Справа № 320/2291/22
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2022-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2022 року м.Київ № 320/2291/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування наказу,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Державної міграційної служби України, у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної міграційної служби України №218 від 30.08.2016 у частині визнання недійсним (анулювання) бланку паспорта громадянина України НОМЕР_1 та бланку паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 .

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що спірним наказом Державної міграційної служби України були визнані недійсними (анульовані) бланк паспорта громадянина України ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 та бланк паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 з підстав тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим. Позивач не погоджується з правомірністю прийняття відповідачем спірних наказів в частині визнання недійсними (анулювання) відповідних документів та стверджує, що відповідні паспорти були видані йому 12.04.2011 Залічничним РВ Сімферопольського МУ ГУ МВС України в АР Крим та 14.04.2011 органом №0101 ще до тимчасової окупації Автономної Республіки Крим. Крім того, позивач наголосив на тому, що спірний наказ не містять визначених нормами чинного законодавства підстав для визнання недійсними (анулювання) паспорту громадянина України та паспорту громадянина України для виїзду за кордон. Також позивач зауважив, що Державною міграційною службою України всупереч вимогам чинного законодавства не було проведено службову перевірку за фактом оформлення паспортів з порушенням вимог законодавства та не було оформлено відповідний висновок.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.02.2022 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що прийняття Державною міграційною службою України спірного наказу в частині визнання недійсними (анулювання) бланка паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 та бланка паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 зумовлено тимчасовою окупацією території Автономної Республіки Крим. Також, відповідач обгрунтовує прийняття спірного наказу відсутністю у ДМС підтвердження належності позивача до громадянства України.

Позивач, не погоджуючись з позицією відповідача, викладеною у відзиві на позовну заяву, подав відповідь на відзив, у якому зазначив про те, що відповідач не надав жодного доказу на спростування тверджень позивача та правомірності спірного наказу.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

12 квітня 2011 року Залізничним РВ Сімферопольського МУ ГУ МВС України в АР Крим було видано ОСОБА_1 паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 .

14 квітня 2011 року позивачеві було видано паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 .

Відповідно до наказу Державної міграційної служби України від 30.08.2016 №218 визнано недійсними (анульованими) бланки паспортів громадянина України серії НОМЕР_1 та громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 .

Зі змісту вказаних наказів вбачається, що підставою визнання недійсним (анулювання) відповідних документів є тимчасова окупація Автономної Республіки Крим.

Згідно з відповіддю Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 24.12.2021 №91-49851/15-21, станом на 23.12.2021 в базі даних «Загублені, викрадені та оголошені недійсними документи» перебуває інформація про бланк паспорта громадянина України НОМЕР_1 та бланк паспорту громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 .

Відповідно до листа ДМС України від 28.12.2021 №6.1-11973/3.1-21 представника позивача було повідомлено про недійсність бланку паспорта громадянина України НОМЕР_1 та бланку паспорту громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 на підставі спірного наказу.

Також, на звернення представника позивача, Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області своїм листом від 29.12.2021 №6501.3.9-10537/65.1-21 повідомило, що в ЄІАС УМП ДМС наявна інформація стосовно недійсності паспортів громадянина для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 та громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , оформлених на ім`я ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з правомірністю прийняття відповідачем спірного наказу позивач звернувся з даним позовом до суду про визнання їх протиправними та скасування.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб, визначаються Законом України «Про громадянство України» від 18.01.2001 №2235-III (далі - Закон №2235-ІІІ, в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з статтею 3 Закону № 2235-ІІІ громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Згідно з статтею 5 Закону №2235-ІІІ документами, що підтверджують громадянство України, зокрема, є: паспорт громадянина України; паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Згідно зі статтею 6 Закону №2235-ІІІ громадянство України набувається: громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 13.04.2012 №320, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 02.07.2012 за №1089/21401 (далі - Порядок №320, в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 10.4 Порядку №320 визначено, що погашаються, уважаються недійсними та знищуються паспорти: які обмінюються у зв`язку зі зміною (переміною) прізвища, імені та по батькові; у разі встановлення розбіжностей у записах (невідповідність записів, зроблених у паспорті, записам в інших документах); у разі непридатності паспорта для користування (пошкодження з різних причин, утрата фотокартки); осіб, громадянство України яких припинено; знайдені, замість яких видано нові; померлих громадян; зіпсовані під час заповнення; оформлені з порушенням вимог чинного законодавства України; не отримані власником протягом року.

У графі «Службові відмітки» заяви про видачу паспорта, який підлягає знищенню, зазначаються дата та підстави його знищення, після чого заява вилучається з діючої картотеки і поміщається до архівної картотеки.

У разі оформлення паспорта з порушенням вимог чинного законодавства керівником територіального органу (територіального підрозділу) проводиться службове розслідування, за результатами якого складається висновок у двох примірниках, який надсилається до Державної міграційної служби України (далі - ДМС України) для затвердження керівником відповідного структурного підрозділу ДМС України. Перший примірник затвердженого висновку зберігається в ДМС України, другий - у територіальному органі (підрозділі).

Якщо паспорт, який підлягає знищенню, видавався іншим територіальним підрозділом, до цього територіального підрозділу надсилається повідомлення за формою, наведеною у додатку 21 цього Порядку.

У випадках знищення паспортів, зіпсованих при заповненні, у Книзі обліку проставляється відмітка про псування паспорта із зазначенням номера і дати затвердження акта про знищення паспорта, а в графі 1 наклеюється вирізка з бланка паспорта громадянина України, де зазначено серію і номер паспорта.

Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302 (далі - Порядок №302, в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 39 Порядку №302 за наявності підстав, зазначених у цьому Порядку, раніше виданий паспорт підлягає вилученню, поверненню державі, знищенню або тимчасовому затриманню.

Згідно з пунктом 45 Порядку №302 паспорт вважається недійсним у разі: 1) коли він підлягає обміну у зв`язку із зміною інформації, внесеної до паспорта (крім додаткової змінної інформації); 2) встановлено розбіжності у записах (невідповідність записів, зроблених у паспорті, записам в інших документах); 3) непридатності паспорта для подальшого використання; 4) припинення особою громадянства України; 5) коли він заявлений як втрачений або викрадений; 6) смерті особи, якій було видано паспорт; 7) зіпсування паспорта під час заповнення; 8) оформлення паспорта з порушенням вимог законодавства.

Недійсні паспорти підлягають списанню та знищенню.

Пунктом 46 Порядку №302 встановлено, що у разі оформлення паспорта з порушенням вимог законодавства керівник територіального підрозділу ДМС проводить службову перевірку, за результатами якої складається висновок у двох примірниках, який надсилається до ДМС для затвердження керівником відповідного структурного підрозділу апарату ДМС. Перший примірник затвердженого висновку зберігається в ДМС, другий - у територіальному підрозділі ДМС.

Відповідно до пункту 47 Порядку №302 недійсні паспорти анулюються шляхом пробиття не менш як одного отвору в машинозчитуваній зоні, після чого списуються та знищуються.

Згідно з пунктами 48-49 Порядку №302 списання та знищення недійсних паспортів здійснюється комісією в складі не менше трьох посадових осіб територіального органу та територіального підрозділу ДМС, яка складає акт про списання та знищення недійсних паспортів у трьох примірниках.

Недійсні паспорти знищуються щомісяця згідно з актом про списання та знищення недійсних паспортів.

Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення визначений постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2014 №152 (далі - Порядок №152, в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 55 Порядку №152 паспорт для виїзду за кордон вважається недійсним та знищується в разі: 1) коли він підлягає обміну у зв`язку із зміною прізвища, імені та по батькові; 2) встановлення розбіжностей у записах (невідповідність записів, зроблених у паспорті для виїзду за кордон, записам в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження); 3) непридатності паспорта для виїзду за кордон для подальшого використання; 4) припинення громадянства особи; 5) коли паспорт для виїзду за кордон знайдено, а замість нього видано новий паспорт для виїзду за кордон; 6) смерті особи, якій було видано такий паспорт; 7) зіпсуття паспорта для виїзду за кордон під час заповнення; 8) оформлення паспорта з порушенням вимог законодавства.

Згідно з пунктом 56 Порядку №152 у разі оформлення паспорта для виїзду за кордон з порушенням вимог законодавства керівник територіального органу чи підрозділу ДМС проводить службове розслідування. За результатами розслідування складається висновок у двох примірниках, який надсилається до ДМС для затвердження керівником відповідного структурного підрозділу апарату ДМС. Перший примірник затвердженого висновку зберігається в ДМС, другий - у територіальному органі або підрозділі ДМС.

Пунктами 57-59 Порядку №152 визначено, що паспорти для виїзду за кордон списує та знищує територіальний орган або підрозділ ДМС, а за кордоном - закордонна дипломатична установа України, які прийняли рішення про списання та знищення таких паспортів.

Списання та знищення недійсних паспортів для виїзду за кордон здійснюється комісією у складі не менше трьох посадових осіб територіального органу або підрозділу ДМС, а за кордоном - закордонної дипломатичної установи України. Комісія складає акт про списання та знищення недійсних паспортів для виїзду за кордон у трьох примірниках.

Акт про списання та знищення недійсних паспортів для виїзду за кордон складається щомісяця.

Отже, Порядком №302 та Порядком №152 визначений вичерпний перелік підстав для визнання недійсними паспорту громадянина України та паспорту громадянина України для виїзду за кордон.

Як зазначено вище, спірним наказом №218 від 30.08.2016 визнано недійсними (анульовано) бланки паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 та паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 .

Зі змісту вказаних наказів вбачається, що підставами для визнання недійсними (анулювання) відповідних документів позивача є тимчасова окупація Автономної Республіки Крим.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 №1207-VII (в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Статтею 3 вказаного Закону визначено, що для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: 1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; 2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; 3) повітряний простір над територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини.

Суд наголошує на тому, що тимчасова окупація території Автономної Республіки Крим не є у розумінні вищенаведених вимог чинного законодавства підставами для визнання недійсними (анулювання) паспорта громадянина України та паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Крім того, суд звертає увагу на те, що паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 були видані позивачу 12.04.2011 та 14.04.2011, тобто до анексії Російською Федерацією території АР Крим, яка розпочалась 20 лютого 2014 року.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що матеріали справи не містять доказів здійснення відповідачем службових перевірок за фактом оформлення бланків паспорту громадянина України та паспорту громадянина України для виїзду за кордон з порушенням вимог законодавства та висновків за результатами таких перевірки, що свідчить про порушення суб`єктом владних повноважень вимог Порядку №302 та Порядку №152.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що спірні накази містять посилання на пункт 5.1 Інструкції про порядок виготовлення, зберігання, обліку, передачі та знищення бланків документів суворого обліку та суворої звітності в ДМС України, затвердженої наказом Державної міграційної служби України від 18.07.2012 №153 (далі - Інструкція № 153), відповідно до якого недійсними бланками вважаються зіпсовані (при виготовлені документа), анульовані (дія не відбулася), дефектні (відсутність або пошкодження захисної сітки, друкованого тексту, водяних знаків, серій або номерів на бланках, наявність дубльованих номерів тощо), відсутні (що виявлено при відкритті пачки) та викрадені.

Водночас вищевказана Інструкція №153 не зареєстрована в Міністерстві юстиції України, а відтак, не є нормативно-правовим актом, а є виключно внутрішнім документом ДМС України.

Так, за приписами пункту 1 Указу Президента України «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» від 03.10.1992 №493/92 установлено, що з 1 січня 1993 року нормативно-правові акти, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, органами господарського управління та контролю і які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, підлягають державній реєстрації.

Державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, органів господарського управління та контролю здійснює Міністерство юстиції України (п. 2 Указу Президента України №493/92).

Відповідно до пункту 5.6 Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2005 №34/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 квітня 2005 року за №381/10661, суб`єкти нормотворення направляють нормативно-правові акти для виконання лише після їх державної реєстрації та офіційного опублікування. У разі порушення зазначених вимог нормативно-правові акти вважаються такими, що не набрали чинності, не тягнуть за собою правових наслідків і не можуть бути підставою для регулювання відповідних правовідносин, застосування санкцій до фізичних та юридичних осіб за невиконання приписів, що в них містяться.

Таким чином, Інструкція №153 не є належною нормативною підставою для визнання недійсним бланків паспортів позивача.

При цьому, суд не приймає твердження відповідача у відзиві про те, що підставою прийняття спірного наказу є відсутність підтвердження належності позивача до громадянства України відповідно до ст.ст. 3, 8 Закону України "Про громадянство України" та прийняття до громадянства на підставі Указу Президента відповідно до ст. 9 Закону України "Про громадянство України", оскільки спірний наказ не містить будь-які посилання на зазначені норми права.

Відтак, відповідачем під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність підстав для визнання недійсними паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , що, в свою чергу, свідчить про протиправність прийняття відповідачем спірного рішення у частині визнання недійсними відповідних документів.

Враховуючи вказане, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати наказ Державної міграційної служби України №218 від 30.08.2016 про визнання недійсним (анулювання) бланку паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 та бланку паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 .

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, положень проаналізованого законодавства, наявних у матеріалах справи доказів та встановлених судом обставин справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Щодо решти аргументів сторін, суд звертає увагу, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Щодо строку звернення позивача до суду за захистом порушеного права, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Абзацом першим частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

За відсутності доказів направлення/вручення відповідачем позивачеві спірного наказу, а також доказів з боку відповідача щодо обізнаності позивача про існування спірного наказу до моменту отримання представником позивача відповідних відомостей від Державної міграційної служби України листом від 28.12.2021 №6.1-11973/3.1-21, суд погоджується з твердженням позивача, зазначеним у позовній заяві про те, що початок перебігу строку у даній справі розпочався у грудні 2021 року, оскільки можливість оскарження спірного наказу, на переконання суду, залежить від обізнаності особи про його прийняття та ознайомлення з його змістом, яка з`явилась у позивача лише після отримання у грудні 2021 року відповідної інформації.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 цієї статті).

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн, про що свідчить платіжне доручення від 24.01.2022 №148.

Враховуючи задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 992,40 грн підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигувань суб`єкта владних повноважень - Державної міграційної служби України.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної міграційної служби України №218 від 30.08.2016 у частині визнання недійсним (анулювання) бланку паспорта громадянина України НОМЕР_1 та бланку паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яноста дві) грн 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державної міграційної служби України (код ЄДРПОУ - 37508470).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.