Справа № 120/3264/22
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2022-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

28 вересня 2022 р. Справа № 120/3264/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комара П.А., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції

про: визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції в якому просив:

- визнати протиправною відмови відповідача у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності, відповідно до Закону України "Про міліцію" та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, оформлену листом №830/4.2-22 від 28.01.2022;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності, відповідно до Закону України "Про національну поліцію" та Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 №4.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що рішення про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про міліцію" та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 не відповідає вимогам законодавства, оскільки право на отримання допомоги виникає з часу встановлення інвалідності. А тому правила п. 15 Прикінцевих положень Закону України "Про національну поліцію" поширюються виключно на тих працівників поліції, яким інвалідність встановлена до 07.11.2015, тобто до часу набрання чинності ЗУ "Про національну поліцію".

Позивач вказує, що оскільки інвалідність йому встановлена з 17.03.2016, тому при визначенні права на отримання одноразової грошової допомоги норми ЗУ "Про міліцію" та прийнятого на його виконання Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 застосуванню не підлягають. В той час, відповідач при вирішенні питання про про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності повинен керуватися нормами Закону України "Про національну поліцію" та Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 №4.

09.05.2022 на адресу суду відповідачем поданий відзив на позовну заяву з висловленою позицією щодо відсутності підстав для задоволення позову, з огляду на те, що на виконання рішень судів у справах №802/930/16-а та №802/1722/16-а позивачу було виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 206700,00 грн., що становить 150 розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян відповідно до вимог Порядку №850. Рішеннями суду визначено, що до правовідносин позивача належить застосовувати вимоги саме Порядку №850.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши письмові пояснення, надані учасниками судового процесу, а також докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд встановив наступне.

Наказом Державної пенітенціарної служби України від 06.01.2016 року № 1/ОС-16 позивача ОСОБА_1 звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України за пунктом 7 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням) з 06.01.2016 року.

Згідно з наказом Державної пенітенціарної служби України від 14.01.2016 року № 6/ОС-16 до вищевказаного наказу внесено зміни та постановлено вважати позивача звільненим зі служби з 01.12.2015 року.

Крім того, 25.03.2016 року наказом Державної пенітенціарної служби України № 66/ЩС-16 внесено зміни до наказу від 06.01.2016 №1/ОС-16 у частині звільнення та постановлено вважати позивача звільненим за пунктом 2 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу).

Також з матеріалів справи вбачається, що за результатами визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках Вінницькою обласною МСЕК № 1 згідно з довідкою серії 10 ААА № 122815 на підставі акту огляду МСЕК № 324 від 30.03.2016р. позивачу ОСОБА_1 визначено ступінь втрати професійної працездатності 50% та встановлено III групу інвалідності з причини захворювання, пов`язаного з виконанням службових обов`язків.

06.04.2016 року позивач звернувся до управління Державної пенітенціарної служби України у Вінницькій з рапортом про призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, до якого надав усі необхідні для призначення допомоги документи.

Відповідні матеріали 08.04.2016 року направлені на адресу Державної пенітенціарної служби України для прийняття рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.

Рішенням комісії Державної пенітенціарної служби України з розгляду питань щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення або інвалідності осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, оформленим протоколом № 3-16 від 24.05.2016, розгляд матеріалів осіб, яким встановлена інвалідність та які були звільнені зі служби в період з 07.11.2015 року (втрата чинності Закону України "Про міліцію") до 09.12.2015 року (дата поширення дії соціального захисту як у поліцейських), було призупинено у зв`язку із законодавчим не врегулюванням призначення такої виплати.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач у червні 2016 року за захистом своїх прав та інтересів звернувся до суду.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 22.07.2016 року у справі № 802/930/16-а адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Державної пенітенціарної служби України щодо не розгляду та не прийняття рішення за заявою ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому IIІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби, та зобов`язано Державну пенітенціарну службу України розглянути та прийняти рішення за заявою ОСОБА_1 про призначення інваліду ІІІ групи одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб станом на дату встановлення інвалідності.

На виконання вищезазначеного судового рішення 09.09.2016 року комісією Державної пенітенціарної служби України з розгляду питань щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення або інвалідності осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України розглянуто заяву ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги та прийнято рішення про відмову у виплаті йому грошової допомоги з підстав законодавчого не врегулювання порядку призначення такої виплати (встановлена група інвалідності або звільнення зі служби відбулися в період з 07.11.2015 року (втрата чинності Законом України "Про міліцію") до 09.12.2015 року (дата поширення дії соціального захисту як у поліцейських).

Вважаючи вказане рішення незаконним, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просить скасувати протокол Комісії від 09.09.2016 року № 5-16 в частині відмови йому у виплаті одноразової грошової допомоги в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб, у зв`язку з встановленням III групи інвалідності, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням службових обов`язків, та зобов`язати Державну пенітенціарну службу України призначити та виплатити вищезазначену одноразову грошову допомогу.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 22.11.2016 у справі №802/1722/16-а визнано протиправним та скасовано рішення комісії Державної пенітенціарної служби України з розгляду питань щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення або інвалідності осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, оформлене протоколом засідання комісії від 09.09.2016 року № 5-16 (п. 9), про відмову у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням службових обов`язків.

Зобов`язано Державну пенітенціарну службу України призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, у зв`язку з встановленням III групи інвалідності, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням службових обов`язків.

На виконання рішення суду позивачу нараховано та виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 206700,00 грн. відповідно до вимог Порядку №850.

У зв`язку із встановленням ОСОБА_1 згідно довідки Вінницького обласного Центру медико-соціальної експертизи від 25.03.2020 серії ААБ №641411 до акта огляду МСЕК ІІ групи інвалідності безтерміново з причин травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків, позивач звернувся до відповідача із необхідними документами для виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням більшого відсотку втрати працездатності.

Листом №830/4.2-22 від 28.01.2022 відмовлено ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із відсутністю правових підстав для цього у відповідності до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, а саме, повторний огляд МСЕК здійснений після первинного встановлення третьої групи інвалідності, яка настала внаслідок захворювання, яке пов`язане з проходженням служби , через 4 роки 11 місяців 5 днів.

Не погоджуючись із такою відмовою позивач звернувся до суду з цим позовом.

Суд, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, дійшов наступних висновків.

В силу вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 23 Закону України від 20.12.1990 № 565-XII «Про міліцію» (далі - Закон № 565-XII), так і статті 97 Закону № 580-VIII право на отримання одноразової грошової допомоги виникає з часу встановлення інвалідності.

Відповідно до пункту 15 Прикінцевих положень Закону № 580-VIII право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом № 565-XII, зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 580-VIII.

Оскільки ІІІ група інвалідності позивачу вперше встановлена згідно акта огляду МСЕК від 30.03.2016 №324 з 17.03.2016, а тому допомога призначена відповідно до статті 97 Закону № 580-VIII.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що відповідачем протиправно відмовлено йому у виплаті різниці одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням більшого відсотку втрати працездатності за результатами повторного огляду МСЕК з посиланням на положення Порядку №850. На переконання ОСОБА_1 , до спірних правовідносин належать застосуванню положення Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 №4.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та з`ясованим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Як уже встановлено судом, позивачу виплачено одноразову грошову у розмірі 206700,00 грн. на виконання рішенням суду від 22.11.2016 у справі №802/1722/16-а. Вказаним рішенням суду, яке набуло законної сили, зокрема, визначено, що при призначенні та виплаті спірної одноразової грошової допомоги позивачу необхідно керуватися положеннями Порядку № 850.

Вказане також кореспондується з позицію суду, що висловлена у постанові Вінницького окружного адміністративного суду від 22.07.2016 у справі №802/930/16-а, яким, зокрема, зобов`язано Державну пенітенціарну службу України розглянути та прийняти рішення за заявою ОСОБА_1 про призначення інваліду ІІІ групи одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб станом на дату встановлення інвалідності.

Тобто, рішеннями судів, що набрали законної сили, визначено право ОСОБА_1 на призначення інваліду ІІІ групи одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби та визначено, та виплата такої допомоги здійснюється на підставі положень Порядку №850.

Статтею 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

З вказаних обставин, суд вважає безпідставними мотиви позову, оскільки застосування до спірних правовідносин положень Порядку №850 визначено рішеннями суду, що набули законної сили.

Позиція, що висловлена у рішенні суду, яке набрало законної сили має характер преюдиційної та не підлягає доказуванню.

Крім того, при призначенні одноразової грошової допомоги при первинному зверненні до відповідача, ОСОБА_1 погодився із застосуванням до його правовідносин положень Порядку №850. Виплата у розмірі 206700,00 грн. здійснена на підставі та відповідно до положень вказаного Порядку.

З огляду на викладене, суд вважає, що заявлені позивачем позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Беручи до уваги положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України та враховуючи відмову позивачу у задоволенні позовних вимог, відшкодування судового збору останньому не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ід. номер НОМЕР_1 )

Відповідач: Центрально-Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (вул.Брацлавська, 2А., м. Вінниця, 21100, )

Суддя Комар Павло Анатолійович