Справа № 520/3908/22
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2022-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

23 вересня 2022 року № 520/3908/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Зінченко А.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (вул. Студентська, буд. 5/4,м. Харків,61024, ) про визнання неправомірними дій, скасування повідомлення, зобов`язання вчинити певні дій,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд;

-визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Харків Нагорної К.В. щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 19.01.2022р. по примусовому виконанню ухвали Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/28559/21 від 05.01.2022р. про забезпечення позову ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу.

-скасувати винесене державним виконавцем Нагорною К.В. Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Харків повідомлення від 19.01.2022р. про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

-зобов`язати державного виконавця Нагорну К.В. Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Харків виконати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду по справі N° 520/28559/21 від 05.01.2022р. про забезпечення позову ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу, на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом України Про виконавче провадження та резолютивною частиною ухвали суду від 05.01.2022 року.

Дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/28559/21 від 05.01.2022р., позов ОСОБА_1 до Головного управлінню національної поліції у Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу, був забезпечений відповідно до ч.2 ст. 150 КАС України, а саме шляхом зупинки дії наказу начальника Головного управління Національної поліції у Харківській області від 27.07.2021 за № 392 о/с у частині переміщення підполковника поліції ОСОБА_1 на посаду заступника начальника Куп`янського районного відділу поліції - начальника слідчого відділу ГУ НП у Харківській області, звільнивши з посади заступника начальника управління - начальника організаційно - методичного відділу слідчого управління ГУНП у Харківській області та заборони начальнику Головного управління Національної поліції у Харківській області, а також будь-яким іншим посадовим (службовим) особам Головного управління Національної поліції у Харківській області вчиняти будь-які дії, спрямовані на переміщення, переведення та/ або звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника управління - начальника організаційно-методичного відділу слідчого управління ГУ НП у Харківській області.

18.01.2022р.Представник Позивача звернувся із письмовою заявою до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Харків про примусове виконання ухвали суду про забезпечення позову.

Однак, 19.01.2022 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Харків Нагорною К.В. за результатами розгляду заяви представника Позивача Квартенко О.Р. щодо примусового виконання ухвали Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/28559/21 від 05.01.2022р., на підставі ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження» було складено повідомлення про повернення виконавчого документу Стягувачу без прийняття до виконання, я якому зазначено про те, що : у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (Для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків).

Керуючись п.6 ч.4 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження» державним виконавцем було повернуто виконавчий документ без прийняття до виконання.

Відповідно до п.6 ч.4 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження» зазначено, що виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Дане Повідомлення було отримано особово Позивачем 12.02.2022р.

Позивач не згоден зі вказаними діями відповідача, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку вищенаведеному, суд вказує наступне.

Згідно вимог ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Статтею1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом п.2 ч.І ст.З, ч.І ст.5 Закону примусовому виконанню підлягають рішення на підставі ухвал судів у цивільних справах у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Стаття 7 вказаного Закону визначено, що державними виконавцями є керівники органів державної виконавчої служби, їхні заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці органів державної виконавчої служби. Державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Згідно положень ч.І, п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За змістом ч.І ст.4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» діяльність органів державної виконавчої служби та приватних виконавців здійснюється з дотриманням принципів: верховенства права; законності; незалежності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; обов`язковості виконання рішень; диспозитивності; гласності та відкритості виконавчого провадження та його фіксування технічними засобами; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Таким чином, системний аналіз даних правових норм дозволяє дійти висновку про те, що державний виконавець, як визначений законом суб`єкт, уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень, зобов`язаний здійснити дії з примусового виконання судового рішення не лише на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначений Законом України «Про виконавче провадження», але й відповідно до положень інших законів та нормативно-правових актів, а також у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом, керуючись при цьому принципами верховенства права, законності та обов`язковості виконання рішень.

Відповідно до ч.І ст.157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом, та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Частинами 1 та 2 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч.І ст.13 Закону).

Таким чином, одним із видів рішень, що приймаються державним виконавцем під час здійснення виконавчого провадження є повідомлення.

Відповідно до п.6 ч.4 ст.4 Закону України виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Зі змісту даної правової норми слідує, що повернення виконавчого документа стягувачу без виконання з підстави, передбаченої п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» допускається виключно у двох випадках: невідповідності виконавчого документа вимогам даної статті щодо зазначення в ньому обов`язкових відомостей та не подання стягувачем заяви про примусове виконання рішення відповідно до ст.26 Закону.

Судом встановлено, що за змістом вказаного повідомлення підставою повернення Стягувачу ОСОБА_1 виконавчого документа - ухвали Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/28559/21 від 05.01.2022р. про забезпечення позову державним виконавцем зазначено п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», що передбачає невідповідність виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею.

Матеріалами справи підтверджено, що в самому тексті повідомленні про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 19.01.2022, державним виконавцем Нагорною К.В. зазначено найменування та відомості про Стягувача та Боржника:

-Стягувач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

-Боржник: Головне управління національної поліції у Харківській області,адреса: 61002, Харківська обл., місто Харків, Київський район, вул..Жон Мироносиць, будинок 5, Код .

Таким чином, на думку суду, посилання державного виконавця Нагорної К.В. на п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» суперечить інформації вказаній в самому Повідомленні про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 19.01.2022р, адже у державного виконавця була наявна інформація про Боржника та Стягувача.

Згідно положень ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику суду як джерело права.

Суд вказує, що відповідно до прецедентної практики Європейського Суду з прав людини ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" (від 28.07.1999 року, заява №22774/93), а виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись для цілей ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як невід`ємна частина судового розгляду (п.43 рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року, заява №60750/00).

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 243, 244, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (вул. Студентська, буд. 5/4,м. Харків,61024, ) про визнання неправомірними дій, скасування повідомлення, зобов`язання вчинити певні дій - задовольнити .

Визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Харків Нагорної К.В. щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 19.01.2022р. по примусовому виконанню ухвали Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/28559/21 від 05.01.2022р. про забезпечення позову ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу.

Скасувати винесене державним виконавцем Нагорною К.В. Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Харків повідомлення від 19.01.2022р. про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Зобов`язати державного виконавця Нагорну К.В. Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Харків виконати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду по справі N° 520/28559/21 від 05.01.2022р. про забезпечення позову ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу, на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом України Про виконавче провадження та резолютивною частиною ухвали суду від 05.01.2022 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (вул. Студентська, буд. 5/4,м. Харків,61024, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 )сплачений судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн.40 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Зінченко А.В.