Справа № 160/3303/22
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2022-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 вересня 2022 року м. Дніпросправа № 160/3303/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.06.2022 ( суддя першої інстанції Захарчук-Борисенко Н.В.) в адміністративній справі №160/3303/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в якому просить:

визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та не зарахування періодів роботи до пільгового стажу роботи протиправною;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загально та пільгового стажу роботи періоди роботи: у шахті ім. М. Стаханова в/о «Красноармійськвугілля» з 05.07.1990 року по 17.07.1990 року в якості учня прохідника з повним робочим днем в шахті для проходження виробничої практики; у Виробничому об`єднанні «Шахтарськвугілля, шахта «Рассвет» з 17.06.1991 року по 31.08.1991 року в якості учня прохідника з повним робочим днем під землею для проходження практики;

з 22.06.1992 року по 24.09.1992 року в якості електрослюсаря четвертого розряду з повним робочим днем під землею; з 07.07.1993 року по 27.08.1993 року в якості заступника головного енергетика який пов`язаний з підземними роботами у шахті; у ДП ДХК Жовтеньвугілля`з 27.08.1993 по 27.06.1996 року в якості старшого механіка по стаціонарному обладнанню, пов`язаного з підземними роботами в шахті; з 27.06.1996 року по 26.07.1997 року в якості виконуючого обов`язки головного механіка шахти, пов`язаний з підземними роботами в шахті;

з 26.07.1997 року по 24.12.1997 року в якості старшого механіка по стаціонарному обладнанню, пов`язаний з підземними роботами в шахті; у ДП ДХК «Жовтеньвугілля» шахта «Кіровська» з 25.12.1997 року по 01.02.1998 року в якості механіка по стаціонарному обладнанню, зв`язаної з підземними роботами в шахті; з 01.02.1998 року по 15.06.1998 року в якості головного енергетика шахта «Тернопільська»; у шахті «Світанок» ДХК «Жовтеньвугілля» з 24.09.1998 року по 09.01.1999 року в якості старшого механіка по стаціонарному обладнанню пов`язаний з підземними роботами в шахті; ДХК «Жовтеньвугілля» ДВАТ «Шахта «Жданівська» з 11.01.1999 року по 07.05.1999 року в якості виконуючого обов`язки головного механіка шахти, пов`язаний з підземними роботами в шахті; з 07.05.1999 року по 02.10.2001 року в якості головного механіка шахти, пов`язаний з підземними роботами в шахті.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії з 02.12.2021 року за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивачем отримано лист від пенсійного органу про відмову у призначенні пенсії, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.06.2022 позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області № 5 від 06.12.2021 року, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.12.2021 року - про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням правової оцінки, яка надана судом у рішенні по даній справі.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, прийняти в цій частині постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги позивачем зазначено, що відповідачами необґрунтовано та з порушенням норм законодавства не здійснено зарахування до загального страхового стажу та пільгового стажу позивача періодів його роботи, які дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах та відмовлено в призначенні пенсії.

Відповідачі своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії з 02.12.2021 року за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»

Відповідно диплому серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 у 1987 році вступив до Дніпропетровського гірничого інституту і в 1993 році закінчив повний курс названого інституту за спеціальністю «гірничі машини і устаткування». Рішенням Державної екзаменаційної комісії від 15.06.1993 року присвоєно кваліфікацію гірничого інженера-електромеханіка.

Згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 позивач:

з 05.07.1990 року по 17.07.1990 року прийнятий учнем підземного прохідника з повним робочим днем у шахті для проходження виробничої практики у шахті ім. М. Стаханова в/о «Красноармійськвугілля» та звільнений у зв`язку із закінченням практики (запис №5, 6);

з 17.06.1991 року по 31.08.1991 року прийнятий учнем прохідника з повним робочим днем під землею для проходження практики у Виробничому об`єднанні «Шахтарськвугілля, шахта «Рассвет» та звільнений у зв`язку із закінченням практики (запис №7 та №8);

з 22.06.1991 року по 24.09.1992 року працював електрослюсарем четвертого розряду з повним робочим днем у Виробничому об`єднанні «Шахтарськвугілля, шахта «Рассвет», звільнений у зв`язку з закінченням виробничої практики (запис №9 та №10);

з 01.09.1987 року по 15.06.1993 року навчання в Дніпропетровському гірничому інституті (запис №11);

з 07.07.1993 року по 27.08.1993 року прийнятий заступником головного енергетика, який пов`язаний з роботами в шахті (запис №12);

з 27.08.1993 року переведений старшим механіком по стаціонарному обладнанню, пов`язаним з підземними роботами в шахті у ДП ДХК «Жовтеньвугілля», звільнений 27.06.1996 року у зв`язку з переведенням (записи №13, 14);

з 27.06.1996 року по 26.07.1997 року переведений в якості виконуючого обов`язки головного механіка шахти, пов`язаний з підземними роботами в шахті (запис №14 та №15);

з 26.07.1997 року по 24.12.1997 року переведений в якості старшого механіка по стаціонарному обладнанню, пов`язаний з підземними роботами в шахті (запис №15 та 16);

з 25.12.1997 року по 01.02.1998 року у ДП ДХК «Жовтеньвугілля» шахта «Кіровська» в якості механіка по стаціонарному обладнанню, пов`язаного з підземними роботами в шахті, звільнений у зв`язку з переведенням (запис №17-18);

з 01.02.1998 року по 15.06.1998 року переведений в якості головного енергетика шахта «Тернопільська» (запис №18 та 19);

з 24.09.1998 року по 09.01.1999 року в якості старшого механіка по стаціонарному обладнанню пов`язаний з підземними роботами в шахті у шахті «Світанок» ДХК «Жовтеньвугілля»;

з 11.01.1999 року по 07.05.1999 року в якості виконуючого обов`язки головного механіка шахти, пов`язаний з підземними роботами в шахті ДХК «Жовтеньвугілля» ДВАТ «Шахта «Жданівська»;

з 07.05.1999 року по 02.10.2001 року в якості головного механіка шахти, пов`язаний з підземними роботами в шахті.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 02.12.2021 року прийнято рішення №35 від 06.12.2021 року про відмову у призначенні пенсії, яке оформлене листом від 07.12.2021 року №0400-010204-8/160783.

У рішенні про відмову вказано, що до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до п.3 ч. 2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не зараховано періоди роботи, зазначені в трудовій книжці, оскільки відсутні уточнюючі довідки про пільговий характер роботи. Період навчання у 1988-1993 роках не враховано, оскільки не зазначено дату видачі диплому (сканована копія диплому або уточнююча довідка, яка підтверджує період навчання не надана). Також не враховано період роботи з 11.01.1999 року по 02.10.2001 рік, запис про який не засвідчений печаткою підприємства, відсутній підпис відповідальної особи та дата наказу про звільнення з роботи.

Також у рішенні вказано, що страховий стаж заявника становить 25 років 09 місяців 15 днів.

Не погоджуючись з такою відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з того, що записами в трудовій книжці позивача підтверджено його зайнятість повний робочий день під землею, а також, що інститут, у якому навчався позивач відноситься до закладів професійної (професійно-технічної) освіти, тому пенсійним органом протиправно не враховано до пільгового стажу спірні періоди роботи та навчання позивача. Приймаючи спірне рішення суд першої інстанції виходив з того, що відмова відповідача у призначенні пенсії є протиправною, а рішення пенсійного органу таким, що підлягає скасуванню з зобов`язанням повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії з урахування висновків суду.

Суд апеляційної інстанції частково погоджується з рішенням суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно п.п.1 п.2 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-У1, який набрав чинності з 1 січня 2004 року (далі Закон №1058), пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України „Про пенсійне забезпечення".

На підставі частини третьої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах(…) - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. (…)

На підставі статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 10 Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383(далі - Порядок № 383) для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637(далі - Порядок № 637).

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації вимагається в двох випадках:

1) відсутність трудової книжки;

2) відсутність в трудовій книжці відомостей, які визначають право на пенсію на пільгових умовах.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі №233/2084/17.

Так, згідно трудової книжки НОМЕР_2 позивач:

з 05.07.1990 року по 17.07.1990 року прийнятий учнем підземного прохідника з повним робочим днем у шахті для проходження виробничої практики у шахті ім. М. Стаханова в/о «Красноармійськвугілля» та звільнений у зв`язку із закінченням практики (запис №5, 6);

з 17.06.1991 року по 31.08.1991 року прийнятий учнем прохідника з повним робочим днем під землею для проходження практики у Виробничому об`єднанні «Шахтарськвугілля, шахта «Рассвет» та звільнений у зв`язку із закінченням практики (запис №7 та №8);

з 22.06.1991 року по 24.09.1992 року працював електрослюсарем четвертого розряду з повним робочим днем у Виробничому об`єднанні «Шахтарськвугілля, шахта «Рассвет», звільнений у зв`язку з закінченням виробничої практики (запис №9 та №10);

з 01.09.1987 року по 15.06.1993 року навчання в Дніпропетровському гірничому інституті (запис №11);

з 07.07.1993 року по 27.08.1993 року прийнятий заступником головного енергетика, який пов`язаний з роботами в шахті (запис №12);

з 27.08.1993 року переведений старшим механіком по стаціонарному обладнанню, пов`язаним з підземними роботами в шахті у ДП ДХК «Жовтеньвугілля», звільнений 27.06.1996 року у зв`язку з переведенням (записи №13, 14);

з 27.06.1996 року по 26.07.1997 року переведений в якості виконуючого обов`язки головного механіка шахти, пов`язаний з підземними роботами в шахті (запис №14 та №15);

з 26.07.1997 року по 24.12.1997 року переведений в якості старшого механіка по стаціонарному обладнанню, пов`язаний з підземними роботами в шахті (запис №15 та 16);

з 25.12.1997 року по 01.02.1998 року у ДП ДХК «Жовтеньвугілля» шахта «Кіровська» в якості механіка по стаціонарному обладнанню, пов`язаного з підземними роботами в шахті, звільнений у зв`язку з переведенням (запис №17-18);

з 01.02.1998 року по 15.06.1998 року переведений в якості головного енергетика шахта «Тернопільська» (запис №18 та 19);

з 24.09.1998 року по 09.01.1999 року в якості старшого механіка по стаціонарному обладнанню пов`язаний з підземними роботами в шахті у шахті «Світанок» ДХК «Жовтеньвугілля»;

з 11.01.1999 року по 07.05.1999 року в якості виконуючого обов`язки головного механіка шахти, пов`язаний з підземними роботами в шахті ДХК «Жовтеньвугілля» ДВАТ «Шахта «Жданівська»;

з 07.05.1999 року по 02.10.2001 року в якості головного механіка шахти, пов`язаний з підземними роботами в шахті.

Між тим, в трудовій книжці ОСОБА_1 щодо спірних періодів роботи наявні записи про зайнятість позивача повний робочий день під землею.

Так, судом встановлено, що періоди з 11.01.1999 року по 02.10.2001 року не враховано до страхового та пільгового стажу, так як запис у трудовій книжці не засвідчений печаткою підприємства, відсутній підпис відповідальної особи та дата наказу про звільнення з роботи (страховий стаж зараховано відповідно до відомостей, які містяться в системі персоніфікованого обліку).

За змістом пунктів 2.2, 2.3 Інструкції № 162 по праці і соціальним питанням заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, перевід на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу.

Пунктом 2.14 Інструкції № 162 передбачено, що якщо за час роботи працівника назва підприємства змінюється, то про це окремим рядком у графі 3 трудової книжки робиться запис: "Підприємство таке-то з такого-то числа перейменоване в таке-то", а в графі 4 проставляється підстава перейменування - наказ (розпорядження), його дата і номер.

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої 20.06.1974 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірні періоди роботи) питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання за обліку, врегульовано постановою Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 № 656 «Про трудові книжки робітників та службовців» та даною Інструкцією.

29.07.1993 Міністерством праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення України затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників № 58.

Так, відповідно до п. 1.5 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, зареєстрований в Мін`юсті 17 серпня 1993 року за № 110 (далі - Інструкція про ведення трудових книжок), питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 "Про трудові книжки працівників", цією Інструкцією та іншими актами законодавства.

Згідно з п. 1.1 цієї Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до п. 2.2 зазначеної Інструкції до трудової книжки вносяться відомості про роботу, переведення на іншу роботу та звільнення.

За унормуванням п. 2.15 Інструкції якщо за час роботи працівника назва підприємства змінюється, то про це окремим порядком у графі 3 трудової книжки робиться запис: «Підприємство таке-то з такого-то числа переіменоване на таке-то», а у графі 4 проставляється підстава перенайменування - наказ (розпорядження), його дата і номер.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 № 656 «Про трудові книжки робітників та службовців» та постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 "Про трудові книжки працівників" передбачено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

З аналізу вищезазначених положень ведення трудової книжки встановлено, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 у справі № 677/277/17.

Крім цього потрібно враховувати, що Верховний Суд у постанові від 06.03.2018 у справі № 754/14898/15-а дійшов висновку, що підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. Отже, повідомляючи позивачу про відмову в призначенні пільгової пенсії, пенсійний орган діяв необґрунтовано.

Аналізуючи чинні нормативно-правові акти України, які регулюють спірні правовідносини, суд зазначає про те, що законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку.

Усі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб, насамперед керівником підприємства, установи, організації в порядку, строк та спосіб, передбачений відповідним законодавством.

При цьому, самостійне внесення працівником відомостей щодо своєї трудової діяльності, а також внесення виправлень у разі неправильного або неточного запису не передбачено.

Суд не вбачає необхідності підтвердження наявного трудового стажу поданням додаткових доказів, оскільки надані позивачем трудові книжки містять усі необхідні записи.

Крім того, відсутність інших документів на підтвердження трудового стажу не може нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого ним трудового стажу.

Вочевидь зрозумілим є те, що ненадання довідок або відомостей про підтвердження свого стажу роботи, окрім трудової книжки, не залежить від волі позивача.

В даному випадку неможливість подання документів і, як наслідок, не підтвердження додатковими документами стажу позивача призводить до порушення принципу рівності особи перед законом.

Відтак, пенсійним органом протиправно не зараховано до стажу роботи позивача періоди роботи згідно трудової книжки позивача.

Щодо зарахування до пільгового стажу позивача періоду його навчання в Дніпропетровському гірничому інституті суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 8 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за № 637 від 12.08.1993, час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

У трудовій книжці позивача зазначено, що у період з 01.09.1987 року по 15.06.1993 року навчався у Дніпропетровському гірничому інституті та вказано серію та номер диплому: НОМЕР_1 , про дату видачі диплому не вказано (запис №11). Крім того, позивачем надано належним чином завірену копію Диплому, який видано ОСОБА_1 тому, що він в 1987 році вступив до Дніпропетровського гірничого інституту та в 1993 році закінчив повний курс названого інституту за спеціальністю «гірничі машини і устаткування».

Стаття 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон № 1788) визначає види трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію.

Підпунктом д частини 3 цієї статті встановлено, що до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Матеріали справи свідчать, що записи трудової книжки позивача містять необхідні відомості про навчання в спірні періоди. Час навчання підтверджується також дипломом.

Отже, період навчання позивача у Дніпропетровському гірничому інституті та наступне його зарахування за набутою професією вищезазначеним умовам відповідає, отже є безпідставними доводи відповідача, що період навчання не зараховується до пільгового стажу позивача.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що відповідачем неправомірно відмовлено у зарахуванні спірних періодів роботи позивача до стажу роботи (пільгового та загального).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність визнання противоправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області № 5 від 06.12.2021 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Статтею 58 Закону №1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати пільговий та страховий стаж позивача.

Пункт 1.1 Розділу 1, пункт 4.7. розділу ІV Порядку 22-1 визначають, що саме орган, що призначає пенсію (за спірних правовідносин - ГУПФУ в Луганській області з огляду на те, що позивач звертався саме до відповідача 2) повинен всебічно, повно і об`єктивно розглянути всі подані документи, після чого установити наявність чи відсутність права особи на одержання пенсії.

З урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та враховуючи те, що відповідачем не проводився розрахунок стажу позивача з урахуванням періодів, врахованих судом у даному рішенні, суд першої інстанції дійшов висновку про можливість з метою належного та ефективного захисту прав позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача від 02.12.2021 року про призначення пенсії на пільгових умовах з урахуванням висновків суду у даній справі.

Однак, в резолютивній частині рішення суду першої інстанції не вказано про необхідність зарахування спірних періодів до пільгового стажу, що тягне за собою зміну судового рішення.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформулювала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

В рішенні у зразковій справі № 360/3611/20 Велика палата Верховного суду зазначила, що суперечність положень Законів України „Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII та „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV в частині врегулювання питань призначення пенсій на пільгових умовах, порушує вимогу якості закону , передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі Щокін проти України ).

Велика палата Верховного суду в межах зразкової справи № 360/3611/20 дійшла висновку про те, що в даному випадку підлягають застосуванню саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням рішення № 1-р/2020, положення яких є найбільш сприятливим для особи, а не Закону № 1058-ІV.

З огляду на зазначене, під час повторного перегляду заяви позивача про призначення пенсії відповідач має виходити з положень ст.ст. 12, 13 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.06.2022 в адміністративній справі №160/3303/22 змінити, виклавши третій абзац резолютивної частини рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду в наступній редакції:

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.12.2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зарахувавши до пільгового стажу за ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування» період роботи:

у шахті ім. М. Стаханова в/о «Красноармійськвугілля» з 05.07.1990 року по 17.07.1990 року в якості учня прохідника з повним робочим днем в шахті для проходження виробничої практики;

у Виробничому об`єднанні «Шахтарськвугілля, шахта «Рассвет» з 17.06.1991 року по 31.08.1991 року в якості учня прохідника з повним робочим днем під землею для проходження практики;

з 22.06.1992 року по 24.09.1992 року в якості електрослюсаря четвертого розряду з повним робочим днем під землею;

з 07.07.1993 року по 27.08.1993 року в якості заступника головного енергетика який пов`язаний з підземними роботами у шахті;

у ДП ДХК Жовтеньвугілля`з 27.08.1993 по 27.06.1996 року в якості старшого механіка по стаціонарному обладнанню, пов`язаного з підземними роботами в шахті;

з 27.06.1996 року по 26.07.1997 року в якості виконуючого обов`язки головного механіка шахти, пов`язаний з підземними роботами в шахті;

з 26.07.1997 року по 24.12.1997 року в якості старшого механіка по стаціонарному обладнанню, пов`язаний з підземними роботами в шахті;

у ДП ДХК «Жовтеньвугілля» шахта «Кіровська» з 25.12.1997 року по 01.02.1998 року в якості механіка по стаціонарному обладнанню, зв`язаної з підземними роботами в шахті;

з 01.02.1998 року по 15.06.1998 року в якості головного енергетика шахта «Тернопільська»;

у шахті «Світанок» ДХК «Жовтеньвугілля» з 24.09.1998 року по 09.01.1999 року в якості старшого механіка по стаціонарному обладнанню пов`язаний з підземними роботами в шахті;

ДХК «Жовтеньвугілля» ДВАТ «Шахта «Жданівська» з 11.01.1999 року по 07.05.1999 року в якості виконуючого обов`язки головного механіка шахти, пов`язаний з підземними роботами в шахті;

з 07.05.1999 року по 02.10.2001 року в якості головного механіка шахти, пов`язаний з підземними роботами в шахті.

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.06.2022 в адміністративній справі №160/3303/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 вересня 2022 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва