Справа № 520/7772/22
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2022-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

з питання забезпечення адміністративного позову до пред`явлення позову

"26" вересня 2022 р. справа № 520/7772/22

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Сліденко А.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 (далі за текстом - майбутній позивач, заявник, позивач) про забезпечення позову шляхом: 1) зупинення дії запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про припинення Харківської медичної академії післядипломної освіти до вирішення справи по суті; 2) заборони комісії з реорганізації Харківської медичної академії післядипломної освіти вчиняти дії щодо припинення (реорганізації) Харківської медичної академії післядипломної освіти до вирішення справи по суті до пред`явлення позову ОСОБА_1 ,-

встановив:

Заявник стверджує, що є на сьогоднішній день є виконуючим обов`язки ректора Харківської медичної академії післядипломної освіти.

15.07.2022 державним реєстратором Департаменту реєстрації Харківської міської ради Науменко Г.Є було внесено запис до Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (рішення засновників (учасників) юридичної особи) щодо припинення Харківської медичної академії післядипломної освіти в результаті її реорганізації.

22.09.2022р. до суду надійшла означена заява про забезпечення позову до подання позовної заяви, яка містить вимоги про зупинення дії запису та заборони комісії з реорганізації Харківської медичної академії післядипломної освіти вчиняти дії щодо припинення (реорганізації) Харківської медичної академії післядипломної освіти до вирішення справи по суті.

Аргументуючи наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову заявник зазначив, що внаслідок внесення означеного запису до комісії з реорганізації Харківської медичної академії післядипломної освіти переходять повноваження щодо управління справами ХМАПО, що звужує повноваження заявника як керівника Харківської медичної академії післядипломної освіти.

Вирішуючи згадану вище заяву, суддя виходить із таких підстав та мотивів.

Правовідносини з приводу забезпечення адміністративного позову унормовані ст.ст.150-158 КАС України.

У силу ч.2 ст.150 КАС України до кола підстав забезпечення позову законодавцем віднесені обставини: 1) існування ознак ризику істотного ускладнення виконання рішення суду; 2) існування ознак ризику неможливості майбутнього виконання рішення суду; 3) існування ознак ризику втрати ефективного захисту (поновлення) порушених (оспорюваних) прав та ущемлених інтересів; 4) очевидності ознак протиправності управлінського волевиявлення владного суб`єкта в одночасному поєднанні з очевидністю ознак порушення прав та інтересів заявника.

При цьому, суд вважає, що вирішення по суті заяви про забезпечення позову має здійснюватись виключно за правилами ч.1 ст.77 КАС України та без надання юридичної оцінки саме тим обставинам, котрі входять до предмету доказування у спорі.

Отже, розв`язуючи клопотання про забезпечення позову, суд не має права вирішувати наперед ті питання, котрі стосуватимуться суті заявлених у майбутньому позові вимог, тобто вдаватися до оцінки обставин, котрі стануть предметом доказування по справі.

У даному конкретному випадку, заявником не викладено юридично спроможних доводів та документально не підтверджено існування обставин, які б явно та очевидно поза розумним сумнівом показували на очевидну небезпеку заподіяння шкоди власним правам та інтересам приватної особи або які б унеможливили захист власних прав та інтересів приватної особи без вжиття відповідних забезпечувальних заходів до ухвалення рішення у справі.

До того ж очевидність протиправності рішень та діянь суб`єкта владних повноважень, які заявник має намір оскаржити у майбутньому, заявник пов`язує виключно із власними твердженням про невідповідність закону владних управлінських волевиявлень органу публічної адміністрації, що не узгоджується із змістом норм процесуального закону.

Викладені міркування окружного адміністративного суду також повністю корелюються із правовими висновками постанови Верховного Суду від 13.09.2021р. у справі №ЗД/460/2/20, де зазначено, що підстави для забезпечення позову є оціночними, а тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Тобто, обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Фактичні обставини справи підлягають встановленню та доведенню на підставі відповідних доказів та аналізу норм права, які регулюють спірні правовідносини, під час розгляду справи по суті.

Сам по собі факт вчинення владним суб`єктом діянь, які стосується прав та інтересів позивача, не може автоматично свідчити про те, що такі діяння є очевидно протиправними, і невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду, а факт порушення прав та інтересів позивача підлягає доведенню у встановленому законом порядку.

До того ж, суд зважає, що дійсний та справжній інтерес заявника полягає у прагненні до збереження місця роботи та робочого місця поза межами реалізації корпоративних прав.

Між тим, до матеріалів заяви майбутнім позивачем не приєднаного жодного доказу на підтвердження того, що правова природа відносин з приводу виконання заявником функцій найманого працівника пов`язана із проходженням публічної служби чи виконанням функцій органу публічної адміністрації.

Не приєднано майбутнім позивачем до матеріалів заяви також і жодного доказу на підтвердження того, що між громадянином України ОСОБА_1 та Державою Україна в особі Департаменту реєстрації Харківської міської ради існують хоча б якісь безпосередні суспільні відносини (рівно як і доказу того, громадянин України ОСОБА_1 та Держава Україна в особі Департаменту реєстрації Харківської міської ради є одночасно учасниками одних і тих же самих суспільних відносин).

Відтак, суд доходить до переконання про те, що баланс між приватним інтересом заявника на припинення дії наразі чинного волевиявлення органу публічної адміністрації та публічним інтересом суспільства на забезпечення належного рівня правопорядку унеможливлює задоволення поданої заявником заяви про забезпечення позову за обраними заявником доводами та сформульованими заявником вимогами.

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, 72, 150-154, 241-243, 148, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

ухвалив:

1. Заяву про забезпечення позову до пред`явлення позову - залишити без задоволення.

2. Роз`яснити, що рішення набирає законної сили з моменту підписання; підлягає оскарженню до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 15 днів з дати підписання.

Суддя А.В. Сліденко