Справа № 400/1287/22
Суддя: Костюченко Г. С.
Дата ухвалення: 2022-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 400/1287/22
Провадження № 2-а/489/107/22
Ухвала

Іменем України

27 вересня 2022 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі судді Костюченко Г.С., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови,-

встановив:

В січні 2022 року представник позивача звернувся з вимогою до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради про визнання протиправною скасування постанови.

Зазначав, що 07.12.2021 року начальником Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради була винесена Постанова № 138 про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.188(42) КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн.

Позивач вважає зазначену Постанову протиправною та просив її скасувати.

Зазначений спір згідно із ст. ст. 20 Кодексу адміністративного судочинства України належить до юрисдикції адміністративних судів, має розглядатися в порядку адміністративного судочинства, предметна підсудність не порушена.

Згідно правил ч. 1 ст. 25 Кодексу адміністративного судочинства України (територіальна юрисдикція) Адміністративні справи с приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`еднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків , визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст. 26 Кодексу адміністративного судочинства України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їх місцем знаходження згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, якщо інше не передбачене цим Кодексом.

Таким чином, з урахуванням зазначених норм Кодексу адміністративного судочинства України , а саме ст..ст. 25, 26 цього Кодексу, позивач має право звернутися із зазначеними вимогами до суду за місцем свого проживання АДРЕСА_1 або за місцем знаходження Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Місце реєстрації відповідача є: Україна, 54001, Миколаївська область, місто Миколаїв, вул.. Адміральська, будинок 20, .

Вказані обставини підтверджуються наявним у матеріалах справи Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Місце знаходження Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради є територіально розташоване в Центральному районі м. Миколаєва.

Місце знаходження позивача є територіально розташоване в Миколаївському районі Миколаївської області.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 29 Кодексу адміністративного судочинства України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо: при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Таким чином, ні позивач ні відповідач не знаходяться на території Інгульського району м. Миколаєва, тобто позов подано з порушенням територіальної підсудності, визначеної нормами Кодексу адміністративного судочинства України.

Також необхідно зазначити, що в матеріалах справи відсутні будь які відомості щодо місця знаходження відповідача - Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради за адресою: м. Миколаїв, вул.. Херсонське шосе, 48/8.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що дана справа територіально не підсудна Ленінському районному суду м. Миколаєва, оскільки підстави для пред`явлення даного позову саме до Ленінського районного суду м. Миколаєва за територіальною підсудністю - відсутні.

Правова позиція щодо підсудності адміністративних справ була визначена у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12 січня 2021 року у справі 855/6/21.

За загальним визначенням підсудність адміністративних спорів (справ) є правовим інститутом, що містить адміністративно-процесуальні норми, які розмежовують компетенцію щодо розгляду і вирішення адміністративних справ між окремими інституціями судової системи і між адміністративними судами одного інституційного рівня. Визначення компетентного суду для розгляду адміністративної справи провадиться, серед іншого, залежно від предмета публічно-правового спору або його суб`єктного складу, територіальних меж юрисдикції певного суду, функцій при розгляді справи, які виконує певний суд судової системи.

Правила підсудності у своїй сукупності певним чином встановлюють алгоритм обрання компетентного адміністративного суду для розгляду і вирішення конкретної справи.

Правильне визначення компетентного суду для розгляду і вирішення адміністративної справи має значення для ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення в адміністративній справі.

Процесуальний закон встановлює три різновиди підсудності адміністративних справ: предметну або родову; територіальну або просторову, інстанційну або функціональну.

Як предмет підсудностi розумiють сукупність правил, що визначають, чи розмежовують компетенції судів із розгляду адміністративних справ по першій інстанції залежно від предмета публічно-правового спору або його суб`єктного складу.

Територіальна підсудність - це також сукупність правил, що визначають розмежування компетенції адміністративних судів одного рівня щодо розгляду адміністративних справ по першій інстанції залежно від території, на яку поширюється їх діяльність. Своєю чергою, ця підсудність поділяється на такі її види, як загальну, альтернативну, виключну і за зв`язком справ.

Як інстанційну підсудність належить розуміти правила, що визначають розмежування компетенції адміністративних судів при розгляді адміністративних справ.

Розгляд судом непідсудної йому справи може призвести до ухвалення незаконного рішення, обмежити право кожного на судовий захист належним судом, визначеним законом, позбавити можливості скористатися правом на апеляційне чи касаційне оскарження рішення.

Згідно з нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р., Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини» інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Враховуючи недопустимість порушення правил щодо підсудності адміністративних справ, зважаючи, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого адміністративного суду, суд дійшов висновку про необхідність передати адміністративну справу за підсудністю.

Враховуючи викладене, предмет спору та обставини справи, суд дійшов висновку, що справа підлягає передачі до Центрального районного суду м. Миколаєва, тобто за місцем знаходження відповідача.

Керуючись ст. ст. 20,25, 26, 29 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

ухвалив:

Передати справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови на розгляд до Центрального районного суду м. Миколаєва за територіальною підсудністю.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м.Миколаєва протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення в порядку, визначеному ст. 295-297 КАС України.

Повний текст ухвали складено 27.09.2022.

Суддя Г.С. Костюченко