Справа № 306/1288/22
Суддя: Жиганська Н. М.
Дата ухвалення: 2022-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/1288/22
Провадження № 2-а/306/26/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2022 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого-судді Жиганської Н.М.

за участю секретаря судового засідання Станкович Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Свалява в залі суду справу за позовною заявоюОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (адреса вул. Ф.Ракоці, буд. 13, м.Ужгород, Закарпатської області, 88008, , електронна адреса: ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Новікова Інна Станіславівна, звернувся в суд із позовом до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №5624104 від 17.07.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Просить постанову скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 с.1 ст.247 КУпАП, стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП в Закарпатській області сплачений судовий збір за пред`явлення адміністративного позову до суду та судові витрати на правовоу допомогу у розмірі 1000 грн.

Відповідно до ухвали Свалявського районного суду Закарпатської області від 26.07.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено судовий розгляд справи. Сторонам направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі та відповідачу копія позовної заяви з доданими до позову документами з використанням послуг поштового зв`язку, які надаються АТ "Укрпошта". Інформація щодо справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail .

12 серпня 2022 року (вх. № 5343) до суду надійшов відзив Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, відповідно до якого відповідач заявлений позов не визнав та зазначив, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП складена відповідачем відповідно до норм Кодексу України про адміністративне правопорушення, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Закону України "Про національну поліцію", Закону України "Про дорожній рух", а дії поліцейського щодо виявлення правопорушення позивачем та складення відносно нього постанови від 17.07.2022 року про притягнення позивача до адміністратитвної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП грунтуються на вимогах Закону. Просить відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі.

Справа до розгляду призначена на 10:00 годину 27.09.2022 року.

Представник позивача-адвокат Новікова І.С.,яка діє в інтересах ОСОБА_1 (ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АО №1065565 від 23.07.2022 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №21/865 від 08.02.2013 року) подала до суду заяву (вх.№5008) про розгляд справи у відсутності позивача та його представника. Позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «EASYCON» не здійснювалося (ч.4 ст. 229 КАС України).

Розглядаючи заявлені вимоги, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 129 Конституції України - основною засадою судочинства є забезпечення права на перегляд справи, який гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Відповідно до ст. 287 КУпАП - постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України - місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України - визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (ч. 1 ст. 7 КУпАП).

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Судом встановлено, що постановою поліцейськогоВП № 1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області капралом поліції Онац В.Я. від 17.07.2022 року на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 грн.

У оскаржуваній постанові зазначено, що ОСОБА_1 17.07.2022 року о 12:56 годині керуючи транспортним засобом марки "Opel Zafira", державний номерний знак НОМЕР_2 в м.Свалява по вул. Духновича, 85, Закарпатської області здійснив стоянку транспортного засобу на проїжджій частині, що перешкоджає проїзду іншим транспортним засобам, чим порушив п.15.9 д ПДР України.

Так, відповідно до статті 280 КУпАП - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Проте, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч.1 ст. 122 КУпАП - відповідальність наступає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до п. 15.9 Правил дорожнього руху України, зупинка забороняється:

а) на залізничних переїздах;

б) на трамвайних коліях (крім випадків, обумовлених пунктом 15.8 цих Правил);

в) на естакадах, мостах, шляхопроводах і під ними, а також у тунелях;

г) на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі;

ґ) на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за ідсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі а зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де с суцільна лінія розмітки бо розділювальна смуга;

д) у місцях, де відстань між суцільною лінією розмітки, розділювальною смугою чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 м;

е) ближче ЗО м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних асобів, а коли їх немає - ближче ЗО м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків;

є) ближче 10 м від позначеного місця виконання дорожніх робіт і в зоні їх виконання, де ;е створить перешкоди технологічним транспортним засобам, що працюють;

ж) у місцях, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився;

з) у місцях, де транспортний засіб закриває від інших водіїв сигнали світлофора або дорожні знаки;

и) ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

У постанові про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та порушення вимог п.15.9 ПДР України зазначено порушення пункту "д" - тобто заборона зупинки у місцях, де відстань між суцільною лінією розмітки, розділювальною смугою чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 м.

Однак, з доданої позивачем фотосвітлини встановлено, що автомобіль припарковано на частині дороги, на якій відсутня будь-яка дорожня розмітка та, на вказаній вулиці, відсутня розділювальна смуга.

Не доведеним є також стоянка транспортного засобу на проїзній частині, що перешкоджає проїзду іншим транспортним засобам, оскільки з долученого позивачем фотознімку встановлено, що транспортний засіб марки "Opel Zafira", д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 жодним чином не перешкоджає проїзду іншим транспортним засобам, оскільки на фотосвітлині чітко видно, що з лівої сторони від зупиненого транспортного засобу без перешкод рухається інший транспортний засіб. Крім того, на фотосвітлині видно, що на протилежному краї проїзної частини є ряд припаркованих автомобілів, що дає дійти висновку, що відстань від автомобіля позивача до протилежного краю проїзної частини більше 3 м. При цьому, будь - яких дій по вимірюванню відстані зупинки автомобіля позивача до суцільної лінії дорожньої розмітки, розділювальної смуги чи протилежного краю проїзної частини у постанові не зазначено, а тому суд встановив, що капрал поліції ВП №1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області Онац В.Я. не встановив, що відстань до суцільної лінії дорожньої розмітки, розділювальної смуги чи протилежного краю проїзної частини менше З м., як вказав у постанові, належним способом.

З огляду на викладене, в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт порушення водієм ОСОБА_1 ПРАВИЛ дорожнього руху України, зокрема п.15.9 "д" ПДР України.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно до ст. 77 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Фактичні дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Доводи позивача, якими він заперечує правомірність складеної постанови відповідачем не спростовані. До відзиву не додано будь-якого доказу наявності порушення ОСОБА_1 п.15.9 "д" ПДР України.

Крім того, відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі - у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Предметом судового дослідження у спірних правовідносинах є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення (суд ураховує роз`яснення "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" - зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів").

Суддею встановлено, що відносно ОСОБА_1 складено постанову та зазначеномісце вчинення адміністративного правопорушення вул. Духновича, 85 в м.Свалява, а позивачем у позові вказано, що автомобіль був припарковано по вул. Київській в м.Свалява, що відповідачем у відзиві не спростовано.

Обов`язок щодо належного складання постанови є одним з доказів у справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в постанові відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідну постанову, та не може бути перекладено на суд.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності наявних у справі доказів, обставини справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, враховуючи, що відповідач в судове засідання не з`явився, своїм правом подати докази розпорядився на свій розсуд, доказів на спростування доводів позивача суду не надав, суд вважає, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є обґрунтованими та доведеними, а тому доходить висновку, щопозовні вимоги необхідно задовольнити.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України - за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що відповідачем належними та допустимими доказами не доведено факт вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення, суд доходить до переконання, що постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАР №5624104 від 17.07.2022 року необхідно скасувати, а провадження у справі за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити за відсутністю події і складу вказаного адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1ст.143 КАС України - суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Позивачем документально підтверджено оплату судового збору за подання позову до суду в сумі 496,30 грн., який сплачено та зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України відповідно до квитанції ID 8714-1820-0168-1948 від 22.07.2022 року.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України - при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на вищенаведене, з урахуванням того, що позовні вимоги у справі № 306/1288/22 задоволено, зважаючи, що судові витрати понесені позивачем фактично, про що свідчить наявна квитанція про сплату судового збору, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.132 КАС України - до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У відповідності до положень до ч.1,2 ст. 134 КАС України - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Позивач у позові про відшкодування судових витрат по оплаті за надання правничої допомоги визначив розмір витрат у розмірі 1000 грн.

Пунктом 4 частини 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Позивачем до суду наданий договір №215 про надання правової допомоги від 19.07.2022 року, укладений між адвокатським бюро "НОВІКОВА і ПАРТНЕРИ" з Цанько Олександром Михайловичем.

Відповідно до пункту 4.1. договору про надання правової допомоги №215 від 19.07.2022 року: "Розмір гонорару за надання правової допомоги встановлюється у розмірі, що визначається за домовленістю сторін".

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Суд приймає до уваги, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, не встановлено форми такого документа, а також те, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката. Враховує, що предметом дослідження витрат на правничу допомогу адвоката є обсяг фактично виконаних адвокатом послуг і виконаних робіт та їх вартості, вказаних у розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу, а не облік отриманого адвокатом доходу та його оподаткування, однак адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта; повинен надати суду обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних ним робіт, їх вартість; акт прийому-передачі наданої правничої допомоги (послуг) до договору про надання правничої допомоги, звіт про витрачений час на надання правничої допомоги про детальний опис наданих послуг із обумовленою сторонами договору вартістю у межах надання правової допомоги під час розгляду справи (суд ураховує правові висновки у постановах Верховного Суду: від 15.09.2021 року, справа №440/4206/19, від 15.06.2021 року, справа №159/5837/19, від 29.10.2020 року, справа №686/5064/20).

Відповідно до ч.4 ст. 134 КАСУкраїни - для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надані: договір №215 про надання правової допомоги від 19.07.2022 року, укладений між адвокатським бюро "НОВІКОВА і ПАРТНЕРИ" з Цанько Олександром Михайловичем, додаткова угода №1 до договору про надання правової допомоги від 19.07.2022 за №215, квитанція від 25.07.2022 року на суму 1000 грн.

Суд ураховує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом для їх виконання та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт (рішення ЄСПЛ від 28.11.2002 року «Лавентс проти Латвії»: "відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір).

Натомість, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Новіковою І.С. та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги у справі №306/1288/22 позивачем не подано.

Таким чином, суд вважає, що витрати ОСОБА_1 на правову допомогу документально не підтверджені належними та допустимими доказами. Сума у розмірі 1000 грн., яка є видом судових витрат, пов`язаних з розглядом справи є недоведеною і фактично не підтвердженою доказами, а тому доходить висновку, що в цій частині вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Статтею 129 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).У контексті вказаної практики суд уважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім.

Відповідно до ч.2 ст. 14 КАС України - судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Керуючись ст. 132, 139, 143, 286, 2936, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (адреса вул. Ф.Ракоці, буд. 13, м.Ужгород, Закарпатської області, 88008, , електронна адреса: ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАР №5624104 від 17 липня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. (триста сорок гривень 00 коп.).

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Закарпатській області () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень 20 коп.).

У задоволенні вимог про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 судових витрат на правову допомогу в сумі 1000 грн. (одна тисяча гривень 00 коп.). - відмовити.

Рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковим до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГОЛОВУЮЧИЙ - СУДДЯ Н.М.ЖИГАНСЬКА