Справа № 160/5905/22
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2022-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

21 вересня 2022 року Справа 160/5905/22

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Озерянської С.І., розглянувши заяву представника відповідача про відстрочення виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.06.2022 року по справі № 160/5905/22 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до Публічного акціонерного товариства "Марганецький рудоремонтний завод" про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ :

19.09.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява відповідача про відстрочення виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.06.2022 року по справі № 160/5905/22 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до Публічного акціонерного товариства "Марганецький рудоремонтний завод" про стягнення заборгованості.

Суд ознайомившись з поданою заявою та доданими до неї матеріалами, дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Згідно з ч. 2 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Приписами ч. 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Як визначено п.п. 6 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до адміністративного суду заяви про зміну чи встановлення способу, порядку і строку виконання судового рішення сплачується судовий збір у розмірі 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2022 року - 2481 гривня.

З огляду на вище викладене, за подання заяви про відстрочення виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.06.2022 року по справі № 160/5905/22 заявнику належить сплатити судовий збір у розмірі 744, 30 грн. (2481,00 грн. х 0,3).

Проте, до заяви про відстрочення виконання рішення суду заявником не додано документа про сплату судового збору.

Водночас, представник заявника у заяві зазначає, що у відповідача - Публічного акціонерного товариства "Марганецький рудоремонтний завод" відсутній обов`язок щодо сплати судового збору за подання вказаної заяви, посилаючись зокрема на постанову Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/190/18 та на те, що за п. 3 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір не справляється за подання заяви про зміну чи встановлення способу, порядку і строку виконання судового рішення.

При вирішенні цього процесуального питання суд зауважує, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/190/18 в господарській справі, було надано оцінку питанню виконання грошового зобов`язання за наявності судового рішення про задоволення вимог кредитора з розстроченням або відстроченням та наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, за період такого розстрочення або відстрочення.

В контексті розглядуваного питання було наведено поняття відстрочення виконання рішення, як такого, що спрямоване на забезпечення повного виконання рішення суду та є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, що унеможливлюють або ускладнюють виконання його рішення.

Постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 року в господарській справі №916/190/18 не містить правової оцінки застосування норм Закону України "Про судовий збір" та Кодексу адміністративного судочинства України.

Водночас, положення пункту 3 частини 2 статті 3 Закону України "Про судовий збір" у даному випадку застосуванню не підлягають, оскільки норми частини другої статті 4 вказаного Закону в редакції Закону України № 484-VІІІ від 22.05.2015 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" прийняті пізніше, а за загальними правилами вирішення колізії норм права у разі неузгодженості між нормами, виданими одним і тим самим нормотворчим органом, застосовується акт, виданий пізніше, навіть якщо прийнятий раніше акт не втратив своєї чинності. Як роз`яснило Міністерство юстиції України у своєму листі від 26.12.2008 року № 758-0-2-08-19 "Щодо практики застосування норм права у випадку колізії", така неузгодженість може виникнути внаслідок того, що прийняття нової норми не завжди супроводжується скасуванням "застарілих" норм з одного й того ж питання, а тому повинна вирішуватись саме у вищезазначений спосіб.

Суд зауважує, що за своєю суттю відстрочка виконання рішення суду це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю.

Законодавець не визначив понять "відстрочення" та "розстрочення" а ні в Кодексі адміністративного судочинства України, а ні в Законі України "Про виконавче провадження".

При цьому, науково-практичний коментар Кодексу адміністративного судочинства України надає наступне визначення таким поняттям.

Так від відсточенням розуміється перерва у вчиненні виконавчих дій на певний, точно визначений строк. Протягом цього часу виконавчі дії не проводяться.

В свою чергу розстрочення передбачає виконання судового рішення протягом певних визначених проміжків часу у відповідних частинах.

Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку, що відсторочення виконання рішення суду є за своєю суттю зміною строку його виконання.

Отже, суд дійшов висновку, що відповідач має обов`язок сплатити судовий збір у зв`язку із поданням заяви про відстрочення виконання судового рішення.

При цьому судом не враховується позиція Верховного Суду зазначена в постанові від 05.05.2022 року в адміністративній справі №520/9769/19 на яку посилається заявник, оскільки остання стосується питання сплати судового збору за подання апеляційних скарг на ухвали суду про встановлення судового контролю.

Верховний Суд в наведені постанові робить висновок, що за відсутності законодавчо встановлених ставок судового збору за звернення до суду із заявою про встановлення контролю за виконанням судового рішення, на позивача не поширюється обов`язок сплати судового збору за звернення до суду з такою заявою, а тому, відповідно, і з апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції, прийнятої за результатами її розгляду.

В даному випадку, Законом України "Про судовий збір" встановлено ставки судового збору за подання заяв про зміну строку виконання рішення суду до яких відносяться, зокрема, і заяви про відстрочення виконання рішення суду.

Разом із тим, Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено залишення без руху заяви про відстрочення виконання судового рішення, а тому застосуванню підлягає частина 6 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Відтак, слід застосувати аналогію процесуального закону, зокрема, приписи статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, якою передбачені випадки залишення позовної заяви без руху.

Так, однією із підстав для залишення позовної заяви без руху є невідповідність її положенням статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, частиною 3 якої визначено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частин 1, 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суд, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, враховуючи невідповідність поданої представником відповідача заяви про відстрочення виконання судового рішення наведеним вище вимогам, таку заяву належить залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків, шляхом надання документу про сплату судового збору в розмірі 744,30 гривень.

Керуючись статтями 161, 169, 248, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача про відстрочення виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.06.2022 року по справі № 160/5905/22 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до Публічного акціонерного товариства "Марганецький рудоремонтний завод" про стягнення заборгованості - залишити без руху.

Встановити позивачу строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позовної заяви, а саме: надати докази сплати судового збору у розмірі 744, 30 грн., за наступними реквізитами: отримувач коштів: УК у Чечел.р.м.Дніпра/Чечел.р/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37988155; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UA4004632; код класифікації доходів бюджету: 22030101; призначення платежу: *;101; РНОКПП; Судовий збір, за позовом (ПІБ), Дніпропетровський окружний адміністративний суд.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню не підлягає.

Суддя С.І. Озерянська