Справа № 280/4064/22
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2022-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

26 вересня 2022 року Справа № 280/4064/22 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд.16), третя особа Головне Управлінню Пенсійного Фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач) , третя особа Головне Управлінню Пенсійного Фонду України в Запорізькій області, в якому просить суд:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні позивачу пільгової пенсії за Списком № 1, відповідно до а ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ч.1 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

зобов`язати відповідача зарахувати до спеціального стажу роботи позивача, що дає право на призначення пільгової пенсії за Списком №1, відповідно до а ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування періоди роботи на підприємствах: 1. Марганецького воєнізованого гірничорятувального загону на посаді респіраторника з 14.12.1996 по 31.10.2000 (включно), на посаді командира відділення в межах цього підприємства з 01.11.2000 по 02.02.2004 (включно), на посаді респіраторника Південного регіонального спеціального (воєнізованого) аварійно-рятувального загону з 03.02.2004 по 29.12.2005 (включно), на посаді респіраторника Марганецького воєнізованого гірничорятувального (аварійно- рятувального) загону з 30.12.2005 по 29.02.2008; 2. На посаді підземного токаря з повним робочим днем на ЗАТ Запорізький залізорудний комбінат з 04.02.2008 по 07.10.2015 (включно);

зобов`язати відповідача призначити та виплачувати позивачу пільгову пенсію за Списком № 1, відповідно до а ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ч. 1 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з дня звернення за пенсією - з 06 червня 2022 року.

Позовна заява обґрунтована тим, що позивач звернувся із заявою про зарахування та призначення пільгової пенсії за Списком № 1, надавши всі необхідні документи. За результатами розгляду заяви відповідачем 09.06.2022 було прийнято рішення № 26, яким відмовлено у призначенні пільгової пенсії за Списком № 1, у зв`язку з не підтвердженням спеціального стажу з огляду на відсутність уточнюючої довідки про характер роботи, яка дає право на пільгову пенсію. Вважає, що відповідачем протиправно не було враховано стаж роботи на посадах, які дають право на пільгову пенсію за списком № 1. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 18.07.2022 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач позовні вимоги не визнав. У відзиві на позовну заяву від 02.09.2022 зазначає, що відповідно до наданих до заяви документів про стаж страховий стаж позивача складає 27 років 9 місяців 2 дні. При обчисленні страхового стажу не враховано період навчання згідно диплому, оскільки він перетинається з військовою службою та періодами роботи по трудовій книжці. Крім того, зазначає, що довідки про пільговий стаж не надано, у зв`язку з чим обчислити пільговий стаж можливості немає. Таким чином, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу вважає прийняте рішення правомірним, а позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають.

Представник третьої особи 31.08.2022 подав до суду пояснення по суті спору та зазначив, що вважає прийняте рішення відповідача правомірним, оскільки у позивача відсутній необхідний пільговий стаж для призначення пенсії. Просить у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

Згідно із ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов`язком держави.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-ІV (надалі - Закон №1058-ІV) передбачено право громадян України на отримання пенсій та соціальних послуг.

Відповідно до ч.1 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до п. 2 ст. 114 Закону № 1058-ІV пенсія за віком на пільгових умовах призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до наданих документів страховий стаж позивача склав 27 років 9 місяців 2 дні.

Позивач вважає, що йому протиправно до пільгового стажу за Списком № 1 не було зараховано періоди роботи на посаді респіраторника з 14.12.1996 по 31.10.2000 (включно) Марганецького воєнізованого гірничорятувального загону, на посаді командира відділення в межах цього підприємства з 01.11.2000 по 02.02.2004 (включно), на посаді респіраторника Південного регіонального спеціального (воєнізованого) аварійно-рятувального загону з 03.02.2004 по 29.12.2005 (включно), на посаді респіраторника Марганецького воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) загону з 30.12.2005 по 29.02.2008, на посаді підземного токаря з повним робочим днем на ЗАТ Запорізький залізорудний комбінат з 04.02.2008 по 07.10.2015 (включно).

Аналогічно нормі п. 2 ст. 114 Закону № 1058-ІV передбачено пунктом "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" ( в редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу) від 05.11.1991 №1788-XII, відповідно до якої працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Як слідує з матеріалів справи страховий та пільговий стаж роботи позивача у Марганецькому воєнізованому гірничорятувальному загоні підтверджується наступними записами трудової книжки:

у період з 14.12.1996 по 31.10.2000 працював на посаді респіраторника;

у період з 01.11.2000 по 02.02.2004 командира відділення;

у період з 03.02.2004 по 29.12.2005 на посаді респіраторника 1-го взводу Південного регіонального спеціального (воєнізованого) аварійно-рятувального загону;

у період з 30.12.2005 по 29.02.2008 на посаді респіраторника першого воєнізованого гірничорятувального взводу Марганецького воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) загону.

Крім того, страховий та пільговий стаж роботи позивача у ЗАТ «Запорізький залізорудний комбінат» підтверджується записом трудової книжки, а саме у період з 04.03.2008 по 07.10.2015 працював на посаді учня токаря підземного та токарем підземним з повним робочим днем під землею.

Крім записів у трудовій книжці, пільговий стаж роботи позивача на «Марганецькому спеціальному воєнізованому гірничо-рятувальному (аварійно-рятувальному) загоні Державної служби України з надзвичайних ситуацій» також підтверджується: Архівною довідкою Архівного сектору Марганецької міської ради Дніпропетровської області № П-3/138-172 від 16.05.2022; Архівною довідкою Архівного сектору Марганецької міської ради Дніпропетровської області від 16.05.2022 № П-3/140-174 про нарахування заробітної плати за 2003-2004 роки, 2006-2008 роки; Архівною довідкою Архівного сектору Марганецької міської ради Дніпропетровської області від 16.05.2022 № П-3/139-173 про нарахування заробітної плати за 1996-2002; Архівною довідкою Архівного відділу виконкому Криворізької міської ради від 15.06.2022 № П-149/25-02; Архівною довідкою Архівного відділу виконкому Криворізької міської ради від 15.06.2022 № П-149/25-02/1 про розмір заробітної плати за період 2004-2005 роки.

Листом Державного архіву Запорізької області від 09.06.2022 № 06-07/П-542 позивача було повідомлено, що документи з кадрових питань (особового складу) ЗАТ «Запорізький залізорудний комбінат» («Підприємство з іноземними інвестиціями в формі закритого акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат», яке було перейменоване в 2014 році на («Підприємство з іноземними інвестиціями в формі приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат») за 2008 2015 роки на зберігання до Державного архіву Запорізької області не надходили, у зв`язку з чим немає можливості надати довідки про стаж роботи та заробітну плату.

Зазначене підтверджує поважність причини відсутності в Державному архіві Запорізької області за спірний період з 08.03.2008 по 07.10.2015 інформації про нараховану заробітну плату та стаж роботи ОСОБА_1 .

Нормативно - правовим актом України, як діючим на період роботи на вказаному підприємстві так і сучасним, на позивача не покладалося і не покладається обов`язку впливати на порядок ведення бухгалтерського обліку та податкової звітності, а також визначення місцезнаходження як архівних документів, так і самого підприємства.

Суд також зазначає, що застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, врегульовано Порядком застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт і професій, посад та показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, затвердженогонаказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 №383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731.

Пунктом 3 Порядку №383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Списки №1 і №2, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, застосовуються до пільгової роботи до 31.12.1991, якщо пільгова робота продовжується після 01.01.1992 застосовуються Списки №1 та №2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10; якщо пільгова робота продовжується після 11.03.1994 застосовуються Списки №1 та №2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" (надалі - Постанова № 36) передбачено, що право на пенсію на пільгових умовах мають робітники аварійно-рятувальних частин (станцій): 1.5а а) робітники 1.5а набирачі проб у шахтах (рудниках); 1.5а ремонтувальники респіраторів та протигазів; 1.5а респіраторники; 1.5б б) керівники та фахівці (командний склад); 1.5б командири взводів, їх заступники (помічники); 1.5б командири відділень, їх заступники (помічники); 1.5б командири загонів, їх заступники (помічники); 1.5б командири пунктів, їх заступники (помічники).

Аналогічні посади, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, передбачені в Постанові Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" (надалі - Постанова № 162).

Відповідно до статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05 листопада 1991 року № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Згідно з пунктом 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, при цьому застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. Основним документом, який підтверджує наявність в особи відповідного стажу роботи, є трудова книжка, а за відсутності записів в ній, уточнюючі первинні документи.

В разі відсутності в трудовій книжці необхідних записів або їх неправильному чи неточному оформленні за періоди роботи до 01 січня 2004 року, зарахування таких періодів роботи до страхового стажу здійснюється на підставі даних, наявних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідок, виписок із наказів, особових рахунків і відомостей на видачу заробітної плати, посвідчень, характеристик, письмових трудових договорів і угод з відмітками про їх виконання та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці (неправильними чи не точними) щодо даних періодів роботи відповідачем суду не надано. При цьому, при вирішенні спору суд враховує, що позивач жодним чином не впливає на дотримання порядку заповнення трудової книжки та не може нести негативні наслідки за окремі недоліки у внесених в ній записах.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності та господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць) та розробленими на виконання постанови №442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року №41 (далі - Методичні рекомендації).

Основна мета атестації, як слідує із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків №1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

У пункті 4.2 зазначеного Порядку застосування списків йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

З наданих позивачем до суду документів вбачається, що атестація робочого місця на Марганецькому воєнізованому гірничорятувальному загоні була проведена на підставі Наказу від 25.07.1994 № 70 «О результатах аттестации рабочих мест», Наказу від 04.02.2000 № 8 «О результатах аттестации рабочих мест по условиям труда» та Наказу від 03.06.2004 № 75 «Про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права робітників на пільгове забезпечення».

Суд вважає за необхідне відмітити, що назви професій, зазначені в трудовій книжці, наказах підприємств, довідках, можуть відрізнятися від назв, передбачених законодавчими актами України, при цьому таке зазначення не пливає на право позивача на зарахування спірних періодів якщо суть виконуваної роботи не змінюється і наявний однаковий вплив всіх факторів виробничого середовища і трудового процесу, супутніх соціально-економічних факторів, що впливають на здоров`я і працездатність працівників цієї професії в процесі трудової діяльності.

Відтак, наведені обставини у їх сукупності свідчать про те, що відсутність підтвердження особливо шкідливих чи особливо тяжких умов праці на даному робочому місці та відсутність проведення атестації робочих місць підприємством, не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії позивачу на пільгових умовах.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушених прав, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною другою статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про: - визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2); - визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3); - визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4); - інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду (частина третя статті 245 КАС України).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, потрібно зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України дійшов висновку про необхідність вийти за межі позовних вимог, та обрати спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім, необхідним та ефективним: визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в м. Києві від 09 червня 2022 року № 26, яким позивачу відмовлено призначенні пенсі за віком на пільгових умовах по Списку № 1.

Таким чином, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача - ГУ ПФУ в м. Києві вчинити дії, направлені на поновлення порушених ним прав позивача.

Враховуючи, що відповідач безпідставно відмовив позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах, суд вважає що належним способом захисту прав позивача буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1 період роботи на посаді респіраторника Марганецького воєнізованого гірничорятувального загону з 14.12.1996 по 31.10.2000, на посаді командира відділення І-го взводу Марганецького воєнізованого гірничорятувального загону з 01.11.2000 по 02.02.2004, на посаді респіраторника Південного регіонального спеціального (воєнізованого) аварійно-рятувального загону Державної спеціальної (воєнізованої) аварійно-рятувальної служби МНС України з 03.02.2004 по 29.12.2005, на посаді респіраторника Марганецького воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) загону з 30.12.2005 по 29.02.2008 та на посаді учня токаря підземного з повним робочим днем під землею та підземного токаря з повним робочим днем під землею на ЗАТ Запорізький залізорудний комбінат з 04.03.2008 по 07.10.2015, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та, з урахуванням висновків суду, призначити пенсію за віком на пільгових умовах з 06.06.2022 (з дати звернення до відповідача).

Стосовно позовних вимог, що стосуються зобов`язання виплачувати позивачу пільгову пенсію, з урахуванням зарахованого судом стажу як пільгового за списком № 1, суд зазначає, що позовна вимога в цій частині не підлягає задоволенню, оскільки вона направлена на майбутнє та порушення права позивача на момент розгляду справи ще не наступило.

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що, відповідно до частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд.16), третя особа Головне Управлінню Пенсійного Фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №26 від 09.06.2022.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1 період роботи на посаді респіраторника Марганецького воєнізованого гірничорятувального загону з 14.12.1996 по 31.10.2000, на посаді командира відділення І-го взводу Марганецького воєнізованого гірничорятувального загону з 01.11.2000 по 02.02.2004, на посаді респіраторника Південного регіонального спеціального (воєнізованого) аварійно-рятувального загону Державної спеціальної (воєнізованої) аварійно-рятувальної служби МНС України з 03.02.2004 по 29.12.2005, на посаді респіраторника Марганецького воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) загону з 30.12.2005 по 29.02.2008 та на посаді учня токаря підземного з повним робочим днем під землею та підземного токаря з повним робочим днем під землею на ЗАТ Запорізький залізорудний комбінат з 04.03.2008 по 07.10.2015, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та з 06.06.2022 призначити пенсію за віком на пільгових умовах (з дати звернення до відповідача).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд.16) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1984,80 грн. (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири гривні 80 копійок).

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 26 вересня 2022 року.

Суддя А.В. Сіпака