Справа № 160/13382/19
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2022-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

26 травня 2022 року Справа №160/13382/19

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тулянцевої І.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача адвоката Весніна Сергія Олександровича про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі №160/13382/19 за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» Кадиров Владислав Володимирович про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

13 травня 2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Весніна Сергія Олександровича про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі №160/13382/19, в якій позивач просить:

- винести ухвалу, якою зобов`язати відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати прийняття ухвали подати звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.02.2020 у справі №160/13382/19 в частині зобов`язання відповідача - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - сплатити на користь позивача суму інфляційних збитків за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 10.07.2016 по 10.07.2019 у розмірі 73 417,21 грн. та три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 17 663,68 грн.

В обґрунтування поданої заяви вказано, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.02.2020 року, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 15.09.2020, зокрема, зобов`язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб сплатити на користь ОСОБА_1 суму інфляційних збитків за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 10.07.2016 по 10.07.2019 в розмірі 73 417,21 грн. Зобов`язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб сплатити на користь ОСОБА_1 три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 17 663,68 грн. 09 грудня 2020 року Шевченківським районним відділом держави виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Городенко Ганною Юріївною відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №160/13382/19, виданого 05.11.2020, однак на підставі постанови від 06.05.2021 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №160/13382/19 від 05.11.2020 закінчено. Станом на момент подачі даної заяви судове рішення не виконано, що є об`єктивною обставиною для можливості встановлення судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення в порядку статті 382 КАС України.

20 травня 2022 року на електронну адресу суду від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшли заперечення на заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, в яких відповідач зазначає, що правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних, підтверджених належними і допустимими доказами, підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. На думку відповідача, виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративно суду від 26.02.2020 у справі № 160/13382/19 повинне здійснюватися в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». Таким чином, вважає, що позивач не була позбавлена права оскаржити дії або бездіяльність державного виконавця у випадку незгоди з ними.

Ознайомившись із поданою заявою та доданими до неї документами, суд встановив наступне.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.02.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» Кадиров Владислав Володимирович про зобов`язання вчинити певні дії - задоволено повністю. Зобов`язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб сплатити на користь ОСОБА_1 суму інфляційних збитків за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 10.07.2016 року по 10.07.2019 року в розмірі 73 417,21 грн. Зобов`язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб сплатити на користь ОСОБА_1 три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 17 663,68 грн. В частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб судових витрат у розмірі 10 910,81 грн. - відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 15.09.2020 року апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - залишено без задоволення. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.02.2020 р. у справі №160/13382/19 - залишено без змін.

05.11.2020 було видано виконавчий лист у справі №160/13382/19.

09.12.2020 Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №160/13382/19, виданого 05.11.2020.

Постановами Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 02.03.2021 та від 12.04.2021 на боржника Фонд гарантування вкладів фізичних осіб накладено штраф на користь держави за невиконання рішення суду, вимог державного виконавця.

Постановою Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 06.05.2021 на підставі п.11 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №160/13382/19, виданого 05.11.2020, закінчено. Припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення, оскільки відповідно до матеріалів виконавчого провадження встановлюється неможливість виконання рішення без участі боржника.

Вирішуючи питання про наявність підстав для встановлення судового контролю та зобов`язання відповідача подати звіт, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За змістом частин 2, 3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Частиною 1 статті 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч.2 ст.382 КАС України).

Разом з цим, підставами для застосування такої відповідальності є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із невиконанням судового рішення в цій справі.

Суд зауважує, що необхідність такого застосування має бути належним чином обґрунтована стороною у справі з огляду на доцільність вжиття такого процесуального механізму або потребує наявності певних сумнівів у суду щодо виконання суб`єктом владних повноважень його рішення, чи інших значущих підстав. Саме по собі застосування судового контролю виконання судових рішень за відсутності очевидної необхідності не є виправданим.

Вказані правові висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 12.04.2021 року по справі № 420/2489/20 та від 28.04.2021 по справі № 806/2594/16.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В частині першій статті 18 Закону № 1404-VIII йдеться про те, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (ч.4 ст.18 Закону №1404-VIII).

Тобто, у разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону №1404-VIII врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень, а також відповідальність боржника за невиконання рішень або законних вимог виконавця.

З аналізу вищезазначених законодавчих норм убачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а.

Статтею 63 Закону №1404-VIII передбачено накладення штрафу за невиконання рішення суду без поважних причин; у випадку, якщо накладення штрафу не призводить до виконання рішення суду зобов`язального характеру, державний виконавець скеровує матеріали для порушення кримінального провадження щодо боржника.

При цьому, відповідно до частини 1 статті 74 Закону №1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для звернення позивача до суду із даною заявою стала фактична незгода заявника з діями державного виконавця під час виконання судового рішення та незгода з рішенням про закінчення виконавчого провадження.

Водночас, суд роз`яснює, що якщо стягувач вважає, що державний виконавець не здійснює належних дій щодо примусового виконання рішення суду, він вправі оскаржити дії/бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби до суду в порядку 287 КАС України.

Враховуючи факт закінчення виконавчого провадження на підставі п.11 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», суд дійшов висновку, що фактично підставами звернення заявника (позивача) до суду із заявою про встановлення судом строку для надання до суду звіту про виконання рішення є не наявність об`єктивних обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, як передбачено законом, а незгода позивача з невчиненням Фондом гарантування вкладів фізичних осіб заходів, спрямованих на фактичне виконання судового рішення, що набрало законної сили.

При цьому, матеріали справи не містять доказів оскарження постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження заявником. Крім того, заявником не наведено жодних об`єктивних та фактичних обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, за наявності яких суд у виняткових випадках може встановити судовий контроль за виконанням рішення, що свідчить про відсутність правових підстав, передбачених статтею 382 КАС України, для задоволення заяви позивача про встановлення судом строку для надання до суду звіту про виконання рішення у даній справі.

За наведених обставин, враховуючи, що на даний момент заходи примусового виконання рішення державним виконавцем завершені, з урахуванням постанови про закінчення виконавчого провадження від 06.05.2021 року у спосіб та в порядку, які встановлені Законом №1404-VIII, а також ту обставину, що, звертаючись до суду із заявою про встановлення судом строку для надання до суду звіту про виконання рішення у справі №160/13382/19, позивачем обрано спосіб захисту свого порушеного права, який не призведе до потрібних результатів та наслідків, тобто, не забезпечить ефективного відновлення порушеного права позивача, суд дійшов висновку про те, що заява в порядку статті 382 КАС України про встановлення судом строку для надання до суду звіту про виконання рішення у справі №160/13382/19 від 26.02.2020 року не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 243, 248, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача адвоката Весніна Сергія Олександровича про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі №160/13382/19 за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» Кадиров Владислав Володимирович про зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева