Справа № 340/634/22
Суддя: О.В. Кравчук
Дата ухвалення: 2022-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2022 року м. Кропивницький Справа № 340/634/22

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кравчук О.В. розглянув у порядку спрощеного позовного письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу

за позовом ТОВ «МАРСЕЛЬ» (РНОКПП 23898512; адреса: вул.Віктора Голого, 110- А, м. Знам`янка, Кіровоградська область, 27406)

до Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті (; адреса: Родімцева, 102, м.Кропивницький, 25004)

про визнання протиправною та скасування постанови.

ТОВ «МАРСЕЛЬ» звернулося до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило суд визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті №311317 від 05.01.2022 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000 грн.

Позов мотивовано тим, що постановою відповідача №311317 від 05.01.2022 року до ТОВ «Марсель» застосовано адміністративно-господарські санкції у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн за ненадання водієм документів - роздруківки даних роботи цифрового тахографа. Натомість, як наголошує позивач, роздрукувати дані роботи цифового тахографа водій не мав змоги через закінчення паперу у тахографі. На думку позивача, під час винесення постанови відповідачем були порушені норми процесуального права, а саме позивач не був повідомлений про розгляд справи щодо притягнення позивача до адміністративно-господарської відповідальності. З цих підстав позивач просить суд визнати протиправною та скасувати спірну постанову

Ухвалою суду від 31 січня 2022 року відкрито провадження у даній адміністративній справі; справу вирішено розглядати у порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач позовних вимог не визнав та у відзиві на позовну заяву повідомив, що 08 листопада 2021 року посадовими особами Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Черкаської області, на а/д М-05 Київ-Одеса, Уманьский рн (210км+450м) проводилась рейдова перевірка під час якої був зупинений транспортний засіб марки МАН реєстраційний номер НОМЕР_1 , що здійснював перевезення вантажів без оформлення документів, передбачених Законом України «Про автомобільний транспорт», у зв`язку з чим складено відповідний акт № 319179 від 08 листопада 2021 року. Порушення належним чином зафіксовано, що і стало підставою для винесення постанови про застосування до позивача штрафу. Відповідач наголошує також, що запрошення на розгляд справи було завчасно надіслане позивачеві рекомендованим листом. За таких умов, вважає відповідач, Управління, при винесені оскаржуваної постанови, діяло в рамках чинного законодавства.

Позивач скерував до суду відповідь на відзив, у якій доводи відповідача заперечив та підтримав раніше заявлені позовні вимоги, наголосивши зокрема на неподанні відповідачем належних доказів повідомлення Товариства про розгляд справи про порушення законодавства про транспорт.

Відповідач своїм правом на подання заперечень на відповідь на відзив не скористався.

Розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно і неупереджено оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

08 листопада 2021 року на автомобільній дорозі М-05 Київ-Одеса (210 км + 450м, Уманський район) старший державний інспектор ВДК Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Клименко І.С. здійснив перевірку транспортного засобу -спеціалізованого вантажного сідлового тягача МАН ТGХ 18.480, номерний знак НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_1 .

Згідно поданих до перевірки документів, автомобільним перевізником є Товариство з обмеженою відповідальністю «МАРСЕЛЬ».

Під час перевірки було складено акт №319179 від 08.11.2021 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Відповідно до вказаного Акту під час перевірки виявлено порушення вимог Наказу МТЗУ №385 від 24.06.2010, у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Водій зі змістом Акту № 319179 від 08.11.2021 року ознайомлений, про що було зроблено відмітку у відповідній графі вищезазначеного акту.

Повідомленням №107541/726.2/24-21 від 22.12.2021 року позивача запрошено прибути до Цертрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки 05.01.2022 року для розгляду справи про порушення законодавства про транспорт.

За результатами розгляду справи винесено постанову про застосування до ТОВ Марсель адміністративно-господарського штрафу №311317 від 05.01.2022 року за порушення, передбачене абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» та застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі 17000,00 грн (1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян).

Вказані обставини передували зверненню позивача до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Частина друга статті 19 Конституції України зобов`язує органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України «Про автомобільний транспорт» від 5 квітня 2001 року № 2344-ІІІ (далі також -Закон № 2344-ІІІ).

Вказаний закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень (стаття 3 Закону № 2344-ІІІ).

Відповідно до частини четвертої статті 6 Закону № 2344-ІІІ, реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

На виконання вимог абзацу 4 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 442 від 10 вересня 2014 року «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади», утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті та підпорядкувавши Службі, що утворюється, Державну спеціальну службу транспорту.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Постанова № 103).

Відповідно до пункту 1 Постанови № 103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно з підпунктом 1 пункту 4 Постанови № 103 основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.

Відповідно до пункту 8 Постанови № 103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України № 592 від 26 червня 2015 року «Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті» утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, зокрема Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області.

В силу вимог підпунктів 15, 27 пункту 5 Постанови № 103, Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Водночас процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, зокрема, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом встановлено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567 (далі - Порядок № 1567).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

За приписами пункту 4 Порядку № 1567 державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Відтак, саме на Укртрансбезпеку покладені повноваження щодо реалізації державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, в тому числі державного контролю шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Статтею 2 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України «Про транспорт», «;Про дорожній рух», чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про транспорт» нормативні акти, які визначають умови перевезень, порядок використання засобів транспорту, організації безпеки руху тощо, є обов`язковими для власників транспорту.

Стаття 18 Закону України «Про автомобільний транспорт», з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів, зобов`язує автомобільних перевізників:

організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України;

здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху;

забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці;

здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням;

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Статтею 48 Закону № 2344-ІІІ передбачено перелік обов`язкових документів, на підставі яких виконуються вантажні перевезення. Так, для водія юридичної особи, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах, обов`язковими документами є: посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством України.

Воднораз, перелік документів згідно статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» не є вичерпним.

Так, згідно з частиною сьомою та восьмою статті 53 Закону України "Про автомобільний транспорт" у транспортних засобах, що здійснюють міжнародні перевезення пасажирів та/або вантажів, установлюються і використовуються контрольні пристрої - тахографи.

Водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов`язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв.

Порядок використання тахографів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24 червня 2010 р. № 385 (далі -Інструкція № 385).

Відповідно до пункту 2.5. Інструкції № 385 тахографи підлягають повірці, яку здійснюють повірочні лабораторії відповідно до вимог Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність». Окрім цього згідно п. 2.6. Інструкції № 385 тахографи перевіряються та адаптуються до транспортного засобу пунктами сервісу тахографів періодично кожні два роки, а також в разі установлення або заміни тахографа, ремонту тахографа, зміни типу розмірів пневматичних шин автомобільного транспортного засобу, якщо під час технічного обслуговування або ремонту автомобільного транспортного засобу відбулося пошкодження таблички тахографа або пломб, що може вплинути на роботу тахографа.

За результатами перевірки та адаптування тахографа до транспортного засобу пункт сервісу тахографів оформлює у двох примірниках протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу (пункт 2.7. Інструкції № 385). В разі позитивних результатів перевірки та адаптації тахографа пункт сервісу тахографів маркує транспортний засіб та опломбовує тахограф і його складові чітким відбитком тавра.

Відповідно до пункту 3.3. Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:

- забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

- своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;

- використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

- має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківки даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;

- у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);

У свою чергу, за пунктом 3.5. Інструкції №385 перевізники забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії.

Згідно з пунктом 3.6. Інструкції №385 перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку:

наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа;

строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.

З 20.12.2010 набула чинності Поправка №6 до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів (ЄУТР) підписаної у Женеві 1 липня 1970 р. в частині надання до контролю реєстраційних листків (тахограм) за поточний день та попередні 28 календарних днів, а в разі відсутності тахокарт надання Бланку підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом.

Враховуючи приписи наведених вище норм, суд доходить висновку, що у випадку встановлення у транспортному засобі цифрового тахографа, перевізник та водій забезпечують наявність у водія, який здійснює керування транспортним засобом, роздруківку даних роботи тахографа. Така роздруківка має бути надана до перевірки на вимогу контролюючого органу.

У свою чергу, згідно з абзацом третім частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт, а саме, перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарський штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Транспортний засіб позивача обладнаний цифровим тахографом (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ).

Однак, як видно з акту проведення перевірки, водій ОСОБА_1 роздруківку даних роботи водія з цифрового тахографа під час рейдової перевірки не надав, пояснивши це неможливістю роздруківки даних роботи тахографа через відсутність у ньому паперу.

З огляду на наведені вище положення щодо обов`язку водіїв транспортних засобів мати при собі роздруківку даних цифрового тахографа та обов`язку автомобільного перевізника забезпечувати водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю паперу для роздруківки даних цифрових тахографів, суд зазначає, що наведені позивачем обставини не увільняють ТОВ МАРСЕЛЬ як автомобільного перевізника від відповідальності за відсутність передбачених законом документів при перевезенні вантажів автомобільним тарнспортом (абзац третій частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ).

Відтак, у суду відсутні підстави для висновку про протиправність оскарженої позивачем постанови.

Доводи позивача про те, що спірна постанова підлягає внанню протиправною та скасуванню через неналежне повідомлення Товариства про день розгляду відповідної справи, суд вважає необгрунтованими з таких міркувань.

Постановою Кабінту Міністрів України від 08 листопада 2019 року № 1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі - Порядок №1567).

Пунктом 26 Порядку № 1567 встановлено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.

Для того, щоб суб`єкт господарювання міг бути присутнім при розгляді справи відносно нього і мав можливість захистити свої права, другим абзацом пункту 26 Порядку №1567 встановлено, що про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням про вручення.

Отже, належне виконання норми пункту 26 Порядку №1567 щодо розгляду справи у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання презюмує, що суб`єкт владних повноважень повинен або:

- вручити запрошення на розгляд справи суб`єкту господарювання під розписку;

- або направити запрошення на розгляд справи рекомендованим листом із повідомленням про вручення;

- надіслати на офіційну електронну адресу (за наявності).

Як встановлено судом із сервісу відстеження поштових відправлень АТ Укрпошта за наданим відповідачем ідентифікатором 220, повідомлення про розгляд справи було скероване відповідачем рекомендованим листом за адресою місцезнаходження ТОВ МАРСЕЛЬ 28 грудня 2021 року. Напередодні розгляду справи - 04 січня 2022 року -відправлення було вручене представникові Товариства. Відтак, відповідач належно виконав свій обов`язок щодо належного та своєчасного інформування позивача про час та місце розгляду справи.

При цьому суд зазначає, що всупереч доводам представника позивача, наданий позивачем фіскаьний чек із зазначенням ідентифікатора відправлення є належним доказом надіслання позивачеві повідомлення рекомендованим листом.

Так, Наказом ПАТ «Укрпошта» від 30 листопада 2017 року № 1660 затверджений Регламент внутрішньої письмової кореспонденції, пунктом 1.2 якого надано визначення «внутрішня письмова кореспонденція» - поштові картки, листи, бандеролі та відправлення для сліпих: поділяються на прості, що приймаються для пересилання без видачі розрахункового документа, оплачуються за нижчим тарифом, по всьому шляху пересилання не фіксуються у системі відстеження та вручаються адресатам без розписки за одержання та рекомендовані, що приймаються для пересилання з видачею розрахункового документа, по всьому шляху пересилання фіксуються у системі відстеження та вручаються адресатам під розписку.

Рекомендовані відправлення відносяться до реєстрованих поштових відправлень, що приймаються для пересилання з видачею розрахункового документа, пересилаються з припискою до супровідних документів (фіксуються у системі відстеження) та вручаються одержувачу під розписку (пункт 4.6.1. Регламенту).

Для забезпечення фіксування у системі відстеження (автоматизованої ідентифікації) рекомендованих відправлень використовується штриховий код (пункт 4.6.2. Регламенту).

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідач належно чином повідомив позивача про час і місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, а у зв`язку із неприбуттям уповноваженої особи суб`єкта господарювання, правомірно розглянув справу без його участі.

Крім того, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у Постанові від 01.03.2018 у справі № 820/4810/17 зазначив, що відсутність особи під час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу не позбавляє особу спростовувати вину у суді, та, у зв`язку з цим, не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Відтак, перевіривши обґрунтованість ключових доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Марсель»» належить відмовити.

Судові витрати, які з огляду на відмову у задоволенні позовних вимог підлягали б розподілу на підставі статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у справі відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 139, 143, 157, 242-246, 255, 260-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ТОВ «МАРСЕЛЬ» (РНОКПП 23898512; адреса: вул. Віктора Голого, 110- А, м. Знам`янка, Кіровоградська область, 27406) до Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті (; адреса: Родімцева, 102, м.Кропивницький, 25004) про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтями 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржене у 30-денний строк з дня його складення до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, а у разі початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду О.В. Кравчук