Справа № 160/160/22
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2022-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 серпня 2022 року Справа № 160/160/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови,-
05.01.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Паливоди Миколи Петровича, до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, в якій просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 12.10.2021 №ДН9614/1410/АВ-ФС/203, прийняту Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області.
В обгрунтування позовних вимог представником позивача вказано наступні обставини. 09.09.2021 року посадовими особами Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області було проведено інспекційне відвідування за місцем здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Позивач не був повідомлений про проведення інспекційного відвідування, не отримував акт про можливість інспекційного відвідування, вимогу про надання документів та будь-яку іншу інформацію чи пояснення стосовно проведеної перевірки, тому вважає, що інспекційне відвідування, проведене відповідачем, є незаконним, а оскаржувана постанова про накладення штрафу №ДН9614/1410/АВ-ФС/203 від 12.10.2021 року у розмірі 120000 грн підлягає скасуванню, а позовні вимоги - задоволенню у повному обсязі. Підставою для прийняття постанови визначено порушення ч.1 ст. 21 КЗпП України та ч. 4 ст. 24 КЗпП України в частині фактичного допуску до роботи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що може свідчити про порушення їх трудових прав. Під час перевірки були надані для огляду трудова книжка ОСОБА_2 та повідомлення про прийняття працівника на роботу. Щодо ОСОБА_3 представником позивача вказано, що дана особа не має жодного відношення до діяльності позивача, так як на час перевірки в магазині була відсутня. Крім того, вона офіційно працює в іншій установі. У матеріалах справи відсутні докази виникнення між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_3 саме трудових відносин. Не встановлено факт виконання вказаною особою роботи під час інспекційного відвідування, є лише посилання на матеріали, отримані 09.09.2021 року під час перевірки іншого суб`єкта підприємницької діяльності ОСОБА_4 . Представник позивача наголошує, що останнім не отримано вимогу про надання документів та будь-яких документів перевірки. Також не відповідає дійсності факт отримання позивачем 18.09.2021 року листа з даними документами особисто, так як з 18.09.2021 року позивач хворіла, а з 27.09.2021 року по 07.10.2021 рік знаходилась на стаціонарному лікуванню з діагнозом «короно вірусна хвороба».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.01.2022 року прийнято позов до розгляду та відкрити провадження в адміністративній справі №160/160/22 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
01.02.2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначає, що відсутні підстави для задоволення позову та просить врахувати наступне.
На підставі Наказу Управління Держпраці від 09.09.2021 року №1545-П та направлення на проведення інспекційного відвідування від 09.09.2021 року №624-Н посадовими особами Управління Держпраці головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю у Павлоградському регіоні управління з питань праці Головного управління Держпраці в Дніпропетровській області Старіковою Наталією Павлівною, головним державним інспектором цього відділу Бондаренко Валентиною Володимирівною та провідним державним інспектором цього відділу ОСОБА_5 в період з 09.09.21 року по 22.03.2021 року проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 зі здійснення державного за додержанням законодавства про працю з питань виявлення неоформлених трудових відносин.
Станом на 17:00 год. 21.09.2021 року витребувані документи позивачем не були надані.
21.09.2021 року складено Акт за результатами інспекційного відвідування №ДН9614/1410/АВ. На підставі цього Акту складено припис про усунення виявлених порушень від 21.09.2022 року №ДН9614/1410/АВ/П.
На підставі цього Акту керівництвом Управління Держпраці було прийнято постанову про накладення фінансових санкцій за порушення трудового законодавства від 12.10.2021 року №ДН9614/1410/АВ-ФС/203.
Ухвалою від 10.03.2022 року судом витребувано від відповідача додаткові документи.
29.08.2022 року представником долучено до матеріалів справи додаткові документи на виконання ухвали суду від 10.03.2022 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
За приписами ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, відповідно до вимог ст. ст. 258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
У направленні про проведення інспекційного відвідування №621-Н від 09.09.2021 року вказано, що інспекційне відвідування буде проведено у ФОП ОСОБА_1 у період з 09.09.2021 року по 22.09.2021 року з питань виявлення неоформлених трудових відносин. Також вказано, що здійснення попереднього заходу не проводилось.
09.09.2021 року прийнято вимогу №ДН9614/1410/НД про надання наступних документів:
- витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань;
- накази про призначення, особові картки та паспортні дані керівника, головного бухгалтера та начальника відділу кадрів (за наявності), а також їх належним чином завірені копії;
- накази про прийняття на роботу (призначення на посаду) та заяви до них, трудові договори, копії паспортів працівників, які працюють станом на теперішній час, а також їх належним чином завірені копії;
- повідомлення про прийняття на роботу до Державної податкової служби України та квитанції до них відносно працівників, які працюють станом на теперішній час, а також їх належним чином завірені докази;
- графіки роботи відносно працівників, які працюють станом на теперішній час, а також їх належним чином завірені копії;
- табелі обліку використання робочого часу відносно працівників, які працюють станом на теперішній час, а також їх належним чином завірені копії;
- відомості нарахування та відомості виплати заробітної плати відносно працівників, які працюють станом на теперішній час, а також їх належним чином завірені копії;
- правила внутрішнього трудового розпорядку, наказ про встановлений режим роботи (за наявності);
- податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь Платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, за формою, затвердженою Наказом Міністерства фінансів України від 13 січня 2015 року № 4 (у редакції наказу Міністерства фінансів України15 грудня 2020 року № 773);
- пояснення керівника з приводу кількості працюючих на період інспекційного відвідування.
Актом від 21.09.2021 року №ДН9614/1410/АВ встановлені наступні порушення вимог законодавства:
- проведення позапланового заходу зі здійснення державного нагляду (контролю) у формі інспекційної відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин у Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (є платником податків на загальних підставах) (далі за текстом - ФОП ОСОБА_1 ) було розпочате 09.09.2021 о 15 год. 05 хв. у місці здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 , розташованому за адресою: ' АДРЕСА_3 , магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Продаж продуктів харчування та напоїв здійснювала ОСОБА_2 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 ), яка надала письмові пояснення, що вона працює у ФОП ОСОБА_1 приблизно рік, змінює її іноді хазяйка. Разом з ФОП ОСОБА_1 в зазначеному магазині здійснює діяльність ФОП ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ), який надав письмові пояснення, що він самостійно здійснює підприємницьку діяльність разом з ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП, НОМЕР_2 ) (мати) та іноді в магазині допомагає донька, ОСОБА_3 .
Станом на 17год.00хв. 21.09.2021 року документи щодо належного оформлення трудових відносин з найманими працівниками ФОП ОСОБА_1 не надані. На телефонні виклики на номер НОМЕР_3 (номер, зазначений в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в графі «Інформація для здійснення зв`язку») ФОП ОСОБА_1 не відповідає.
Зазначені факти свідчать про фактичний допуск до роботи ФОЛ ОСОБА_1 . ОСОБА_2 та ОСОБА_6 без належного оформлення трудових відносин, що є порушенням вимог частини першої статті 21 КЗпП України, якою передбачено: «Трудовим договором є угода - між працівником власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати, працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці,- необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним -договором і угодою сторін.» та частини четвертої статті 24 КЗпП України, якою передбачено: «Працівник не може бути допущений до роботи без: укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України». (ч.1 ст. 21 КЗпП України, ч. 3 ст. 24 КЗпП України згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обліку трудової діяльності працівника в електронній формі» від 05.02.2021 року №1217-ІХ, набрав чинності 10.06.2021 року, частина 2 ст. 24 вважається частиною 4 ст. 24)
- враховуючи вищенаведене встановлено, що ФОП ОСОБА_1 фактично допустила до роботи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і використовувала її працю без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, чим порушено вимоги постанови КМУ від 17.06.2015 року №412 «Про порядок повідомлення ДПС та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» (абз.1 постановляючої частини Постанови №413).
У матеріалах справи наявне також пояснення ОСОБА_2 , в яких зазначено: працює на підприємстві ФОП ОСОБА_1 на посаді продавець на об`єкті: магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з 08:00 до 10:00. Оформлення на роботу здійснювала ОСОБА_1 . Трудові відносини оформлені згідно трудового договору. Трудова книжка наявна. Розмір заробітної плати - мінімальна. Заробітна плата виплачується ОСОБА_1 . Крім ОСОБА_2 , на об`єкті працює: «сама хазяйка інколи». ОСОБА_2 завірено, що з її слів записано вірно, нею прочитано.
У матеріалах справи наявна копія повідомлення про прийняття працівника на роботу, а саме: ОСОБА_2 . Дата формування повідомлення у страхувальника: 16.09.2020року.
Згідно Квитанції №2 Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області прийнято пакет. У графі документ зазначено: повідомлення про прийняття працівника на роботу.
28.09.2021 року складено протокол про адміністративне правопорушення №ДН9615/1410/АВ/П/ПТ на ім`я ОСОБА_4 , передбачене ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору(контрактом). У Протоколі вказано, що ФОП ОСОБА_4 самостійно здійснює підприємницьку діяльність разом з ФОП ОСОБА_1 та іноді йому допомагає донька, ОСОБА_3 . На вимогу надати документи про належне оформлення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_4 не надав такі документи.
Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходить з наступного.
Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Законом України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності від 05 квітня 2007 року № 877-V (далі - Закон № 877-V), дія якого поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Статтею 1 Закону №877-V визначено, що заходи державного нагляду (контролю) планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.
Положеннями частини 4 статті 2 Закону № 877-V передбачено, що заходи контролю здійснюються, зокрема, органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.
Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №96 (далі - Положення №96), визначено, що Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
Згідно з пунктом 7 Положення №96 Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.
Відповідно до пункту 1 Положення про Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області, затвердженого Наказом Державної служби України з питань праці від 03.08.2018 року №84, Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується. Повноваження Управління Держпраці поширюються на територію Дніпропетровської області.
Пунктом 3 Положення про Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області визначено, що одним з основних завдань Управління Держпраці є реалізація державної політики у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
Тобто, Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області є повноважним органом, який забезпечує реалізацію державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю на території Дніпропетровської області.
Відповідно до ч. 1 ст. 259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Повноваження, правові відносини суб`єктів владних повноважень та суб`єктів господарювання у сфері дотримання законодавства про працю, питання нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, відповідальність за порушення законодавства про працю врегульовуються Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 за №877-V (надалі по тексту також - Закон №877-V), Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 за №823 (надалі по тексту також - Порядок №823), Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 за №509 (надалі по тексту також - Порядок №509), а також положеннями статті 265 Кодексу законів про працю України.
Державний нагляд (контроль) в силу вимог статті 1 Закону №877-V - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (надалі по тексту також - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Абзацом 2 пункту 1 Порядку №823 встановлено, що заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю, крім заходів з питань виявлення неоформлених трудових відносин, здійснюються відповідно до вимог Закону та з урахуванням пунктів 2-4 цього Порядку.
Так, заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю з питань виявлення неоформлених трудових відносин здійснюються у формі інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів (пункт 2 Порядку №823).
Верховний Суд у постанові від 19.09.2018 року у справі №804/2956/17 дійшов висновку, що даючи оцінку рішенню посадової особи територіального органу Держпраці за наслідками перевірки, окрім правомірності, власне вимог цього рішення (з огляду на правовий статус Держпраці та її територіальних органів), важливим є з`ясувати, серед іншого, дотримання процедури проведення цієї позапланової перевірки. У такому контексті слід зважити на те, на якій підставі призначено цю перевірку, що було предметом перевірки, чи оформлено відповідні документи на проведення позапланової перевірки, чи ознайомлений суб`єкт господарювання про проведення позапланової перевірки з її предметом. Тобто з`ясування дотримання процедури проведення перевірки (інспекційного відвідування) є важливим питанням в аналогічних спорах.
За правилами підпункту 3 пункту 5 Порядку №823 підставами для здійснення інспекційних відвідувань є рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань, прийняте за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.
Як свідчать наказ про проведення інспекційного відвідування від 09.09.2021 року за №1545-П та направлення на перевірку від 09.09.2021 за №621-Н, інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , проводилося, зокрема, на підставі рішення керівника органу контролю про проведення інспекційного відвідування, а саме: наказ №1545-П від 09.09.2021 року, прийнятий за результатами аналізу інформації, отриманої листом виконавчого комітету Межівської селищної Ради Дніпропетровської області від 12.08.2021 року №1043/0/2-21, що є належною підставою для проведення інспекційного відвідування позивача, визначеною підпунктом 3 пункту 5 Порядку №823.
Під час підготовки до проведення інспекційного відвідування інспектор праці в силу вимог пункту 6 Порядку №823 може одержати інформацію та/або документи, що стосуються предмета інспекційного відвідування, зокрема, шляхом проведення аналізу наявної (доступної) інформації про стан додержання об`єктом відвідування законодавства про працю.
Документи, одержані під час підготовки до проведення інспекційного відвідування, що містять інформацію про порушення об`єктом відвідування вимог законодавства про працю, долучаються до матеріалів інспекційного відвідування.
За змістом пункту 8 Порядку №823 під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення, перед підписанням акта інспекційного відвідування надати копію відповідного направлення на проведення інспекційного відвідування та внести запис про його проведення до відповідного журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю) об`єкта відвідування (за його наявності).
Тривалість інспекційного відвідування не може перевищувати 10 робочих днів (пункт 9 Порядку №823).
Згідно із підпунктами 1, 3, 6 пункту 10 Порядку №823 інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно мають право під час проведення інспекційних відвідувань за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, без попереднього повідомлення о будь-якій годині доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця; наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об`єкта відвідування, іншим особам, що володіють необхідною інформацією, запитання, які стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення; фіксувати проведення інспекційного відвідування засобами аудіо-, фото- та відеотехніки.
Частиною 1 статті 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" визначено, що державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.
Відповідно до частин 1, 2 статті 12 Конвенції Міжнародної організації праці №81 про інспекцію праці у промисловості й торгівлі 1947 року, ратифікованої Законом України №1985-IV від 08.09.2004 (надалі по тексту також - Конвенція №81), інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право безперешкодно, без попереднього повідомлення і у будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке підлягає інспекції, а також наодинці або в присутності свідків допитувати роботодавця або персонал підприємства з будь-яких питань, які стосуються застосування правових норм.
У разі інспекційного відвідування інспектори повідомляють про свою присутність роботодавцю або його представнику, якщо тільки вони не вважатимуть, що таке повідомлення може завдати шкоди виконанню їхніх обов`язків.
Отже, виходячи з аналізу вказаних правових норм, суд зазначає про відсутність обов`язку у відповідача повідомляти об`єкт відвідування заздалегідь до проведення такого відвідування. Зазначене правило є логічним, оскільки сенс інспекційного відвідування у багатьох випадках і полягає у раптовості та несподіваності перевірки, завдяки чому у випадку об`єктивної дійсності і можливо виявити певні порушення законодавства про працю, зокрема, і фактичний допуск особи до роботи без укладення трудового договору.
Підпункт 1 пункту 10 Порядку №823 надає безумовне право інспектору праці за наявності службового посвідчення та з підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку (рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань, прийняте за результатами аналізу інформації), проводити інспекційне відвідування без попереднього повідомлення об`єкта відвідування.
Слід відмітити, інспектори праці під час проведення інспекційного відвідування самостійні у реалізації своїх повноважень щодо здійснення такого відвідування.
Інспекційне відвідування, в разі його проведення з питань виявлення неоформлених трудових відносин, як уже відмічалось судом, мають несподіваний характер, що обумовлено специфікою вказаних порушень.
У розглядуваному випадку відсутній спір щодо наявності у осіб, які проводили перевірку належного позивачу закладу, службового посвідчення, в тому числі порядку повідомлення позивача чи його уповноваженого представника про проведення інспекційного відвідування.
Як уже відзначалось судом, процедура та порядок проведення інспекційних відвідувань як окремого виду здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю врегульовано Порядком №823, згідно пункту 9 якого передбачена тривалість інспекційного відвідування не більше 10 робочих днів (пункт 9 Порядку №823).
Відомості із акту інспекційного відвідування від 21.09.2021 року №ДН9614/1410/АВ свідчать про проведення відповідачем заходу державного контролю щодо додержання позивачем вимог законодавства про працю в період з 09.09.2021 року по 22.09.2021 року, тобто протягом 10 робочих днів.
Таким чином, суд дійшов висновку про дотримання Управління процедури як призначення так і проведення інспекційного відвідування, визначених Порядком №823.
Так, згідно пункту 11 Порядку №823 вимога інспектора праці про надання об`єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій або витягів з документів, пояснень, доступу до всіх видів приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов`язковою для виконання.
Варто наголосити, що згідно пункту 16 Порядку №823 за результатами інспекційного відвідування складаються акт інспекційного відвідування (надалі по тексту також - акт) і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю.
Акт складається в останній день інспекційного відвідування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування. Другий примірник акта залишається в інспектора праці (пункт 17 Порядку №823).
Пунктом 18 Порядку №823 визначено, що якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною. Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів після дня підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.
Матеріали, зафіксовані засобами аудіо-, фото- та відеотехніки в ході інспекційних відвідувань, долучаються до акта у паперовому або електронному вигляді на дисках для лазерних систем зчитування, на яких проставляється номер і дата складення акта. Про долучення таких матеріалів робиться відмітка в акті (пункт 19 Порядку №823).
За змістом пунктів 20, 21 Порядку №823 припис є обов`язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об`єктом відвідування порушень вимог законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування.
Припис вноситься об`єкту відвідування не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після підписання акта (відмови від підписання), а в разі наявності зауважень - наступного дня після їх розгляду. Припис складається у двох примірниках, що підписуються інспектором праці, який проводив інспекційне відвідування, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою. Один примірник припису залишається в об`єкта відвідування.
У силу вимог пункту 23 Порядку №823 у разі відмови об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи від підписання або у разі неможливості особистого вручення акта та/або припису акт та припис складаються одночасно у трьох примірниках.
У разі відмови об`єкта відвідування підписати акт інспектор праці вносить до такого акта відповідний запис.
Два примірники акта та припису не пізніше ніж протягом наступного робочого дня надсилаються об`єкту відвідування за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, рекомендованим листом з описом документів у ньому та повідомленням про вручення. На примірнику акта та припису, що залишаються в інспектора праці, зазначаються реквізити поштового повідомлення, яке долучається до матеріалів інспекційного відвідування.
Об`єкт відвідування зобов`язаний повернути інспектору праці нарочно або поштовим відправленням з описом вкладення підписаний примірник акта та припису не пізніше ніж через три робочих дні з дати його отримання.
У разі ненадходження протягом семи робочих днів після дня відправлення об`єкту відвідування підписаного примірника акта та припису складається акт про відмову від підпису у двох примірниках, один з яких надсилається об`єкту відвідування рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Виходячи з наведеного вище, законодавчо встановлена альтернатива ознайомлення об`єкта відвідування із необхідними документами, складеними за наслідками проведення заходу контролю. Однак, відповідачем порушено вимогу Порядку, а саме: по завершенню семи робочих днів після дня відправлення об`єкту відвідування підписаного примірника акта та припису та ненадходженням зазначених документів не складено акт про відмову від підпису. Окрім того, у матеріалах справи відсутнє підтвердження вказаних документів позивачем.
Зважаючи на той факт, що позивачем не оскаржуються інші дії представників відповідача під час інспекційного відвідування, окрім повідомлення про його проведення, суд вважає за необхідне розглянути питання щодо суті виявлених порушень трудового законодавства: допуску працівників до роботи без укладення трудового договору.
Відповідно до ч. 2 ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Порядок укладення трудового договору регламентовано ст. 24 КЗпП України. Так, відповідно до частини першої вказаної статті 24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: при організованому наборі працівників; при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; при укладенні контракту; у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); при укладенні трудового договору з фізичною особою; в інших випадках, передбачених законодавством України.
Частиною четвертою статті 24 КЗпП України встановлено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно з частиною другою статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.
Таким чином, склад правопорушення: фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), за яке частиною другою статті 265 КЗпП України встановлено відповідальність у вигляді штрафу, передбачає наявність обов`язкової такої умови як відсутність оформленого трудового договору (контракту) з відповідною особою.
Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.
Штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.
Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Так, механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону "Про зайнятість населення" визначає Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року № 509 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 2 вищевказаного Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (надалі - Порядок № 509) штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи). Штрафи можуть бути накладені на підставі акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю.
Згідно з пунктом 3 Порядок № 509 справа про накладення штрафу розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.
Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.
Відповідно до пункту 4 Порядку № 509 під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу.
За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.
Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінсоцполітики, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів з дня складення суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або вручається його представникові, про що на примірнику робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого суб`єкта господарювання або роботодавця чи їх представника. У разі надсилання примірника постанови засобами поштового зв`язку в матеріалах справи робиться відповідна позначка.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа підприємець з 26.05.2016 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, у позовній заяві позивачка зазначає те, що ОСОБА_3 не має жодного відношення до діяльності ФОП, на час перевірки в магазині була відсутня, крім того, вона офіційно працює в іншій установі; факт виконання вказаною особою роботи не встановлено під час інспекційного відвідування, є лише посилання на матеріали, отримані 09.09.2021 року під час перевірки іншого суб`єкта підприємницької діяльності - ФОП ОСОБА_4 , які не можуть бути належним та допустимим доказом. Згідно з довідкою №14/553 від 14.12.2021 року ОСОБА_3 перебуває на військовій службі за контрактом з 26.10.2105 року у 4 відділі у смт Межова Синельниківського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на посаді оператора відділення рекрутингу та комплектування.

Суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази стосовно фактичного допуску ОСОБА_3 до роботи без оформлення трудового договору (контракту). Письмові пояснення ОСОБА_4 , на які покликається відповідач, не є належними та допустимими доказами у даній справі у відповідності до ст. 73-74 КАС України.

Щодо фактичного допуску до роботи ОСОБА_2 з порушенням її трудових прав позивач вказує, що дане твердження не відповідає дійсності, так як під час перевірки були надані трудова книжка та повідомлення про прийняття працівника на роботу відповідно додатку до ПКМУ від 17.06.2015 року №413 і було повідомлено, що вона працює по трудовому договору. У матеріалах справи відсутнє підтвердження про надання працівникам контролюючого органу зазначених вище документів, проте належним чином долучено - повідомлення про прийняття працівника, ОСОБА_2 , на роботу 16.09.2020 року.

Відсутність документів стосовно осіб, праця яких використовується в межах проведення перевірки з питань виявлення неоформлених трудових відносин може бути підставою тільки для притягнення до відповідальності згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України - за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору.

Таким чином, суд доходить висновку, що твердження відповідача, що ФОП ОСОБА_1 допущено до роботи ОСОБА_2 без офіційного працевлаштування найманого працівника є необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження під час розгляду цієї справи.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутнє підтвердження того, що позивач була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи про накладення штрафу

За приписами пункту 3 Порядку №509 справа про накладення штрафу розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах 3 - 7 пункту 2 цього Порядку.

Про дату одержання документів, зазначених в абзацах 3 - 7 пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Своєю чергою, пункти 6, 7 Порядку №509 з вимогами про необхідність повідомлення суб`єкта господарювання про дату, час та місце розгляду справи про накладення штрафу були виключені станом на дату прийняття спірної постанови на виконання положень постанови Кабінету Міністрів України №823.

Тобто, Порядок №509 у редакції, чинній на момент спірних правовідносин, не визначав обов`язку для відповідача у завчасному повідомленні позивача про розгляд справи про притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності, передбаченої частини 2 статті 265 Кодексу Законів про працю України.

Так, у постанові Верховного Суду від 16.09.2021 року у справі № 420/9061/20 сформовано такі висновки:

«У ст. 3 Закону України "Про основні засади здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" серед основних принципів здійснення державного нагляду міститься принцип відкритості та прозорості.

Критерій урахування права особи на участь у процесі прийняття рішення випливає з принципу гласності прийняття рішень. Право бути вислуханим є одним із фундаментальних принципів справедливої процедури й означає забезпечення особі можливості надавати адміністративному органу факти й аргументи у справі. Право бути вислуханим має бути забезпечене, насамперед, у справах, де передбачається прийняття "несприятливих" адміністративних актів, тобто таких, які негативно впливають на права, свободи та законні інтереси відповідної особи. Головне управління Держпраці у відповідній області як будь-який інший орган державної влади повинно застосовувати цей критерій у процесі прийняття рішення, особливо у тому разі, коли воно матиме несприятливі наслідки для особи».

Верховний Суд у постанові від 12.06.2019 року у справі №813/3415/18, досліджуючи питання обов`язку державного органу повідомляти особу, яка притягується до відповідальності, про час та місце розгляду справи, а також правові наслідки неповідомлення, зробив висновок про те, що санкції за порушення законодавства про працю та зайнятість населення співмірні з покараннями за злочини.

При цьому, слід наголосити, що вказані санкції є фінансовою відповідальністю (за висновком Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеними у постанові від 22.12.2020 року у справі №260/1743/19), а не кримінальною.

У Постанові Верховного Суду від 04.05.2022 року по справі 300/3288/20 зазначено таке:

«Особі, до якої застосовуються такі суттєві розміри штрафу в якості відповідальності за порушення законодавства про працю, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в засіданні, висловлення заперечень, надання доказів, правовий захист тощо.

Відсутність аналізу суб`єктом владних повноважень всіх обставин у сукупності та прийняття рішення без врахування позиції особи, яка притягується до відповідальності і якій не було належним чином надано право бути заслуханою державним органом влади, свідчить про недотримання відповідачем критерію обґрунтованості рішення, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України.

Верховний Суд вважає, що виключення п. 6, 7 Порядку №509 з вимогами про необхідність повідомлення суб`єкта господарювання про дату, час та місце розгляду справи про накладення штрафу не може нівелювати право особи на участь у процесі прийняття рішення про притягнення її до відповідальності.

Колегія суддів наголошує, що особі, до якої застосовуються такі суттєві санкції відповідальності, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в засіданні, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо».

Таким чином, відповідачем порушено процедуру накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість у зв`язку з неповідомленням позивача про розгляд справи про накладення штрафу.

У силу вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 77, 78, 139, 205, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області (49107, м. Дніпро, вул. Казакова, 1д) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 12.10.2021 року №ДН9614/1410/АВ-ФС/203, прийняту Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2270,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко