Справа № 160/11982/22
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

26 вересня 2022 року Справа № 160/11982/22

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Верба І.О., розглянувши у місті Дніпрі клопотання про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

І. ПРОЦЕДУРА

1. 09.08.2022 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла, сформована у системі «Електронний суд» представником ОСОБА_2 , позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про:

- визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 30.01.2020 по 26.03.2021, грошової компенсації за невикористані дні відпустки як учаснику бойових дій без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020;

- зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок його грошового забезпечення з 30.01.2020 по 26.03.2021, грошової компенсації за невикористані дні відпустки як учаснику бойових дій з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020, на відповідний тарифний коефіцієнт, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

2. Ухвалою суду від 11.08.2022 позовну заяву залишено без руху із наданням строку для усунення недоліків.

3. 17.08.2022 судом через систему «Електронний суд» отримано заяву представника позивача ОСОБА_2 на виконання вимог ухвали суду від 11.08.2022 про долучення до матеріалів справи доказів направлення позову відповідачу.

4. Ухвалою суду від 17.08.2022 прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено строки для подання заяв по суті спору, витребувано від відповідача розрахунок грошової компенсації за невикористані дні відпустки як учаснику бойових дій із зазначенням складових.

5. 20.09.2022 відповідач надав відзив та клопотання про залишення позову без розгляду та про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

ІІ. ОБҐРУНТУВАННЯ ЗАЯВНИКА

6. В обґрунтування клопотання про залишення позову без розгляду представник заявника зазначив, що позивач з 26.03.2021 звільнений зі служби, а з цим позовом звернувся 09.08.2022, у зв`язку із чим вважає пропущеним спеціальний строк звернення до суду у справі про проходження та звільнення з публічної служби, який складає один місяць відповідно до частини п`ятої статті 122 КАС України.

7. Із посиланням на правові висновки Верховного Суду, висловлені у постанові від 11.02.2021 у справі № 240/532/20, просив залишити позов без розгляду.

8. Відповідач клопоче про розгляд справи у загальному позовному провадженні, обґрунтовуючи клопотання тим, що справа не є «шаблонною», існуванням значної кількості обставин і факторів які безпосередньо випливають на хід справи, неоднозначність і неочевидність інформації, необхідності належного дослідження всіх фактів та обставин справи в повному обсязі з метою прийняття в майбутньому правового рішення, що у сукупності робить вирішення справи неочевидним і потребує детального вивчення судом.

9. Крім того, заявник заявляє про велике значення справи як для позивача так і Національної гвардії України в цілому.

ІІІ. ОЦІНКА СУДУ

щодо залишення позову без розгляду
10. Вирішуючи заявлене клопотання суд виходить із того, що заявлений спір стосується проходження та звільнення з публічної служби, проте предметом спору є невиплата усіх належних при звільненні сум та складових грошового забезпечення, які за правовою позицією позивача мали бути виплачені.

11. Таким чином, у спірних правовідносинах не є застосовною правова позиція Верховного Суду, висловлена у постанові від 11.02.2021 у справі № 240/532/20, в якій предметом розгляду було питання строку звернення до суду із позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати усіх належним сум при звільненні з публічної служби.

12. Суд не погоджується із доводами заявника про недодержання позивачем строку звернення до суду, оскільки предметом спору, незалежно від формулювання змісту позовних вимог, є правомірність невиплати спірних платежів при звільненні.

13. За загальним правилом, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

14. КАС України не містить процесуальних норм, якими регулюється порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати (грошового забезпечення) у разі порушення законодавства про оплату праці.

15. Разом з цим, частиною другою статті 233 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

16. Офіційне тлумачення положення указаної норми надав Конституційний Суд України у рішеннях від 15.10.2013 № 8-рп/2013, № 9-рп/2013.

17. Зокрема, у рішенні від 15.10.2013 № 8-рп/2013 Конституційний Суд України дійшов висновку, що в аспекті конституційного звернення, положення частини другої статті 233 КЗпП України у системному зв`язку з положеннями статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

18. Згідно із пунктом 2.1 мотивувальної частини вказаного рішення поняття «заробітна плата» і «оплата праці», які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків.

19. Під заробітною платою, яка належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 КЗпП України, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

20. Отже, спір у цій справі стосується виплати грошового забезпечення та його складових, правильності обчислення належних сум та їх виплати при звільненні, на які позивач, з висловленою у позові правовою позицією, має право згідно з умовами проходження служби і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, а тому не обмежується будь-яким строком звернення до суду із цим позовом.

21. Таким чином, на спірні правовідносини розповсюджуються положення частини другої статті 233 КЗпП України та відсутні підстави для застосування положень частини п`ятої статті 122 КАС України.

22. У постанові від 13.03.2019 у справі № 807/363/18 Верховний Суд сформував правову позицію щодо застосування статті 233 КЗпП України з огляду на формулювання позовних вимог інших, ніж стягнення заробітної плати, зазначивши, що норми цієї статті, слід тлумачити в більш широкому розумінні, а саме в сенсі відсутності строкових обмежень для звернення до суду з позовом з приводу належної працівникові заробітної плати.

23. Такий правовий висновок у подальшому був підтриманий у постановах Верховного Суду від 16.12.2021 у справі № 320/2583/21, від 07.02.2022 у справі № 420/7697/21, від 07.06.2022 у справі № 420/8317/21, від 28.07.2022 у справі № 300/6805/21.

щодо розгляду справу за правилами загального позовного провадження
24. Вирішуючи клопотання про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, суд зазначає, що заявлений спір не включено у перелік спорів, які розглядаються виключно за правилами такого провадження.

25. У заявленому спорі єдиним спіним питанням є правильність застосування відповідачем розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, з якого обчислено грошове забезпечення позивача у спірний період.

26. Суд зазначає, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у цій справі є незначної складності, не вимагає проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

27. Відповідач не обмежений у праві подання доказів та викладення доводів щодо суті позовних вимог, вказані права відповідачем реалізовані.

ІV. ВИСНОВКИ СУДУ

28. З огляду на вищевикладене, суд вважає відсутніми підстави для залишення заявленого позову без розгляду, у зв`язку із чим відмовляє у задоволенні заявленого клопотання, та вважає відсутніми підстави для розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

29. Керуючись статтями 69, 70, 122, 248 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

30. У задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду відмовити.

31. Клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження залишити без задоволення.

32. Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 КАС України та не може бути оскаржена.

Суддя І.О. Верба