Справа № 160/13382/19
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2022-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

06 червня 2022 рокуСправа №160/13382/19

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тулянцевої І.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача за невиконання рішення суду у справі №160/13382/19 за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» Кадиров Владислав Володимирович про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

30 травня 2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 у порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України про визнання протиправною бездіяльності відповідача за невиконання рішення суду у справі №160/13382/19, в якій позивач просить:

- визнати поважними строки звернення позивача у справі №160/13382/19 на подання цієї заяви та поновити позивачу строк на звернення до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України;

- винести в порядку статті 249 КАС України окрему ухвалу, якою визнати протиправною бездіяльність відповідача - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, вчинену на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.02.2020р. у справі №160/13382/19 в частині зобов`язання відповідача - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - сплатити на користь позивача суму інфляційних збитків за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 10.07.2016 по 10.07.2019 у розмірі 73 417,21 грн. та три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 17 663,68 грн. і направити її відповідачу для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, або постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

В обґрунтування поданої заяви вказано, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.02.2020 у справі №160/13382/19 було задоволено адміністративний позов та зобов`язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб сплатити на користь позивача суму інфляційних збитків за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 10.07.2016 по 10.07.2019 у розмірі 73 417,21 грн. та три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 17 663,68 грн. 05.11.2020. Дніпропетровським окружним адміністративним судом було видано виконавчий лист у справі №160/13382/19, який відправлено на примусове виконання до відділу державної виконавчої служби за місцезнаходженням відповідача. Починаючи з 01 квітня 2021 року позивач не була обізнана щодо стану виконання рішення суду у справі №160/13382/19 через припинення взаємовідносин із адвокатом ОСОБА_2 та смертю чоловіка. На початку травня місяця 2022 року позивач із відповіді на адвокатський запит отримала інформацію, що рішення суду не виконується, а виконавче провадження закінчено ще у 2021 році. Вважаючи, що відповідач - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб після винесення рішення суду не вчинив жодної дії, направленої на виконання судового рішення ані добровільно, ані в рамках виконавчого провадження, позивач просить винести в порядку статті 249 КАС України окрему ухвалу, якою визнати протиправною бездіяльність відповідача.

Ознайомившись із поданою заявою та доданими до неї документами, суд встановив наступне.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.02.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» Кадиров Владислав Володимирович про зобов`язання вчинити певні дії - задоволено повністю. Зобов`язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб сплатити на користь ОСОБА_1 суму інфляційних збитків за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 10.07.2016 року по 10.07.2019 року в розмірі 73 417,21 грн. Зобов`язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб сплатити на користь ОСОБА_1 три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 17 663,68 грн. В частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб судових витрат у розмірі 10 910,81 грн. - відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 15.09.2020 року апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - залишено без задоволення. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.02.2020 р. у справі №160/13382/19 - залишено без змін.

05.11.2020 було видано виконавчий лист у справі №160/13382/19.

09.12.2020 Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №160/13382/19, виданого 05.11.2020.

Постановами Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 02.03.2021 та від 12.04.2021 на боржника Фонд гарантування вкладів фізичних осіб накладено штраф на користь держави за невиконання рішення суду, вимог державного виконавця.

Постановою Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 06.05.2021 на підставі п.11 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №160/13382/19, виданого 05.11.2020, закінчено. Припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення, оскільки відповідно до матеріалів виконавчого провадження встановлюється неможливість виконання рішення без участі боржника.

На адвокатський запит від 19.05.2022 Шевченківським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надано відповідь, що виконавче провадження №63863108 закінчено на підставі п.11 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження».

Вирішуючи питання про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності відповідача за невиконання рішення суду, суд виходить з наступного.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частиною 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом (ст. 370 КАС України).

Таким чином, рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною 1 статті 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

З системного аналізу вищезазначених норм права випливає, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований приписами статей 382, 383 КАС України, підлягає застосуванню з метою забезпечення повного виконання рішення суду суб`єктом владних повноважень, що буде свідчити про поновлення прав та законних інтересів позивача, на захист яких прийняте рішення.

При цьому, застосування такого контролю у формі встановлення строку на подання звіту про виконання судового рішення може відбуватися як при прийнятті рішення у справі, так і пізніше.

Вказана правова позиція висловлена в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 по справі № 800/592/17.

Між тим, встановлення судового контролю є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Зазначена правова позиція підтверджується практикою Верховного Суду, що викладена у додатковій постанові по справі №235/7638/16-а від 31.07.2018 року.

Застосування ж судом до суб`єкта владних повноважень приписів статті 383 КАС України вбачається за можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, при тому, що боржник допустив протиправну бездіяльність за наявності можливості вчинити необхідні дії.

Також, суд зазначає, що у разі підтвердження обставин невиконання в повному обсязі рішення суду при виборі форми судового контролю суд має обрати порядок дій, який буде максимально ефективно сприяти захисту прав позивача та спонукати відповідача до завершення судового провадження.

При цьому, частиною 2 статті 383 КАС України визначено, що у заяві про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду, зазначається: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

Частиною 3 статті 383 КАС України встановлено, що на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом. До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи.

Виходячи з наведених вище норм, суд зазначає, що звернення до суду із заявою відповідно до статті 383 КАС України можливе за умови перебування виконавчого документа на примусовому виконані в органах державної виконавчої служби.

Зокрема, законодавець передбачив, що заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду (ч.4 ст.383 КАС України).

Системний аналіз норм, закріплених у частинах 1 та 4 статті 383 КАС України, свідчить, що строк для подання заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, який є скороченим, починає перебіг від дня, коли особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів внаслідок прийняття суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду певних рішень, вчинення ним дій чи допущення бездіяльності, які така особа просить визнати протиправними у відповідній заяві або ж - порушення відповідачем її прав, підтверджених рішенням суду, в інший спосіб.

Суд зазначає, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів. Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є її дії, спрямовані на захист порушених прав, зокрема, оскарження рішення (дії чи бездіяльність), письмові звернення з цього приводу, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Як вбачається зі змісту поданої заяви, право на звернення до суду із заявою в порядку статі 383 КАС України позивач пов`язує із закінченням виконавчого провадження, про що вона дізналась 25.05.2022 із відповіді на адвокатський запит.

Між тим, матеріалами справи підтверджується, що представник позивача - адвокат Веснін С.О. неодноразово звертався до суду із заявами від 11.05.2021 про зміну способу та порядку виконання судового рішення (а.с.178-180), від 23.07.2021 про встановлення строку для надання до суду звіту про виконання рішення у справі (а.с.205-206), від 13.05.2022 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, в яких вказував про те, що шляхом доступу до системи виконавчого провадження позивачу відомо про винесення державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) постанови від 06.05.2021 про закінчення виконавчого провадження на підставі п.11 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

Також, вказані постанови про закінчення виконавчого провадження залучені до матеріалів справи (а.с.168, 186, 212).

Крім того, факт прийняття постанови від 06.05.2021 про закінчення виконавчого провадження встановлений у судових рішеннях по справі №160/13382/19, зокрема, в ухвалах суду від 21.05.2021, від 02.08.2021.

Вказані рішення суду були направлені на адресу позивача, вказану у позові, а також опубліковані у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.78 КАС України).

Суд зауважує, що згідно сталої судової практики Верховного Суду щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, то такими обставинами визнаються лише ті, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Водночас, незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Пунктами 6, 7 частини п`ятої статті 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасника справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом, упродовж визначених для цього строків.

Отже, учасник справи, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на пред`явлення позову, заяв, клопотань тощо, повинен забезпечити неухильне і своєчасне виконання своїх процесуальних обов`язків, вимог закону і суду, зокрема стосовно належного оформлення заяви, в тому числі подання її у строки, встановлені КАС України або іншими законами, для чого особа має вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, що, звертаючись до суду із даною заявою, позивачем порушено встановлений ч.4 ст.383 КАС України десятиденний строк звернення до суду із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, а враховуючи зазначені у заяві підстави щодо поновлення такого строку, суд вважає їх неповажними.

За правилами частини 5 статті 383 КАС України, у разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

Також, суд зазначає, що з матеріалів справи вбачається, підставою для звернення позивача до суду із даною заявою стала фактична незгода заявника з діями державного виконавця під час виконання судового рішення та незгода з рішенням про закінчення виконавчого провадження.

Водночас, суд роз`яснює, що якщо стягувач вважає, що державний виконавець не здійснює належних дій щодо примусового виконання рішення суду, він вправі оскаржити дії/бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби до суду в порядку 287 КАС України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 , подана в порядку статі 383 КАС України, підлягає поверненню заявнику у зв`язку з пропуском строку звернення до суду та не визнанням судом поважними підстави для його поновлення.

Керуючись статтями 248, 383 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача за невиконання рішення суду у справі №160/13382/19 за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» Кадиров Владислав Володимирович про зобов`язання вчинити певні дії - повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева