Справа № 640/23477/20
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2022-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

26 вересня 2022 року м. Київ № 640/23477/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого Бояринцевої М.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.04.2021 у справі №640/23477/20 позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ) до Міністерства внутрішніх справ України (01024, м. Київ, вул. Богомольця, б. 10, ) за участю у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Управління поліції охорони в Київській області (01033, м. Київ, вул. Сім`ї Прахових, б. 8, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено повністю.

визнано протиправним та скасовано висновок Міністерства внутрішніх справ України від 13.04.2020 про відмову ОСОБА_1 у призначенні, нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справи, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015.

визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні, нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справи, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015.

зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, у зв`язку з встановленням II групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження у призначенні, нарахування та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справи, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства внутрішніх справ України (01024, м. Київ, вул. Богомольця, б. 10, ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ) витрати понесені ним на правничу допомогу у розмірі 7500 (сім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.

На адресу суду від позивача надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 640/23477/20 та про накладення штрафу, в якій позивач просить суд:

встановити судовий контроль за виконанням рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.04.2021 у справі № 640/23477/20;

зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України подати до суду звіт про виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.04.2021 у справі № 640/23477/20 у 10-денний строк з моменту отримання відповідної ухвали суду.

у разі невиконання судового рішення або ненадання звіту про його виконання накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.04.2021 у справі № 640/23477/20 штраф у розмірі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, половину з якого стягнути на користь Державного бюджету України, а другу половину - на користь ОСОБА_1 .

Відповідач в особі Міністерства внутрішніх справ України надав суду заперечення на заяву про встановлення судового контролю, де зазначив, що правові підстави для встановлення судового контролю відсутні. В обґрунтування даних заперечень відповідач вказав, що на виконання рішення суду Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.04.2021 у справі №640/23477/20 Міністерством внутрішніх справ України було прийнято рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та надіслано його до Національної поліції України листом від 23.12.2021 вих. № 59019/1/15-2021 відповідно до Порядку № 850, однак матеріали щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги було повернуто до Міністерства внутрішніх справ України. Відповідачем зазначено, що стосовно виконання рішення суду в частині «виплати» на даний час Міністерством вживаються всі необхідні дії з метою повного виконання рішення.

Розглянувши подану заяву про встановлення судового контролю, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З аналізу викладених норм вбачається, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов`язком.

Європейський Суд з прав людини звертав увагу, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у справі "Скордіно проти Італії" (Scordino v. Italy). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі "Сіка проти Словаччини" (Sika v. Slovaki), №2132/02, пп. 24-27, від 13.06.2006, пп. 18 рішення "Ліпісвіцька проти України" №11944/05 від 12.05.2011).

Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах "Бурдов проти Росії" від 07.05.2002, "Ромашов проти України" від 27.07.2004, "Шаренок проти України" від 22.02.2004 зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі "Сокур проти України" (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26.04.2005, та у справі "Крищук проти України" (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19.02.2009).

Аналіз зазначених вище рішень Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення. Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

Згідно зі статтею 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до приписів частини другої статті 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З вищевикладеного вбачається, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження". Судовий контроль у формі зобов`язання подати звіт, також є формою забезпечення виконання судових рішень.

Суд наголошує, що завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження (стаття 1 Закону України "Про виконавче провадження").

При цьому, у разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України "Про виконавче провадження" врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень.

Так, судом 25.10.2021 видано виконавчий лист на примусове виконання рішення в частині зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, у зв`язку з встановленням II групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження у призначенні, нарахування та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справи, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015.

Як вбачається з доданих до заяви про встановлення судового контролю документів, на підставі виконавчого листа, виданого Окружним адміністративним судом м. Києва у справі №640/23477/20 було відкрито виконавче провадження №65915142, стягувачем в якому є ОСОБА_1 .

Наразі зазначене виконавче провадження триває, та як свідчать матеріали заяви про встановлення судового контролю, виконавчою службою вчиняються дії для примусового виконання відповідачем рішення суду від 14.04.2021.

Натомість, заява про встановлення судового контролю не містить доказів закінчення виконавчого провадження на підставі п.11 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», внаслідок чого подана заява про встановлення судового контролю розцінюється судом як передчасна, а отже, задоволенню не підлягає.

Водночас, суд зазначає, що з наданих суду документів вбачається, що рішення від 14.04.2021 залишається невиконаним, а тому в разі завершення виконавчого провадження з будь-яких причин та невиконання судового рішення, ОСОБА_1 не позбавлений права повторного звернення до суду із заявою про встановлення судового контролю.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 243, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя Окружного адміністративного суду міста Києва, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Ухвала суду може бути оскаржена.

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя М.А. Бояринцева