПС у Київській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «КФ «Альянс Україна» щодо дотримання вимог податкового законодавства при декларуванні за лютий 2021 року у податковій декларації з податку на додану вартість від 22.03.2021 № від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.

За результатами перевірки посадовими особами контролюючого органу складено акт перевірки від 21.04.2021 №5873/10-36-07 04/41692188, яким встановлено: при декларуванні за лютий 2021 року у декларації від`ємного значення з ПДВ, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету ТОВ «КФ «Альянс Україна», порушено п.200.1 п.200.4 п.200.7 п. 200.8 п.200.9 ст.200 Податкового кодексу України: відмовлено суму бюджетного відшкодування, заявленого на рахунок платника у банку (рядок 20.2.1) по декларації з податку на додану вартість з додатками за лютий 2021 року у розмірі 757 296,00 грн; зменшено суму від`ємного значення що зараховується до складу податкового кредиту наступною звітного (податкового періоду) (рядок 21) по декларації з податку па додану вартість з додатками за лютий 2021 року у розмірі 3 344 786, 00 грн; підтверджено бюджетне відшкодування податку па додану вартість за лютий 2021 року у розмірі 8 812 517,00 грн.

На підставі вказаного акту перевірки контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 13.05.2021 №008865/0704, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість по декларації за лютий 2021 року на суму 3344786,00 грн.

Не погоджуючись з цим податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відмовляючи у задоволені адміністративного позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень довів суду, що діяв правомірно, з чим погоджується і колегія суддів з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Так, правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема: визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

У силу вимог пп.14.1.181 п. 14.1 статті 14 ПК України - податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного періоду.

Підпунктом «а» п. 198.1, п.198.2, п.198.3 ст. 198 ПК України закріплено право на віднесення сум податку до податкового кредиту у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п. 198.6 ст. 198 ПК України не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку, у зв`язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 Кодексу). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Відповідно до вимог п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.2 статті 200 ПК України визначено, що при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.

У силу вимог п. 201.1 ст. 201 ПК України платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов`язковим.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України - податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

При цьому, Законом України «Про бухгалтерський обік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (далі - Закон № 996-XIV) передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Відповідно до ст. 1 Закону № 996-XIV - первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно зі ст. 9 Закону № 996-XIV - підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, для підтвердження включення до складу податкового кредиту сум сплаченого податку на додану вартість у складі ціни за придбаний товар (роботи, послуги), необхідні первинні документи (податкові накладні), оформлені відповідно до вимог Закону № 996-XIV.

При цьому, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Таким чином, оскільки наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, які пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника податку, а також відповідають змісту й обсягу, відображеному в укладених платником податку договорах та складених на їх підставі первинних документах, тому у разі якщо певна господарська операція не здійснювалась, визначення податкового кредиту було б безпідставним і сума ПДВ не підлягала би відшкодуванню з бюджету, незважаючи на наявність у платника податку (позивача у справі) податкової накладної, а також доказів сплати постачальнику сум ПДВ у складі вартості товару.

За обставинами справи, фактичною підставою для висновку про завищення витрат та безпідставного формування податкового кредиту слугувало те, що позивачем під час перевірки не було надано первинних документів, які є обов`язковими при проведенні відповідних господарських операцій та оформлення яких прямо передбачено договорами або наявність яких випливає з умов укладених договорів (договірні ціни, транспортна документація та ін.), які свідчать про факт вчинення господарських операцій з його контрагентом. Також контролюючий орган вказував, що враховуючи специфіку господарських операцій з надання робіт (послуг) за договорами підряду контрагенти позивача у штаті повинні мати відповідних кваліфікованих працівників, управлінський персонал, або таких повинно бути залучено на умовах цивільно-правових угод, проте у контрагентів відповідні трудові ресурси відсутні, доказів залучення таких за цивільно-правовими угодами надано не було.

Так, згідно п. 44.6 ст. 44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абз.2 п. 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абз.2 і 4 п. 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Відповідно до п. 44.7 ст. 44 ПК України у разі, якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який проводить перевірку, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи).

Платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки (п. 85.2 ст. 85 ПК України).

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що витрати, дохід для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит з податку на додану вартість, мають бути підтверджені фактично здійсненими господарськими операціями, належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність цих операцій, які є підставою для формування податкового обліку платника. Такі документи платник податку зобов`язаний подати до перевірки, а у разі наявності обставин, які це унеможливлюють - після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки.

Судом встановлено, що у період, який охоплювався перевіркою, позивачем включено до складу податкового кредиту за звітний період лютий 2021 року суми податку на додану вартість за результатами взаємовідносин з ТОВ «НОВАЛЕЙ» (ТОВ «ЛІНЛЮКС»). Зі змісту акту перевірки вбачається, що позивачем первинні документи, а саме: товарно-транспорті накладі, документи щодо проведення банківських розрахунків з контрагентами, по взаємовідносинах з ТОВ «ЛІНЛЮКС» до перевірки не надано.

В акті перевірки контролюючий орган дійшов висновку, що згідно поданої фінансової звітності від 25.02.2021 № , в яких вказана відсутність виробничої потужності, яка необхідні для здійснення перерахованих вище господарських операціях, також мала кількість зареєстрованих працівників, відсутність транспортних засобів для транспортування перерахованої вище продукції. Тобто, перераховані на неподання ТОВ «КФ «АЛЬЯНС Україна» первинних документів стосовно транспортування перерахованої продукції, яка в свою чергу була придбана у постачальника ТОВ «НОВАЛЕЙ» (ТОВ «ЛІНЛЮКС») за лютий 2021 на загальну гуму ПДВ 3 344 786, 00 грн ставлять під сумнів факт фінансово господарських операції по взаємовідносинах з ТОВ «КФ «АЛЬЯНС Україна» «покупець» з ТОВ «НОВАЛЕЙ» (ТОВ «ЛІНЛЮКС»).

Так, перевіркою достовірності і правильності визначення суми від`ємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню (показник рядка 20.2 Декларації) встановлено її завищення на 757 296, 15 грн внаслідок порушень викладених в п. 3.3.1 розділу III акту перевірки, та відмовлено в бюджетному відшкодування на суму 757296,15 грн по взаємовідносинам з ТОВ «КФ «КС-СЕРВІС», ТОВ «КИЇВСІМ», ТОВ «ДЕЙРА УКРАЇНА», ДП спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт», ТОВ «Торговий Дім Азербайджану», ТОВ «КОФІТОН», ТОВ «ЛІНКС ЛАБОРАТОРІЯ», ТОВ «АЛЬЯНС ЛОГІСТІК», ТОВ «СТС-ГРУП».

Отже, в ході перевірки податковий орган встановив відсутність оплати товару/надання послуг за укладеними договорами з вище зазначеними контрагентами на загальну суму 757296,15 грн, у зв`язку із ненаданням позивачем під час перевірки первинних документів, які б підтверджували здійснення оплати на зазначену суму.

Як правильно зауважує суд першої інстанції, до предмета доказування в цій справи, в першу чергу, входить питання надання первинних та інших документів до перевірки чи після її проведення. Так, встановлюючи правило щодо обов`язкового підтвердження платником ПДВ задекларованої суми податкового кредиту належними документами бухгалтерського обліку та податковою накладною законодавець, безумовно, передбачає, що ці документи є достовірними, тобто операції, які вони підтверджують, дійсно мали місце. Своєю чергою, обов`язок контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі первинних документів кореспондується з обов`язком платника податків зберігати такі первинні документи та надавати їх при перевірці.

При цьому, наслідки, передбачені п. 44.6 ст. 44 ПК України, стосуються документів, що відповідають сукупно наступним умовам: це документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки; на підставі яких платник веде облік доходів, витрат та інших показників; безпосередньо пов`язані із визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань; їх зберігання є законодавчим обов`язком платника податків; а вимога щодо їх надання містилася у належно оформленому запиті контролюючого органу.

Як встановлено судом та не заперечується позивачем, ним як під час перевірки, так і до моменту прийняття відповідачем податкових повідомлень-рішень не надано необхідних первинних та інших документів за спірний період за взаємовідносинами з контрагентами, які б засвідчували факт виконання правочинів, укладених з позивачем.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що 01.04.2021, тобто до початку проведення перевірки, між позивачем та ТОВ «ЛІНЛЮКС» було укладено договір №01/01/04-2021 про переведення боргу, зазначений договір не був наданий посадовим особам контролюючого органу , а також жодних пояснень з цього приводу.

В аспекті наведеного та відповідно до позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 27.04.2022 у справі №420/13197/20, суд не може обмежити право платника податків довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Разом з тим, з огляду на передбачену ПК України мету й повноваження контролюючого органу під час проведення податкової перевірки, у разі, якщо рішення контролюючого органу мотивоване саме ненаданням платником податків на вимогу контролюючого органу первинних документів, адміністративний суд, виходячи з окреслених процесуальним законом меж судового доказування, повинен перевіряти і враховувати такі обставини й винятки з них при вирішенні спору.

Таким чином, оскільки на запит контролюючого органу ТОВ «КФ «АЛЬЯНС УКРАЇНА» не було надані документи, щодо підтвердження формування від`ємного значення за лютий 2021 на загальну суму 757 296, 15 грн, а також не надані ці документи разом в порядку п.86.7 ПК України та відсутність у контрагента позивача достатніх трудових ресурсів, основних засобів та виробничих потужностей, відповідач правомірно дійшов висновку про відсутність таких документів.

Крім цього, як правильно зауважено судом першої інстанції, в акті перевірки міститься підпис директора ТОВ «КФ «АЛЬЯНС УКРАЇНА» - В.І. Белінського, якою він підтверджує те, що надана інформація, первинні, бухгалтерські та інші документи, використані при проведенні перевірки, достовірні, надані в повному обсязі, а додаткові (інші) документи, що свідчать про господарські відносини за період, що перевірявся, відсутні.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 234, 250, 308, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМЕРЦІЙНА ФІРМА «АЛЬЯНС Україна» - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Постанова в повному обсязі складена і підписана 26.09.2022.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова