Справа № 380/5930/21
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2022-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/5930/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 вересня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гулкевич І.З., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ). Позивач просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача в частині нарахування та виплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення у липні 2016, у серпні 2017, лютому 2018, без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою КМУ від 22.09.2010 №889;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену допомогу на оздоровлення у липні 2016, серпні 2017, лютому 2018, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою КМУ від 22.09.2010 №889;

-визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 підйомної допомоги у 2016, в розмірі місячного грошового забезпечення у зв`язку з призначенням на посаду, відповідно до статті 9-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей;

-зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підйомну допомогу в розмірі місячного грошового забезпечення, у зв`язку з призначенням на посаду виходячи з грошового забезпечення станом на серпень 2016, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою КМУ від 22.09.2010 №889;

-визнати протиправними дії відповідача щодо виплати ОСОБА_1 надбавки за кваліфікацію за період 2009-2018 в розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру;

-зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з урахуванням виплачених сум надбавку за кваліфікацію: з грудня 2009 по листопад 2012, з грудня 2016 по лютий 2018 у розмірі, визначеному у додатку №25 до постанови КМУ від 07.11.2007 №1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу : 2-й клас 5% посадового окладу; з грудня 2012 по серпень 2016 у розмірі визначеному у додатку №25 до постанови КМУ від 07.11.2007 №1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу: 1-й клас 8% посадового окладу;

-визнати протиправними дії відповідача щодо виплати ОСОБА_1 винагороди за бойове чергування за період листопад 2013-липень 2016 у розмірі 5% посадового окладу при законодавчо встановленому 30% розміру від посадового окладу;

-зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити ОСОБА_1 з урахуванням виплачених сум, в місяцях фактичної виплат, винагороду за бойове чергування за період листопад 2013-липень 2016 згідно додатку №25 до постанови КМУ від 07.11.2007 №1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу із розрахунку 30% посадового окладу на місяць;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 із часу набуття права 23.12.2008 та на день виключення із списків особового складу частини винагороди за тривалість безперервної 15-ти річної календарної військової служби;

-зобов`язати відповідачу нарахувати і виплати ОСОБА_1 винагороду за тривалість безперервної 15-ти річної календарної військової служби, виходячи із грошового забезпечення станом на 23.12.2008 у розмірі посадового окладу та окладу за військовим званням;

-визнати протиправними дії відповідача щодо виплати ОСОБА_1 винагороди за тривалістю безперервної 20-ти річної календарної військової служби, виходячи із грошового забезпечення станом на 23.12.2013, у розмірі 1,5 посадових окладів та окладів за військовим званням, з урахуванням виплачених сум;

-визнати протиправну бездіяльність відповідача щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 на день звільнення компенсації за невикористані дні додаткової відпустки передбаченої ч.4 ст. 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та постановою КМУ від 01.08.2012 №702 за 2013-2019;

-зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки передбаченої п.4 ст. 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та постановою КМУ від 01.08.2012 №702 за 2013-2019;

- зобов`язати відповідача нарахувати і виплати ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку порушенням строків їх виплати на суми надбавки за кваліфікацію та винагороди за бойове чергування за весь час затримки такої виплати по день фактичної виплати.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що згідно із архівними відомостями особистих карток грошового забезпечення ОСОБА_1 при здійсненні розрахунку та виплаті грошової допомоги на оздоровлення та підйомної допомоги ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) до розрахунку місячного грошового забезпечення для виплати вказаної грошової допомоги на оздоровлення не включено щомісячну додаткову грошову винагороду. Вважає дії відповідача щодо невключення до грошового забезпечення щомісячної винагороди, як розрахункової величини для виплати грошової допомоги на оздоровлення протиправними.

Також звертає увагу, що виходячи із карток грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2009 - 2018 роки останньому ІНФОРМАЦІЯ_2 виплачено в меншому ніж належало розмірі надбавку за кваліфікацію. Відповідно до інформації зазначеної в особистих картках грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2009 - 2018 роки: з грудня 2009 по листопад 2012, з рудня 2016 по лютий 2018 надбавка за класність виплачувалась в розмірі 19 (18,5) грн, що становить 50% від законодавчо встановленого розміру за 2 класну кваліфікацію, з грудня 2012 по серпень 2016 надбавка за класність виплачувалась в розмірі 30,4 грн, що становить 50% від законодавчо встановленого розміру за 1 класну кваліфікацію.

Пунктами 11, 12 Постанови Уряду № 1294 визначено Міністерству праці та соціальної політики. Міністерству фінансів, іншим державним органам упорядкувати у тримісячний строк перелік і розміри виплати додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, а також державним органам привести власні нормативно-правові акти у відповідність з цією постановою.

Так, 20.05.2008 на виконання п. 2 вказаної Постанови, наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України № 425 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, підпунктом 3.13.1 якої встановлено, що особам офіцерського складу (крім військових льотчиків і штурманів, військових льотчиків і штурманів інструкторського складу), особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які мають клас, присвоєний у встановленому порядку, виплачується надбавка в таких розмірах: 2-й клас - 5 відсотків посадового окладу; 1-й клас - 8 відсотків посадового окладу; клас майстра - 11 відсотків посадового окладу. Таким чином, із дати набрання чинності Інструкції № 425, якою упорядковано виплату додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, у ІНФОРМАЦІЯ_3 не було підстав для виплати щомісячної надбавки за кваліфікацію у розмірі 50 відсотків установленого згідно із додатком № 25 до Постанови № 1294.

Також, у період 2013 - 2016 років ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 виплачувалася у розмірі 5% від мінімально встановлено розміру винагорода за бойове чергування.

Відповідно до додатку № 25 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу військовослужбовці у з`єднаннях, частинах і підрозділах, на прикордонних заставах, у складі екіпажів літаків, вертольотів, кораблів і катерів Держприкордонслужби за час бойового чергування (бойової служби) отримують винагороду за бойове чергування (бойову службу), відсотків посадового окладу від 10 до 30. Підпунктами 3.37.1 - 3.17.7 п. 3.17 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України № 425 від 20.05.2008 упорядковано виплату винагороди за бойове чергування, зокрема визначено, що військовослужбовцям прикордонних застав (відділень відділів прикордонної служби), які входять за розрахунком до складу прикордонних нарядів, що несуть бойову службу з безпосередньої охорони державного кордону на державному кордоні, виплачується винагорода за бойове чергування за час бойового чергування (бойової служби). - 4 відсотки посадового окладу за кожне несення служби, але не більше 30 відсотків на місяць. Із огляду на виплачену винагороду за бойове чергування згідно з особистими картками грошового забезпечення ОСОБА_1 за період листопад 2013 року - липень 2016 року, така виплачувалася у розмірі 5% посадового окладу, у той час як ОСОБА_1 відповідно до відомостей щомісячно залучався за розрахунком до складу прикордонних нарядів, що несуть бойову службу з безпосередньої охорони державного кордону на державному кордоні понад 8 разів на місяць, що мало б наслідком виплату вказаної винагороди із розрахунку 4% за бойове чергування у максимальному розмірі, тобто 30% посадового окладу на місяць.

Відповідно до Додатку 25 до Постанови № 1294 для військовослужбовців встановлено одноразовий додатковий вид грошового забезпечення винагороду за тривалість безперервної військової служби залежно від тривалості безперервної календарної військової служби за 15 років у розмірі одного посадового окладу та окладу за військове звання, за 20 років у розмірі півтора посадового окладу та окладу за військове звання. Однак всупереч вищезазначеним нормам права відповідач не виплатив позивачу винагороду за тривалість безперервної 15-ти та 20-ти річної календарної військової служби.

Із отриманих документів щодо проведення розрахунку при звільненні ОСОБА_1 із військової служби вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 не здійснено виплату останньому компенсації за невикористані дні додаткової відпустки передбачені п. 4 ст. 10-1 Закону № 2011 -XII та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702 за 2013 - 2019 роки. Звертає увагу суду, що позивач звертався до відповідача щодо виплати указаної компенсації, однак по даний час такої компенсації не отримав. Так, 11.01.2020 ІНФОРМАЦІЯ_2 надана відповідь, якою повідомлено про припинення надання військовослужбовцям додаткових відпусток з настанням особливого періоду. При цьому 15.10.2020 колегія суддів Верховного Суду ухвалюючи постанову у справі 240/11882/19, на підставі аналізу норм законодавства, враховуючи наявність факту невиплати позивачу сум індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по 12.01.2018 зробила висновки, що позивач має право на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення і такі правові висновки, щодо застосування норм права, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України підлягають до врахуванню.

Ухвалою суду від 20.04.2021 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами та відповідачу запропоновано надати суду відзив на позовну заяву у п`ятнадцятиденний строк, з дня отримання цієї ухвали.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач вказує, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 щомісячна додаткова грошова винагорода відповідно до п. 8 Інструкції про розміри і порядок виплати додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України № 73 від 02.02.2016 не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших одноразових виплат. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.11.2007, наказів Адміністрації Державної прикордонної служби України та додатку 25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 позивачу нараховувалася та виплачувалася надбавка за кваліфікацію відповідно до вимог законодавства. Виплата винагороди за бойове чергування (бойову службу), передбачена Додатком 25 до постанови Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.11.2007 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, яка була чинною на період виплати зазначеної винагороди. Відповідно до вказаної постанови, позивачу нараховувалась та виплачувалась винагорода за бойове чергування (бойову службу), що становить 5% посадового окладу. Також з аналізу підпункту 3.17.1 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України № 425 від 20.05.2008, така виплата не повинна перевищувати 30% посадового окладу, а отже її розмір може бути меншим в залежності від розміру затвердженого фонду грошового забезпечення. Також вказує на те, що позивачу виплачено винагороду за тривалість безперервної 15-ти річної та 20-ти річної календарної військової служби у розмірі 0,5 та 0,75 посадового окладу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.11.2007, наказів Адміністрації Державної прикордонної служби України та додатку 25 до постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294, тому жодної бездіяльності збоку відповідача у цій частині немає. підстави для виплати позивачу компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої ч. 4 ст. 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 2012 року № 702 відсутні, оскільки під час дії особливого періоду відповідно до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей право на відпустку, передбачену п. 4 ст. 10-1 цього Закону у військовослужбовця не виникає. Таким чином відповідач вважає, що позовні вимоги щодо перерахунку вказаних додаткових та одноразових видів грошового забезпечення не підлягають задоволенню, і як наслідок вимога компенсації втрати частини доходів є також безпідставною. Крім того, відповідач стверджує, що позивач пропустив встановлений КАС України місячний строк звернення з цим позовом до суду.

Позивач подав відповідь на відзив відповідача, у якій зазначає, що відзив на позовну заяву не спростовують його доводів. Вказує, що вимоги позивача ґрунтуються на нормах чинного законодавства та підтверджуються правовими висновками Верховного Суду, просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 12.07.2021 зупинено провадження у справі №380/5930/21 за позовом до набрання законної сили судовим рішенням у справі №825/997/17, яка передана на розгляд судової палати для розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою суду від 27 вересня 2022 провадження у справі поновлено.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 від 16.04.2015 ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій з правом на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій.

ОСОБА_1 проходив військову службу у спірні у цій справі періоди у ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Наказами начальника НОМЕР_3 прикордонного загону від 01.07.2019 № 170-ос старшого прапорщика ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за п.п. а п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу та від 31.07.2019 № 203-ос виключено із списків особового складу та усіх видів забезпечення з 01 серпня 2019.

Із архівних відомостей особистих карток грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2009-2018 рр. встановлено, що ОСОБА_1 виплачено:

1. ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ):

- у лютому 2016 року допомогу на оздоровлення у розмірі 5376,53 грн, у серпні 2017 року виплачено грошову допомогу на оздоровлення у розмірі 5570,63 грн та лютому 2018 року виплачено грошову допомогу на оздоровлення у розмірі 5570,63 грн;

- за період з грудня 2009 року по листопад 2012 року, з грудня 2016 року по лютий 2018 року надбавка за класність виплачувалась в розмірі 19 (18,5) грн, що становить 50% від законодавчо встановленого розміру за 2 класну кваліфікацію, з грудня 2012 по серпень 2016 року надбавка за класність виплачувалась в розмірі 40,4 грн, що становить 50% від законодавчо встановленого розміру за 1 класну кваліфікацію.

-за період 2013-2016 роки винагорода за бойове чергування виплачувалась у розмірі 5% посадового окладу;

Позивач звернувся до суду з цим позовом з тих підстав, що:

1. ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) протиправно:

- допомогу на оздоровлення обчислено без урахування у складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889;

- не виплачено у 2016 році підйомну допомогу в розмірі місячного грошового забезпечення у зв`язку з його призначенням на посаду старшого розвідника другого сектору оперативно-розшукового відділу з місцем дислокації ІНФОРМАЦІЯ_5 відповідно до ст. 9-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей;

- надбавка за кваліфікацію за період 2009-2018 роки виплачена у розмірі 50% від встановленого постановою Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.11.2007 розміру;

- не виплачено винагороду за тривалість безперервної 15-ти річної та 20-ти річної календарної військової служби;

- не виплачено грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої ч. 4 ст. 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702 за 2013 2019 роки;

Стосовно тверджень відповідача про пропуск позивачем встановленого частиною п`ятою статті 122 КАС України місячного строку звернення до суду суд зазначає таке.

Предметом позову у даній справі є неналежна виплата позивачеві додаткових та одноразових видів грошового забезпечення.

Отже, з наведеного слідує, що спір стосується оплати праці, у цьому випадку грошового забезпечення, оскільки позивач є військовослужбовцем.

Згідно з статтею 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

У рішенні Конституційного Суду України у справі від 15 жовтня 2013 року за № 9-рп/2013 (справа № 1-13/2013) суд дійшов висновку, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, що йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Зважаючи на вищенаведене, суд вважає безпідставними доводи відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду з цим позовом, оскільки у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Аналогічна позиція наведена у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 у справі №818/1106/16, яка відповідно до частини 5 статті 242 КАС України враховується судом.

За таких обставин твердження відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду є безпідставними та відхиляються судом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами суд зазначає наступне.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 2 КАС України є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України від 20.12.1991 року № 2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі Закон № 2011-XII).

Відповідно до статті 1 Закону № 2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 9 Закону №2011-XII передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частини друга і третя статті 9 Закону № 2011-XII).

Частиною четвертою статті 9 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Щодо позовних вимог позивача в частині виплати ІНФОРМАЦІЯ_2 допомоги на оздоровлення без урахування у складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 суд зазначає таке.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889 Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій (далі - Постанова №899), встановлено щомісячну додаткову грошову винагороду, зокрема, військовослужбовцям Державної прикордонної служби (крім тих, що зазначені в підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Як передбачено пунктом 1 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, які займають посади в спеціально уповноваженому центральному органі виконавчої влади у справах охорони державного кордону (Адміністрації Державної прикордонної служби України), територіальних органах спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у справах охорони державного кордону (регіональних управліннях | Державної прикордонної служби України), Морській охороні, яка складається із загонів морської охорони, органах охорони державного кордону (прикордонних загонах, окремих контрольно-пропускних пунктах, авіаційних частинах), розвідувальному органі спеціально І уповноваженого центрального органу виконавчої влади у справах охорони державного І кордону, навчальних закладах, науково-дослідних установах, підрозділах спеціального І призначення та органах забезпечення Державної прикордонної служби України (далі - органи Держприкордонслужби) визначає Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженій наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України 20.05.2008 №425 та зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 18 червня 2008 р. за №537/15228 (далі - Інструкція №425).

Так, п.п.3.7.1 п.3.7 Інструкції №425 встановлено, що військовослужбовцям один раз на рік надається допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Із архівних відомостей особистих карток грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2016-2018 рр., суд встановив, що позивачу ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) у липні2016 року виплачено допомогу на оздоровлення у розмірі 5376,73 грн, у серпні 2017 року виплачено грошову допомогу на оздоровлення у розмірі 5570,63 грн та лютому 2018 року виплачено грошову допомогу на оздоровлення у розмірі 5570,63 грн.

Як слідує зі змісту особистих карток грошового забезпечення позивача та не заперечується відповідачем до складу грошового забезпечення, з якого позивачу обчислено допомогу на оздоровлення у лютому 2016 року , у серпні 2017 року та у лютому 2018 року не включено щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою №889.

Як на підставу для неврахування щомісячної додаткової грошової винагороди до складу грошового забезпечення, з якого проводилися нарахування позивачеві допомоги на оздоровлення відповідач посилаються на положення Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України від 02.02.2016 №73, відповідно до п. 8 якої винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших одноразових виплат.

Згідно з п.2 Інструкції №73, виплата винагороди здійснюється в таких розмірах й таким військовослужбовцям: 1) до 100 відсотків місячного грошового забезпечення: військовослужбовцям, які займають посади в загонах морської охорони та їх структурних підрозділах; військовослужбовцям, які займають посади льотного складу в авіаційних частинах Держприкордонслужби; 2) військовослужбовцям (крім зазначених у підпункті 1 цього пункту) - до 60 відсотків місячного грошового забезпечення.

Відповідно до п.8 Інструкції №73, винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших одноразових виплат.

Разом з тим, застосовуючи вищенаведену Інструкцію як спеціальний нормативно-правовий акт, що визначає структуру та склад грошового забезпечення при нарахуванні та виплаті позивачу допомоги на оздоровлення, суд враховує пріоритетність законів над підзаконними актами та дискрецію держави щодо визначення порядку та розміру гарантій особам, які проходять військову службу.

Слід зазначити, що ч.4 ст.9 Закону №2011-ХІІ Міністру оборони України надано повноваження лише визначати порядок виплати грошового забезпечення, тоді як право визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та види виплат військовослужбовцям, які включаються до складу місячного грошового забезпечення законом не віднесено до його компетенції та може бути змінений лише законодавцем.

Отже, при визначенні розміру грошового забезпечення застосуванню підлягає Закон №2011-ХІІ, а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам цього Закону.

10.11.2021 Велика Палата Верховного Суду у постанові у справі №825/997/17 зазначила, що щомісячна додаткова грошова винагорода входить до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби.

Окрім цього, Велика Палата Верховного Суду повторює, що незалежно від того, чи перераховані всі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №755/10947/17).

З огляду на вищенаведене, вимоги позивача у цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог позивача в частині визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо невиплати ОСОБА_1 у 2016 році підйомної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення у зв`язку з його призначенням на посаду відповідно до ст. 9-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей суд зазначає таке.

Згідно з абз. 1 ч. 3 ст. 9-1 Закону № 2011-XII при переїзді військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, а також тих, хто перебуває на кадровій військовій службі та військовій службі за призовом осіб офіцерського складу, на нове місце військової служби в інший населений пункт, у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням до військового навчального закладу, термін навчання в якому становить не менше шести місяців, або у зв`язку з передислокацією військової частини їм виплачується підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає з ним на нове місце військової служби.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4 Інструкції про умови та порядок виплати підйомної допомоги військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 19.08.2016 № 848 військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі та військовій службі за призовом осіб офіцерського складу (далі - військовослужбовці), що переїхали на нове місце військової служби в інший населений пункт у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням до військового навчального закладу, строк навчання в якому становить не менше шести місяців, або у зв`язку з передислокацією органу (підрозділу) Державної прикордонної служби України (далі - орган (підрозділ) Держприкордонслужби), виплачується підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення.

Залежно від посади, на яку призначено військовослужбовця або яку він займав до дня прибуття органу (підрозділу) Держприкордонслужби до нового пункту постійної дислокації, розмір підйомної допомоги визначається, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія). До підйомної допомоги не включаються винагорода за бойове чергування, щомісячна додаткова грошова винагорода і морське грошове забезпечення.

Військовослужбовцям (у тому числі й тим, які прибули для подальшого проходження служби з інших військових формувань), які переїхали на нове місце служби в інший населений пункт у зв`язку з призначенням на посаду, підйомна допомога виплачується за новим місцем служби на підставі наказу про призначення на посаду і наказу про вступ військовослужбовця до виконання обов`язків за посадою, а військовослужбовцям, направленим для проходження військової служби з одного підрозділу в інший підрозділ, дислокований в іншому населеному пункті, цього самого органу Держприкордонслужби, крім того, за умови підтвердження зміни місця проживання.

Відповідно до наказу начальника Західного регіонального управління від 04.07.2016 року №318-ос ОСОБА_1 було призначено на посаду старшого розвідника другого сектору оперативно-розшукового відділу з місцем дислокації Рава-Руська.

З архівної відомості особистої картки грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2016 рік, судом встановлено, що виплата позивачу підйомної допомоги у зв`язку з призначенням його на посаду старшого розвідника другого сектору оперативно-розшукового відділу з місцем дислокації Рава-Руська не проведена.

Відповідач вказаних обставин не спростував, всупереч вимогам статті 77 КАС України не надав доказів правомірності його бездіяльності в частині невиплати позивачеві підйомної допомоги, тому суд визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги позивача в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачеві підйомної допомоги та зобов`язання відповідача вчинити відповідні дії щодо її виплати.

Щодо позовних вимог позивача в частині перерахунку та виплати ІНФОРМАЦІЯ_2 надбавки за кваліфікацію у меншому ніж законодавчо визначено розмірі суд зазначає таке.

07.11.2007 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (далі Постанова № 1294), яка набрала чинності із 01.01.2008.

Постановою № 1294 затверджено, зокрема, додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу в розмірах, які знайшли відображення в додатках 25-28 до цієї постанови, у тому числі надбавка за кваліфікацію та винагорода за бойове чергування.

Відповідно до пункту 2 Постанови № 1294 виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Пунктом 11 Постанови № 1294 надано вказівку Міністерству праці та соціальної політики, Міністерству фінансів, іншим державним органам упорядкувати у тримісячний строк перелік і розміри виплати додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.

Наведені приписи дають підстави вважати, що Кабінет Міністрів України делегував, зокрема, Адміністрації Державної прикордонної служби України упорядкувати перелік, розміри та порядок виплати додаткового грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу.

Одночасно, у пункті 7 Постанови № 1294 зазначено, що до упорядкування додаткових видів грошового забезпечення, визначених згідно з додатками 25-28, їх виплата провадиться в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50 відсотків установленого згідно із зазначеними додатками розміру, крім щомісячних виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу льотного та наземного складу авіації, плаваючого складу, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які виконують водолазні роботи, проходять службу в аеромобільних військах та частинах спеціального призначення, та виплати одноразової винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які знешкоджують вибухові предмети.

З аналізу наведених норм слідує, що до моменту упорядкування переліку, розмірів та порядку виплати додаткового грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, такі виплати провадиться в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50 відсотків установленого розміру.

Із архівних відомостей особистих карток грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2009-2018 рр. встановив, що ОСОБА_1 виплачено ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) за період з грудня 2009 року по листопад 2012 року включно, з грудня 2016 року по лютий 2018 року включно, з грудня 2012 року по серпень 2016 року включно надбавку за кваліфікацію у розмірі 50% від розміру встановленого постановою Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.11.2007.

ІНФОРМАЦІЯ_6 як на правомірність своїх дій в частині виплати позивачу надбавки за кваліфікацію у розмірі 50% від встановленого постановою Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.11.2007 розміру посилається на те, що щорічно Адміністрацією ДПС України на підставі Закону України Про Державний бюджет України та інших законів видавалися накази та розпорядження, яким було встановлено виплату додаткових видів грошового забезпечення здійснювати у розмірах, які виплачувалися позивачу.

Однак позивач уважає, що у спірний період надбавка за кваліфікацію повинна була виплачуватися йому у розмірі 8 відсотків посадового окладу за 1-ий клас та у розмірі 5 відсотків за 2-ий клас, оскільки Інструкцією № 425 упорядковано виплату додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців.

Суд, надаючи правову оцінку вищенаведеним доводам сторін, виходить з наступного.

Як вже зазначалося, до моменту упорядкування переліку, розмірів та порядку виплати додаткового грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, такі виплати провадиться в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50 відсотків установленого розміру відповідно до пункту 7 Постанови № 1294.

20 травня 2008 року на виконання пункту 2 Постанови № 1294 наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України № 425 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення Державної прикордонної служби України, яка набрала чинності 29.06.2008 (далі Інструкція № 425).

У розділі ІІІ цієї Інструкції визначено порядок, умови та розміри виплати додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до підпункту 3.13.1 пункту 3.13 розділу ІІІ цієї Інструкції особам офіцерського складу (крім військових льотчиків і штурманів, військових льотчиків і штурманів інструкторського складу), особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які мають клас, присвоєний у встановленому порядку, виплачується надбавка в таких розмірах: 2-й клас - 5 відсотків посадового окладу; 1-й клас - 8 відсотків посадового окладу; клас майстра - 11 відсотків посадового окладу;

Таким чином, наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20 травня 2008 року № 425 упорядковано додаткові види грошового забезпечення, визначені згідно з додатками 25-28 до Постанови № 1294.

А тому, з 29.06.2008 дати набрання законної сили Інструкції № 425 виплата додаткових видів грошового забезпечення, визначених згідно з додатками 25-28 до Постанови № 1294, в тому числі і надбавки за кваліфікацію виплачується у розмірах встановлених цією Інструкцією № 425.

Застосування вищезгаданих правових норм у наведений спосіб відповідає висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 31.01.2018 у справі № 808/8403/13-а, а тому суд відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України, враховує такий при вирішенні цієї справи.

Таким чином, з 29.06.2008 у відповідача існував обов`язок щодо виплати позивачеві надбавки за кваліфікацію у розмірі установленому у додатках 25-28 до Постанови № 1294 та підпункту 3.13.1 пункту 3.13 розділу ІІІ Інструкції № 425, а не у розмірі 50 відсотків від установленого розміру у Додатках до постанови Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.11.2007.

Однак відповідач всупереч вищезазначеним нормам права виплату позивачу надбавки за кваліфікацію здійснював у розмірі 50% від розміру установленого постановою Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.11.2007, що свідчить про протиправність його дій у відповідній частині.

Зважаючи на вищенаведене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача у цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити позивачу надбавку за кваліфікацію у місяцях фактичної виплати за період з грудня 2009 року по лютий 2018 року включно відповідно до додатку № 25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.

Щодо позовних вимог позивача в частині перерахунку та виплати ІНФОРМАЦІЯ_2 винагороди за бойове чергування за період листопад 2013 року-липень 2016 року у розмірі 5% посадового окладу при законодавчо встановленому 30% розміру від посадового окладу, суд зазначає наступне.

Відповідно до додатку № 25 постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу військовослужбовці у з`єднаннях, частинах і підрозділах, на прикордонних заставах, у складі екіпажів літаків, вертольотів, кораблів і катерів Держприкордонслужби за час бойового чергування (бойової служби) отримують винагороду за бойове чергування (бойову службу), відсотків посадового вкладу від 10 до 30.

Підпунктами 3.17.1 - 3.17.7 пункту 3.17 Інструкції № 425 впорядковано виплату винагороди за бойове чергування, зокрема визначено, що військовослужбовцям прикордонних застав (відділень відділів прикордонної служби), які входять за розрахунком до складу прикордонних нарядів, що несуть бойову службу з безпосередньої охорони державного кордону на державному кордоні, виплачується винагорода за бойове чергування за час бойового чергування (бойової служби), - 4 відсотки посадового окладу за кожне несення служби, але не більше 30 відсотків на місяць.

Як слідує із архівних відомостей особистих карток грошового забезпечення ОСОБА_1 , позивачу у період листопад 2013 року по липень 2016 року виплачувалася винагорода за бойове чергування у розмірі 5 %, що становить 50% від мінімально встановленого Постановою № 1294 розміру (від 10 до 30 відсотків посадового окладу).

Із цих архівних відомостей особистих карток грошового забезпечення ОСОБА_1 , слідує, що його у період 2013-2016 роки було залучено до складу прикордонних нарядів, що несуть бойову службу з безпосередньої охорони державного кордону понад 8 разів на місяць.

Таким чином, суд погоджується із доводами позивача про те, що у період 2013-2016 років винагорода за бойове чергування позивача мала виплачуватися у розмірі 30 % посадового окладу, тобто 4% за кожне бойове чергування, але не більше максимального розміру встановленого Постановою № 1294.

Зважаючи на вищенаведене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача у цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити позивачу винагороду за бойове чергування у місяцях фактичної виплати за період листопад 2013 року липень 2016 року включно відповідно до додатку № 25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.

Щодо вимог позивача в частині визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо невиплати ОСОБА_1 із часу набуття права на виплату винагороди за тривалість безперервної 15-ти річної календарної військової служби у розмірі посадового окладу та окладу за військовим званням та виплати винагороди за тривалість безперервної служби 20-ти річної календарної військової служби у розмірі 50% від законодавчо визначеного розміру, суд зазначає таке.

07.11.2007 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, яка набрала чинності із 01.01.2008.

Цією постановою затверджено, зокрема, додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу в розмірах, які знайшли відображення в додатках 25-28 до цієї постанови, у тому числі винагороду за тривалість безперервної військової служби.

Відповідно до підпункту 3.25.1 пункту 3.25 розділу ІІІ Інструкції № 425 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) залежно від тривалості безперервної календарної військової служби виплачується винагорода за тривалість безперервної військової служби в таких розмірах:

15 років 1 розмір посадового окладу і окладу за військовим званням;

20 років 1, 5 розміру посадового окладу і окладу за військовим званням;

25 років 2, 0 розміри посадового окладу і окладу за військовим званням;

30 років 2,5 розміри посадового окладу і окладу за військовим званням;

35 і кожні наступні п`ять років 3,0 розміри посадового окладу і окладу за військовим званням.

Відповідно до пункту 2 Постанови № 1294 виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Пунктом 11 Постанови № 1294 надано вказівку Міністерству праці та соціальної політики, Міністерству фінансів, іншим державним органам упорядкувати у тримісячний строк перелік і розміри виплати додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.

Наведені приписи дають підстави вважати, що Кабінет Міністрів України делегував, зокрема, Адміністрації Державної прикордонної служби України упорядкувати перелік, розміри та порядок виплати додаткового грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу.

Одночасно, у пункті 7 Постанови № 1294 зазначено, що до упорядкування додаткових видів грошового забезпечення, визначених згідно з додатками 25-28, їх виплата провадиться в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50 відсотків установленого згідно із зазначеними додатками розміру, крім щомісячних виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу льотного та наземного складу авіації, плаваючого складу, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які виконують водолазні роботи, проходять службу в аеромобільних військах та частинах спеціального призначення, та виплати одноразової винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які знешкоджують вибухові предмети.

Із архівної відомості особистої картки грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2008 рр., інформація щодо виплати позивачу винагороди за тривалість 15 річної безперервної військової служби у розмірі посадового окладу і окладу за військовим званням, відсутня.

Згідно із архівної відомості особистої картки грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2014 рр., у січні розмір його посадового окладу становив 750,00 грн. та розмір окладу за військовим званням 65,00 грн., винагорода за тривалість безперервної військової служби за 20 річний строк виплачена в сумі 602,50 грн.

З огляду на викладене, суд вважає, що відповідач безпідставно не виплатив позивачу винагороду за тривалість безперервної 15-ти річної календарної військової служби у розмірі посадового окладу та окладу за військовим званням та здійснив виплату винагороди за тривалість безперервної служби 20-ти річної календарної військової служби у розмірі 50%. Тому у цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог позивача в частині визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нездійснення нарахування та виплати позивачу на день звільнення компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, судом враховується наступне.

Як передбачено абзацами першим, третім пункту 4 статті 10-1 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, крім військовослужбовців строкової військової служби, надається щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої щорічної додаткової відпустки визначається залежно від часу проходження служби в цих умовах та не може перевищувати 15 календарних днів.

Військовослужбовцям, які одночасно мають право на отримання щорічної додаткової відпустки, передбаченої абзацом першим цього пункту та іншими законами, щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення надається за однією з підстав за вибором військовослужбовця.

Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України Про відпустки. Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України (абзац перший пункту 8 статті 10-1 Закону № 2011-XII).

Статтею 4 Закону України Про відпустки від 05 листопада 1996 року № 504/96-ВР (далі - Закон № 504/96-ВР) передбачено такі види щорічних відпусток: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Статтею 16-2 Закону № 504/96-ВР передбачено, що учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, особам, реабілітованим відповідно до Закону України Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років, із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Як встановлено пунктом 12 статті 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту (далі - Закон № 3551-XII) учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Відповідно до пункту 3 розділу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197 (далі - Порядок № 260) у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

При цьому суд звертає увагу, що додаткова відпустка учаснику бойових дій передбачена пунктом 12 частини 1 статті 12 Закону № 3551-XII, а додаткова відпустка за виконання обов`язків військової служби, які пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, передбачена абзацом першим пункту 4 статті 10-1 Закону № 2011-XII. Обидві ці відпустки є додатковими відпустками.

На відміну від відпустки, передбаченої абзацом першим пункту 4 статті 10-1 Закону № 2011-XII, право на яку мають військовослужбовці, відпустка як учаснику бойових дій надається не лише військовослужбовцям, а й будь-якій особі, яка не є військовослужбовцем, однак має статус учасника бойових дій або особам, прирівняним до них.

У межах спірних правовідносин позивач, як учасник бойових дій, якому нараховано грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, претендує на компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки за період несення ним військової служби, виконання обов`язків за якою пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я. Надання указаних щорічних додаткових відпусток передбачено двома різними законами.

Разом з тим, відповідно до абзацу третього пункту 4 статті 10-1 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, які одночасно мають право на отримання щорічної додаткової відпустки, передбаченої абзацом першим цього пункту та іншими законами, щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення надається за однією з підстав за вибором військовослужбовця.

Таким чином, зазначена норма спеціального закону передбачає право військовослужбовців за своїм вибором отримати додаткову відпустку із збереженням грошового та матеріального забезпечення як компенсацію за виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, або на підставі іншого закону. Тобто, військовослужбовці, за наявності у них права на отримання щорічної додаткової відпустки на підставі абзацу третього пункту 4 статті 10-1 Закону № 2011-XII та на підставі іншого закону, мають права на отримання щорічної додаткової відпустки лише за однією з підстав за своїм вибором.

Таким чином, нарахування та виплата позивачу компенсації за невикористані додаткові відпустки, передбачені абзацом першим пункту 4 статті 10-1 Закону № 2011-XII, унеможливлює нарахування та виплату компенсації за невикористані відпустки, передбаченої пунктом 12 частини 1 статті 12 Закон № 3551-XII, і навпаки.

До таких правових висновків прийшов Верховний Суд у постанові від 31 березня 2021 року у справі № 520/7314/2020, які в силу приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України та частини 6 статті 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів враховуються судом під час вирішення цього спору.

Як встановлено судом та слідує з матеріалів справи, а саме відповідно до витягу з наказу Начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 від 11 грудня 2019 року №342-ОС, позивачу виплачено грошову компенсацію за 70 невикористаних дні додаткової відпустки, передбаченої для учасників бойових днів, за період з 2015 по 2019 роки.

Довідкою від 31.05.2021 №295 підтверджується, що ОСОБА_1 в січні 2020 року виплачено грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки в сумі 28310,33 грн передбаченої статтею 16-2 Закону України Про відпустки та пунктом 12 статті 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту за 70 календарних днів.

Суд звертає увагу на те, що статус учасника бойових дій позивачу надано в квітні 2015 року, тому право на щорічну додаткову відпустку за п.12 ч.1 ст.12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту у позивача виникло з 2015 року. Разом з тим, право на отримання щорічної додаткової відпустки передбаченої абз. 1 ч. 4 ст. 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей у позивача виникло раніше, а тому, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позивач має право на отримання компенсації за невикористану додаткову відпустку передбачену ч. 4 ст. 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 2012 року № 702 за 2013-2014 роки.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що в частині позовних вимог про нарахування та виплату компенсації за невикористану додаткову відпустку відповідно до частини 4 статті 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей за 2015-2019 роки слід відмовити. В частині нарахування та виплати компенсації за невикористану додаткову відпустку передбачену ч. 4 ст. 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 2012 року № 702 за 2013-2014 роки задовольнити.

Щодо вимоги позивача у частині зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_6 нарахувати і виплатити йому компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми надбавки за кваліфікацію та винагороди за бойове чергування за весь час затримки такої виплати по день їх фактичної виплати, то суд вказує на таке.

Згідно статті 1 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - Закон №2050-III) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до статті 2 Закону №2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі необхідно розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), частина друга статті 2 Закону №2050-III)).

Статтею 3 Закону №2050-III визначено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно статті 4 Закону №2050-III виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до статті 6 Закону №2050-III компенсацію виплачують за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

Згідно пункту 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 (далі - Порядок №159) компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Проаналізувавши вищенаведені норми, суд дійшов висновку, що основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої статтею 2 Закону №2050-III та Порядком №159, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 17 вересня 2020 року у справі №300/544/19 та від 04 березня 2021 року у справі №520/34/17.

При цьому, суд звертає увагу на те, що позивач просить нарахувати компенсацію на ще не виплачені суми надбавки за кваліфікацію та винагороди за бойове чергування.

Таким чином, з урахуванням викладеного та враховуючи відсутність у матеріалах справи доказів виплати позивачу надбавки за кваліфікацію та винагороди за бойове чергування, суд зазначає про відсутність виплати основної суми доходу в розумінні Закону №2050-III, за наявності якої можлива виплата суми компенсації.

Таким чином, у цій частині позовні вимоги ОСОБА_1 є передчасними, а тому відсутні підстави для їх задоволення.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов, що позов підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи те, що позивач, згідно ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір звільнений від сплати судового збору, судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 90, 139, 243-246, 255, 262, 293, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення у липні 2016 року, у серпні 2017 року та лютому 2018 року без урахування у складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_6 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену допомогу на оздоровлення у липні 2016 року, у серпні 2017 року та лютому 2018 року з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, виплату провести з урахуванням виплачених сум.

Визнати протиправну бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не виплати ОСОБА_1 у 2016 році підйомної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення у зв`язку з його призначенням на посаду старшого розвідника другого сектору оперативно-розшукового відділу з місцем дислокації ІНФОРМАЦІЯ_5 відповідно до ст. 9-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_6 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підйомну допомогу в розмірі місячного грошового забезпечення у зв`язку з його призначенням на посаду старшого розвідника другого сектору оперативно-розшукового відділу з місцем дислокації ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 надбавки за кваліфікацію за період 2009-2018 рр. у розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_6 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 з урахуванням виплачених сум надбавку за кваліфікацію у місяцях фактичної виплати за період з грудня 2009 року по листопад 2012 року, з грудня 2016 року по лютий 2018 року у розмірі визначеному у додатку № 25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу: 2-й клас - 5 відсотків посадового окладу, з грудня 2012 року по серпень 2016 року у розмірі визначеному у додатку № 25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу: 1-й клас - 5 відсотків посадового окладу.

Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо виплати ОСОБА_1 винагороди за бойове чергування за період листопад 2013 року липень 2016 року у розмірі 5% посадового окладу при законодавчо встановленому розмірі 30 % від посадового окладу.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_6 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 винагороду за бойове чергування за листопад 2013 року - липень 2016 року у місяцях фактичної виплати згідно із додатком № 25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року за № 1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу із розрахунку 30% посадового окладу на місяць, з урахуванням виплачених сум.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) в частині невиплати ОСОБА_1 із часу набуття права на виплату винагороди за тривалість безперервної 15-ти річної календарної військової служби (з 23.12.2008) та на час виключення із списків особового складу частини у розмірі посадового окладу та окладу за військове звання.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_6 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 винагороду за тривалість безперервної 15-ти річної календарної військової служби, виходячи із грошового забезпечення станом на дату набуття права на таку виплату, у розмірі 1 посадового окладу та 1 окладу за військове звання.

Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) в частині виплати ОСОБА_1 із часу набуття права на виплату винагороди за тривалість безперервної 20-ти річної календарної військової служби (23.12.2013) та на час виключення із списків особового складу частини у розмірі 50% від встановленого розміру, замість визначених законодавством 1,5 посадових окладів та окладів за військовим званням.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_6 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 винагороду за тривалість безперервної 20-ти річної календарної військової служби, виходячи із грошового забезпечення станом на 23.12.2013, у розмірі 1,5 посадових окладів та окладів за військовим званням, з урахуванням виплачених сум.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 на день звільнення компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої ч. 4 ст. 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702 за 2013 2014 роки.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_6 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої п. 4 ст. 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702 за 2013 2014 роки пропорційно відпрацьованому часу на посадах, які надають право на отримання такої відпустки.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Гулкевич І.З.