Справа № 120/4804/22
Суддя: Шаповалова Тетяна Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

26 вересня 2022 р. Справа № 120/4804/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шаповалової Т.М., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАКС-ВІНН" до Вінницької митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРАКС-ВІНН" (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Вінницької митниці (далі-відповідач), у якому просило:

визнати протиправним та скасувати рішення Вінницької митниці ДМС про коригування митної вартості товарів № UA401000/2021/000088/2 від 24.12.2021 та картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 401020/2021/002258 від 24.12.2021;

стягнути на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір в сумі 2481,00 грн. та витрати на експертний висновок Вінницької ТПП в сумі 1560,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 15 грудня 2021 між ТОВ "ТРАКС-ВІНН" (далі - Покупець або Позивач) та VICTORIA PKW/LKW GmbH (Німеччина) (далі - Продавець) було укладено контракт № 66/12/21, згідно якого Продавець здійснив продаж двох транспортних засобів на суму 10 800 євро.

Опис конкретного транспортного засобу та його ціна зазначені у п. 1.1. Контракту. Згідно п. 1.2. контракту додатково ціна на транспортний засіб вказується в інвойсі. На виконання даного контракту на дану одиницю було виставлено інвойс № 2021246 від 15.12.2021 на суму 5 300 Євро, товар - тягач сідельний, марки Mercedes-Benz, модель Actros 1842, календарний рік виготовлення: 2012, номер шасі - НОМЕР_1 .

Покупець, отримав товар та сплатив його вартість належним чином і вчасно. Валюта контракту євро, ціна товару за домовленістю сторін складає 5 300,00 ЄВРО, чим фактично визначено митну вартість товару.

Платіжним дорученням в іноземній валюті № 288 від 17.01.2022 підтверджується факт переказу коштів Покупцем євро на рахунок Продавця в сумі 10 800,00 Євро (повна сума контракту згідно п. 1.3., включає 5 300 євро за вказаний товар).

З метою митного оформлення товару до Вінницької митниці (далі - відповідач) була подана електронна митна декларація иА401020/2021/067147 з додатками.

24 грудня 2021 відповідачем було ухвалено рішення № 401000/2021/000088/2 про коригування митної вартості товарів, де вказано, що митну вартість товару не може бути визначено за ціною договору, щодо товарів, які імпортуються, відповідно до вимог 58 МКУ, у зв`язку з тим, що під час контролю правильності визначення митної вартості встановлено, що надані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей про складові митної вартості товарів. У зв`язку з цим, митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості, встановивши її в сумі 12 700 євро (сума коригування 7 200 євро). Також Відповідачем сформовано Картку відмови № UA 401020/2021/002258 від 24.12.2021.

Позивач вважає, що вказані картка відмови в прийнятті митної декларації та рішення про коригування митної вартості товарів є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, а тому звернулося з цим позовом до суду.

01.07.2022 позивач вимоги ухвали суду від 30.06.2022 про залишення позовної заяви без руху виконало.

Ухвалою суду від 04.07.2022, прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку статті 262 КАС України, а також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

18.07.2022 представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача вказав, що за ЕМД UA 401020/2021/067147 від 20.12.2021 року до митного оформлення було заявлено товар: «Сідельний тягач для перевезення напівпричепі, марка: MERCEDES-BENZ, модель ACTROS, номер шасі: НОМЕР_2 , тип двигуна: дизельний, робочій об`єм циліндрів двигуна. смЗ: 12809. потужність. кВт: 310. календарний рік виготовлення (випуску): 2013, модельний рік виготовлення: 2013, дата першої реєстрації: 15.08.2013» з вартістю 5500 Євро.

До митного оформлення, в тому числі для підтвердження митної вартості товару, були подані наступні документи: рахунок фактура (інвойс) від 15.12.2021 № 2021246, свідоцтво про реєстрацію ТЗ від 10.04.2012 № ZBI 107384659, свідоцтво про реєстрацію ТЗ від 10.04.2012 № НОМЕР_3 , контракт від 15.12.2021 № 66/12/21, довідка про транспортні витрати б/н від 21.12.2021, декларацію країни відправлення від 15.12.2021 № MRN21DE28Е4.

Відповідач вказує, що наданому до митного оформлення інвойсі від 15.12.2021 №2021246 відсутнє посилання на контракт, що унеможливлює однозначне встановлення належності інвойса до контракту від 15.12.2021 №66/12/21. Надана довідка про транспортні витрати б/н від 21.12.2021 містить фразу «Страхування транспортного засобу не проводилось», хоча страхування на території ЄС є обов`язковим для ТЗ, що пересуваються своїм ходом по шляхах загального користування (статтею 3 Директиви 2009 103 ЄС Європейського Парламенту та Ради від 16 вересня 2009 року визначено, що відповідно до статті 5. кожна держава-член вживає всіх заходів необхідних для забезпечення покриття страховкою цивільної відповідальності відносно використання автотранспортних засобів).

Також слід зазначити, що на момент митного оформлення в мережі Інтернет на сайті MOBILE.DE наявні пропозиції про продаж схожих транспортних засобів за ціною, що значно перевищує заявлених декларантом митну вартість. Крім того, в поданій ДМВ зазначено взаємозв`язок між продавцем і покупцем, що в свою чергу могло вплинути на рівень митної вартості товару, проте на вимогу митного органу декларантом не було надано документи передбачені ч.4 ст.53 МКУ.

Таким чином, подані до митного оформлення документи містять розбіжності/неточності та не містять всіх відомостей, що документально підтверджують числове значення заявленої митної вартості товару.

Джерелом числового значення митної вартості є оформлена МД від 14.12.2021 №UA401020/2021/065188. за якою випущено у вільний обіг товар: «Сідельний тягач для перевезення напівпричепі, марка: MERCEDES-BENZ, модель ACTROS. номер шасі: НОМЕР_4 . тип двигуна: дизельний, робочій об`єм циліндрів двигуна, см3: 12809, потужність. кВт: 310, календарний рік виготовлення (випуску): 2012, модельний рік виготовлення: 2012. дата першої реєстрації: 08.06.2012» з вартістю 12700 Євро.

Відповідач зазначає, що у ЕМД, яка використовується як джерело інформації, отримувачем також є ТОВ «ТРАКС- ВІНН», а відправником «Victoria PKW/LKW GmbH», а товар є максимально схожим до задекларованого (марка, модель, об`єм двигуна, потужність).

Враховуючи вищевикладене, на думку відповідача, митниця діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши інші докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

15.12.2021 між ТОВ "ТРАКС-ВІНН" (далі - Покупець або Позивач) та VICTORIA PKW/LKW GmbH (Німеччина) (далі - Продавець) було укладено контракт № 66/12/21, згідно якого Продавець здійснив продаж двох транспортних засобів на суму 10 800 євро. Опис конкретного транспортного засобу та його ціна зазначені у п. 1.1. Контракту.

Згідно із п. 1.2. Контракту додатково ціна на транспортний засіб вказується в інвойсі. На виконання даного контракту на дану одиницю було виставлено інвойс № 2021246 від 15.12.2021р. на суму 5 300 Євро, товар - тягач сідельний, марки Mercedes-Benz, модель Actros 1842, календарний рік виготовлення: 2012, номер шасі - НОМЕР_1 .

Відповідно до п.1.2. Контракту Покупець, отримав товар та сплатив його вартість належним чином і вчасно. Валюта контракту євро, ціна товару за домовленістю сторін складає 5 300,00 ЄВРО, чим фактично визначено митну вартість товару.

Пунктом 1.3. Контракту платіжним дорученням в іноземній валюті № 288 від 17.01.2022р. підтверджується факт переказу коштів Покупцем євро на рахунок Продавця в сумі 10 800,00 Євро (повна сума контракту згідно п. 1.3., включає 5 300 євро за вказаний товар).

З метою митного оформлення товару до Вінницької митниці ДМС була подана електронна митна декларація иА401020/2021/067147, з додатками:

Контракт;

Рахунок-фактура (інвойс);

Платіжне доручення;

Документ, що підтверджує вартість перевезення товару;

Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу;

Копія митної декларації країни відправлення.

24.12.2021 відповідачем було ухвалено рішення UA 401000/2021/000088/2 про коригування митної вартості товарів, де вказано, що митну вартість товару не може бути визначено за ціною договору, щодо товарів, які імпортуються, відповідно до вимог 58 МКУ, у зв`язку з тим, що під час контролю правильності визначення митної вартості встановлено, що надані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей про складові митної вартості товарів.

У зв`язку з цим, митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості, встановивши її в сумі 12 700 євро (сума коригування 7 200 євро).

У рішенні митний орган посилається на ч.1 ст.337 Митного кодексу України (далі-МКУ) якою визначено, що перевірка документів та відомостей, які подаються митному органу під час переміщення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій полаються митному органу під час переміщення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення форматологічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені МКУ. Згідно п.5 ст.54 МКУ митний орган має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документу чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості. Згідно п.2 ст.52 МКУ декларант зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Так, в наданому до митного оформлення інвойсі від 15.12.2021 № 2021246 відсутнє посилання на контракт, що унеможливлює однозначне встановлення належності інвойса до контракту від 15.12.2021 Ме66/12/21. Надана довідка про транспортні витрати б/н від 21.12.2021 містить фразу «Страхування транспортного засобу не проводилось», хоча страхування на території ЄС є обов`язковим для ТЗ, що пересуваються своїм ходом по шляхах загального користування (статтею з Директиви 2009/103/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 16 вересня 2009 року визначено, що відповідно до статті 5, кожна держава-член вживає всіх заходів необхідних для забезпечення покриття страховкою цивільної відповідальності відносно використання автотранспортних засобів). В той же час, відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 18.06.2012 за № 984/21296) для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати, рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів, банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно- експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури, калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Жоден з вищенаведених документів до митного оформлення не надано. Відповідно не надано документи, що відповідно до ч.1 та ч.2 ст.53 МКУ в обов`язковому порядку подаються з метою підтвердження заявленої митної вартості. Також с зазначено, що на момент митного оформлення в мережі Інтернет на сайті MOBILE.DE наявні пропозиції про продаж схожих транспортних засобів за ціною, що значно перевищує заявлену декларантом митну вартість. Крім того, в поданій ДМВ зазначено взаємозв`язок між продавцем і покупцем, що в свою чергу могло вплинути на рівень митної вартості товару, проте на вимогу митного органу декларантом не було надано документи передбачені ч 4 ст.53 МКУ. Таким чином, відповідачем зроблено висновок, що подані до митного оформлення документи містять розбіжності/неточності та не містять всіх відомостей, що документально підтверджують числове значення заявленої митної вартості товару.

Враховуючи вищевикладене, декларанту було направлено електронне повідомлення наступного змісту: «Згідно ч.2,3.4 ст.53 МКУ прошу надати документи, які підтверджують митну вартість товарів: 1) договір (угоду контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою. контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 9) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;10) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 11) розрахунок ціни (калькуляцію). Інші документи - за бажанням.

Декларант листом від 23.12.2021 № б/н відмовився від надання додаткових документів. У зв`язку з цим, у відповідача виникли підстави вважати. що інвойс, який подавався до митного оформлення не містить достовірної інформації щодо «дійсної вартості» транспортного засобу. Враховуючи, що використані декларантом відомості для цілей визначення митно вартості не підтверджені документально, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності та неточності, відповідно до пп.2, 3 ст. 58 МКУ застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 МКУ. Митна вартість не може бути визначена за другорядними методами (ст.59 та ст.60 МКУ по причині відсутності у митного органу інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, що були оформлені у митному відношенні (малі ідентичний термін та умови експлуатації, комплектацію, пробіг, технічний стан та ін.). Визначити митну вартість за другорядними методами (ст.62 МКУ) та (ст.63 МКУ) неможливо з причини відсутності у митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Джерелом числового значення митно вартості є оформлена МД від 14.12.2021°UA401020/2021/065188, за якою випущено у вільний обіг товар: «Сідельний тягач для перевезення напівпричепі. марка: MERCEDES-BENZ, модель ACTROS, номер шасі: НОМЕР_5 , тип двигуна: дизельний, робочій об`єм циліндрів двигуна, см3: 12809, потужність, кВт: 310, календарний рік виготовлення (випуску): 2012, модельний рік виготовлення: 2012, дата першої реєстрації: 08.06.2012» з вартістю 12700 Євро. Слід зазначити у ЕМД, яка використовується як джерело інформації, отримувачем також є ТОВ «ТРАКС-ВІНН». а відправником «Victoria PKW/LKW GmbH», а товар є максимально схожим до задекларованого (марка, модель, об`єм двигуна, потужність).

За результатами опрацювання поданої МД та документів винесена картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 401020/2021/002258, у якій вказано, що в процесі митного контролю та митного оформлення з`ясовано, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару.

Позивач, не погоджуючись з зазначеними рішенням та карткою відмови, а тому звернувся до суду за їх оскарженням.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Митний кодекс України (далі МК України) визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з ч. 1 ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частиною першою статті 257 МК України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

Так, статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 МК України, частиною першою якої обумовлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Згідно з частиною другою зазначеної статті документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування

Частинами першою, другою статті 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч. 5 ст. 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у встановлених випадках, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені форми митного контролю.

Частиною третьою статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно із статтею 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 2 та 3 ст. 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/ або відсутня хоча б одна зі складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Судом встановлено, що на підтвердження митної вартості товару позивачем були подані документи, в тому числі обов`язкові документи, передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України:

рахунок-фактура (інвойс) № 2021246 від 15.12.2022;

декларація про походження товару № 2021246 від 15.12.2022;

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 10.04.2012;

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_6 від 10.04.2012;

платіжний документ, що підтверджує вартість товару б/н від 21.12.2021;

зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується № 66/12/21 від 15.12.2021;

інші некласифіковані документи FOTO від 21.12.2021;

копія митної декларації країни відправлення № MRN21DE28Е4 від 15.12.2021;

сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу UА.005.135088-21 від 23.12.2021.

Аналізуючи вказані документи, суд доходить висновку, що вони є достатніми для підтвердження заявленої позивачем митної вартості транспортних засобів. Водночас відповідач поставив під сумнів достовірність наданих декларантом документів у зв`язку із наявністю певних розбіжностей, які зазначені в оскаржуваному рішенні.

Щодо доводів відповідача щодо того, що рахунок-фактура (інвойс) № 2021246 від 15.12.2021р. не містить посилання на контракт № 66/12/21 від 15.12.2021.

Разом з тим, суд звертає увагу, що можливо встановити належність інвойсу до контракту, оскільки у інвойсі вказаний той же продавець і покупець, у п. 1.1. контракту описаний такий же товар, що і у інвойсі. Також у п. 1.2. контракту вказано, що відомості про транспортний засіб (найменування, характеристики та ціна) вказується у інвойсі.

Щодо аргументів відповідача про страхування транспортного засобу, суд вказує, що таке страхування було здійснено Продавцем, що підтверджується "зеленою картою" страхування. У ній вказано державний номерний знак НОМЕР_7 , такий же номерний знак зазначено у загальній декларації прибуття UA 401020.2021.65881 (додається). Таке страхування відповідає вимогам FCA Leipzig, про що вказано в п. 2.1. контракту та в ЕМД.

Також відповідач вказує, що нібито існує взаємозв`язок між продавцем і покупцем, про що зазначено в ЕМД. Однак в ЕМД такі відомості відсутні, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи відповідача про продаж на сайті Mobile.de схожих транспортних засобів за вищою ціною, суд не приймає до уваги, оскільки існують численні фактори, які впливають на ціну: пробіг, поточний технічний стан, комплектація, необхідність проведення сервісного обслуговування (заміна оливи, гуми тощо).

Щодо доводів відповідача про відсутність належних даних про вартість перевезення, посилаючись на наказ Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №599, суд зазначає, що у даному нормативному акті вказується про подання документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. У наданій довідці від 21.12.2021р. вказано про вартість перевезення конкретного транспортного засобу, зазначеного у п. 1.1. контракту.

Додатково суд вказує, що Експертним висновком Вінницької ТПП № 0011 від 01 лютого 2022 року було підтверджено, що ціна на Товар, поставлений Покупцю згідно контракту № 66/12/21 від 15.12.2021р. та інвойсу № 2021246 від 15.12.2021р., відповідає ціні Продавця.

Також суд звертає увагу, що відомості з інформаційних баз даних відповідача мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митницею відповідних рішень та з об`єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є беззаперечним доказом для підтвердження висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару.

В цьому випадку митний орган повинен здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують сумнів у правильності визначення митної вартості товару та довести обґрунтованість цього сумніву, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає право вчиняти дії, спрямовані на коригування митної вартості товару.

За позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 23.02.2021 р. у справі № 805/5039/16-а, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Частиною третьою статті 54 МК України передбачено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 55 МК України орган доходів і зборів за відповідних умов має право здійснювати коригування митної вартості товару, заявленої декларантом.

За змістом пункту 5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 11 вересня 2015 року № 689, під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків можуть використовуватися такі джерела інформації: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС; спеціалізовані видання, які містять інформацію про ціни, сформовані на світовому ринку; інформація, отримана від ДФС, про ціни на товари та/або сировину, матеріали, комплектуючі, які входять до складу товарів; інформація, отримана від митних органів іноземних держав за результатами перевірки автентичності документів, які подавалися під час митного контролю та митного оформлення товару; інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю, в тому числі, за результатами проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи; інформація, отримана від державних органів, установ та організацій на запити територіальних органів та/або ДФС; цінова інформація, отримана в рамках домовленостей, укладених між ДФС та асоціаціями, спілками та іншими об`єднаннями імпортерів та виробників; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; інформація отримана з мережі Інтернет.

Суд погоджується, що наявність у митниці інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки. Водночас така інформація ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару. Спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, але не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 54 МК України, на підставі якого відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу. За правилами частини третьої, восьмої згаданої статті кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта статті 57 МК України).

За приписами частин першої, другої статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

На підставі системного аналізу вказаних законодавчих положень суд дійшов висновку, що тягар доведення неправильності заявленої митної вартості лежить на митному органі. Також, виходячи з принципу послідовності, передбаченого статтею 57 МК України, відповідач при виборі методу визначення митної вартості повинен проводити консультації з декларантом, обмінюючись наявною у кожного з них інформацією. При цьому застосування резервного методу відповідно до вимог, встановлених статтею 64 МК України, можливе лише за наявності обґрунтованих підстав незастосування попередніх п`яти.

В постанові від 05.02.2019 у справі № 816/1199/15-а Верховний Суд висловив таку правову позицію: "у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 Митного кодексу України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. При цьому сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом".

Суд погоджується з доводами позивача, що використана відповідачем пропозиція з продажу схожого автомобіля не може вважатися об`єктивним джерелом інформації в цілях коригування митної вартості товару, оскільки при цьому не враховуються індивідуальні ознаки товару, такі як пробіг транспортного засобу, загальний стан тощо.

Також суд зауважує, що наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформація про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю вищою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не є підставою для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).

Автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 23.04.2019 у справі № 810/1479/16.

При цьому суд додатково звертає увагу на те, що в адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення орган доходів і зборів повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення. Відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару, висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Частинами першою та другою статті 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

В силу приписів ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з позицією ЄСПЛ, викладеною, зокрема, у справі "Компанія Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції", заява № 36985/97, рішення від 23 липня 2002 року, п. 110, адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про наявність підстав для визнання протиправним і скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Отже, перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтримку правомірності своєї позиції та докази, надані позивачем, суд приходить до переконання, що заявлений позов належить задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 2481грн. та витрати на експертний висновок Вінницької ТПП в сумі 1560,00 грн., а тому суд покладає ці витрати на відповідача згідно ч.1 ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA401000/2021/000088/2 від 24.12.2021.

Визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 401020/2021/002258 від 24.12.2021.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАКС-ВІНН" судовий збір в розмірі 2481,00 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят одну гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької митниці.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАКС-ВІНН" витрати на проведення цінової експертизи контракту в розмірі 1560,00 грн (одна тисяча п`ятсот шістдесят гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької митниці.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено та підписано суддею 26.09.2022.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРАКС-ВІНН" (, вул. Черняховського, 78, м. Вінниця, 21037)

Відповідач: Вінницька митниця (код ЄДРПОУ ВП: 43997544, місцезнаходження юридичної особи: вул. Лебединського, 17, м. Вінниця, 21034).

Суддя Шаповалова Тетяна Михайлівна