Справа № 120/4992/22
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2022-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

28 вересня 2022 р. Справа № 120/4992/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маслоід Олени Степани, розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області (вул. В.Порика, б. 29, м.Вінниця, 21021)

про: визнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови відповідача про застосування адміністративно-господарського штрафу № 337130 від 21.06.2022 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідачем 21.06.2022 року прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 337130 в сумі 17 000 грн. 00 коп. Позивач вказану постанову вважає протиправною з огляду на те, що відповідачем при проведенні рейдової перевірки не було взято до уваги ТТН № 47 від 27.01.2022 року, наданої позивачем в ході здійснення такої перевірки. Водночас, відповідач встановив порушення позивачем абз.3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме перевезення вантажу за відсутності на момент перевірки документів, визначених ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", зокрема, ТТН або інший визначений документ на вантаж.

Ухвалою суду від 06.07.2022 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

09.08.2022 року за вх.№ 40017/22 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому наведено заперечення проти заявлених позовних вимог. Аргументуючи свою позицію відповідач вказує, що 27.01.2022 року у пункті габаритно-вагового контролю на а/д Київ-Чоп 432 км+50 м посадовими особами Рівненського відділу державного нагляду (контролю) проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки RENAULT реєстраційний номер НОМЕР_1 та причіп KRONE SD реєстраційний номер НОМЕР_2 , що використовувався перевізником ОСОБА_1 .. Під час зважування вказаного транспортного засобу та причіпу встановлено фактичне навантаження на одиничну вісь 12,050 тон, при допустимих 11 тон. За результатами проведеної перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 303758 від 27.01.2022 року та акт про перевищення транспортним засобом нормативно-вагових параметрів № 0072280 від 27.01.2022 року. Також в акті № 303758 вказано порушення абз.3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", адже, як вказує відповідач, водієм позивача 27.01.2022 року надано неналежно оформлену накладну, оскільки в ній були відсутні обов`язкові реквізити, що в свою чергу є порушенням зазначеної норми. 21.06.2022 року проводився розгляд справи щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт відносно акту №303758 від 27.01.2022 року та зафіксованих матеріалів перевірки вагового контролю. Відповідач зазначає, що позивачем на розгляді справи не надавались жодні пояснення щодо спростування зафіксованих порушень. Так, за результатами розгляду справи відповідачем прийнято, крім іншого, рішення про винесення постанови №337130 від 21.06.2022 року про застосування адміністративно-господарського штрафу.

09.09.2022 року за вх.№ 44689/22 позивачем до суду подано заяву про долучення доказів.

Ч. 4 ст. 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

Відповідно до направлення від 21.01.2022 року посадовими особами відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області 27.01.2022 року проведено рейдову перевірку транспортних засобів, серед яких транспортний засіб марки RENAULT реєстраційний номер НОМЕР_1 , що використовувався перевізником ОСОБА_1 .

За результатами проведеної перевірки уповноваженими особами складено акт № 303758 від 27.01.2022 року про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Так, під час перевірки виявлено наступні порушення: перевезення вантажу з ваговими параметрами, які перевищують нормативні, визначені в п. 22.5 Правил дорожнього руху, а саме - осьове навантаження на одиночну вісь 12,05 т. по маршруту м. Буськ- м. Київ; без оформлених документів на вантаж, а саме без товарно-транспортної накладної, чим порушено ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт".

21.06.2022 року відповідачем, у відповідності до положень Порядку № 1567, проводився розгляд справи щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт відносно акту № 303758 від 27.01.2022 року та зафіксованих матеріалів перевірки вагового контролю, під час якого був присутній і позивач.

За наслідками проведеного розгляду справи винесено постанову про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу № 337129 від 21.06.2022 року за порушення абз. 14 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" та постанову № 337130 від 21.06.2022 року за порушення ч. 1 абз. 3 ст. 60 зазначеного закону.

Позивач, не погоджуючись з постановою відповідача № 337130 від 21.06.2022 року, з метою її скасування звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України "Про автомобільний транспорт" від 05 квітня 2001 року № 2344-ІІІ (далі - Закон №2344-ІІІ).

Вказаний Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами-суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень (ст. 3 Закону №2344-ІІІ).

Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону № 2344-ІІІ реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Так, на виконання вимог абз. 4 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №442 від 10.09.2014 року "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті та підпорядкувавши Службі, що утворюється, Державну спеціальну службу транспорту.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Положення).

Відповідно до п. 1 Положення Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно з п.п. 1, 3 п. 4 Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, міському електричному, залізничному транспорті; здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті.

Як зазначено у п. 8 Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

На момент прийняття оскаржуваної постанови таким органом виступав відділ державного нагляду (контролю) у Вінницькій області, утворений згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2021 року № 1579-р "Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті".

Ст. 6 Закону № 2344-ІІІ передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначено Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567 (далі - Порядок № 1567) (назва Постанови в редакції Постанови КМУ № 79 від 02.02.2022).

Згідно з абз. 1 п. 15 Порядку № 1567 в редакції, яка була чинною на момент проведення перевірки, під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно, зокрема, наявність визначених ст. 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Відповідно до ч. 2 ст. 48 Закону № 2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

При оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити:

- дата і місце складання; вантажовідправник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);

- автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення;

- вантажоодержувач (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);

- транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто;

- пункти завантаження і розвантаження.

Абз. 2 ч. 2 ст. 49 Закону № 2344-ІІІ визначено, що водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.

Таким чином, наявність, серед іншого, товарно-транспортної накладної є обов`язковою для здійснення вантажних перевезень.

Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд зазначає, що ним досліджуються обставини та надається оцінка доказам лише стосовно правомірності винесення постанови № 337130 від 21.06.2022 року. Питання правомірності здійснення габаритно-вагового контролю та прийняття відповідачем за його наслідками відповідного рішення позивачем не порушується, а відтак вказане не є предметом розгляду в межах даної адміністративної справи.

З акту № 303758 від 27.01.2022 року про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом встановлено, що 27.01.2022 року о 18 год. 38 хв. на а/д М-05 Київ-Чоп 432км+500м, проведено перевірку транспортного засобу марки RENAULT реєстраційний номер НОМЕР_1 в рамках габаритно-вагового контролю та наявності необхідних документів, що не заперечується сторонами.

З вказаного акту вбачається, що водій даного транспортного засобу перевозив вантаж без належно оформлених документів, а саме товарно-транспортної накладної.

Так, відповідачем вказується, що під час проведення рейдової перевірки водієм була надана саме товарна накладна б/н, в якій відображені такі відомості: в графі "кому" зазначено "Київ Столичний", "від кого" "ФОП ОСОБА_2 ", "через кого " ОСОБА_3 ", назва - "Картопля", кількість "21000".

Водночас, позивач вказує, що відповідачем при проведенні рейдової перевірки не взято до уваги товарно-транспортну накладну № 47 від 27.01.2022 року, яка оформлена у відповідності до вимог чинного законодавства та була надана водієм під час проведення перевірки.

Суд критично ставиться до тверджень позивача щодо наявності зазначеної товарно-транспортної накладної під час здійснення перевірки, з огляду на наступне.

В акті № 303758 від 27.01.2022 року уповноваженими особами, що проводили перевірку, зазначено про виявлені порушення, зокрема, про відсутність передбачених ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів. Крім того, в даному акті зафіксовано відмову водія від надання пояснень про причини порушень.

Тобто, у разі наявності у водія під час перевірки необхідних документів, що не були взяті до уваги уповноваженими особами, водій мав можливість зазначити про це шляхом надання пояснень. Однак останній відмовився від їх надання. Відтак, не зазначення водієм жодних зауважень чи спростувань з приводу виявлених порушень, а лише підписання акту, розцінюється фактично як згода з виявленим порушенням.

Долучення позивачем до матеріалів справи товарно-транспортної накладної № 47 від 27.01.2022 року не спростовує факту її відсутності на момент проведення перевірки.

З наведених обставин, суд звертає увагу на те, що належних та допустимих доказів щодо надання водієм товарно-транспортної накладної, у визначеній законом формі, під час проведення перевірки, матеріали справи не містять.

За таких обставин, враховуючи та оцінивши усі докази по справі у їх сукупності, суд доходить висновку, що спірна постанова № 337130 від 21.06.2022 року про застосування адміністративно-господарського штрафу до позивача є правомірною та відповідно відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо визнання її протиправною.

Що стосується позовної вимоги позивача про скасування постанови відповідача № 337130 від 21.06.2022 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення про визнання та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Аналіз вищенаведеної норми свідчить про безпосередній взаємозв`язок визнання протиправним акта індивідуальної дії та його скасування у повному обсязі чи частково. Більш того, друга вимога є похідною та залежною від першої. Адже внаслідок визнання акта індивідуальної дії протиправним, неминучим є його скасування в повному обсязі чи частково.

З огляду на те, що суд залишив без задоволення позовну вимогу про визнання протиправною постанову відповідача від №337130 від 21.06.2022 року, відповідно позовна вимога щодо її скасування також не підлягає задоволенню, як похідна.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єктів владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись Конституцією України, Законом України «Про автомобільний транспорт», Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 року, Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, що затверджені Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року №363 та ст. 2, 9, 77, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови №337130 від 21.06.2022 року відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 )

Відповідач - Відділ державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. В. Порика, б. 29, м. Вінниця, 21021)

Повний текст судового рішення складено та підписано суддею 28.09.2022року.

Суддя Маслоід Олена Степанівна