Справа № 334/4140/22
Суддя: Новікова Н. В.
Дата ухвалення: 2022-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 28.09.2022
Справа № 334/4140/22
Провадження № 2-а/334/81/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого - судді Новікової Н.В., секретар судового засідання Курдюков Н.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Дніпровського відділу у м.Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України у Запорізькій області до громадянина Азербайджану ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України

за участі: представників позивача Юр`євої Т.С., ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_1 , -

встановив:

23.09.2022 до суду надійшов адміністративний позов Дніпровського відділу у м.Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України у Запорізькій області до громадянина Азербайджану ОСОБА_1 . Позивач просить суд примусово видворити громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі території України.

Позовна заява обґрунтована тим, що 15.04.2022 року Дніпровським відділом у м.Запоріжжі УДМС у Запорізькій області було виявлено громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час перевірки встановлено, що він прибув в Україну легально 14.02.2020 року через пункт пропуску «Щорс» в безвізовому порядку в`їзду на підставі паспорту громадянина Азербайджану НОМЕР_1 . На даний час порушив правила перебування іноземців в Україні, а саме ухилився від виїзду після закінчення відповідного терміну перебування в Україні, на території України знаходиться незаконно, постійного офіційно зареєстрованого місця проживання та законного джерела існування не має.

15.04.2022 року щодо відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МЗП 001883 за порушення правил перебування на території України та ухилення від виїзду з України після дозволеного строку перебування за ч. 1 ст. 203 КУпАП.

15.04.2022 Постановою про накладення адміністративного стягнення ПН МЗП 001897 від 15.04.2022, ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ) визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень.

15.04.2022 Рішенням № 2 «Про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства» відповідача зобов`язано самостійно покинути територію України у термін до 28.04.2022 року.

Оскільки, станом на 23.09.2022 ОСОБА_4 ухиляється від виконання рішення повернення в країну походження та існує ризик його втечі, позивач просить суд ухвалити рішення про примусове видворення за межі України громадянина Азербайджану ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ).

В судовому засіданні представники позивача позов підтримали з викладених в позові підстав, на його задоволенні в повному обсязі наполягали.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив надати йому 10 днів для того щоб він самостійно покинув територію України. Зазначив, що прибув в Україну легально в 2020 році на підставі паспорту громадянина Азербайжану. В України прибув до громадянки України ОСОБА_5 , з якою познайомився через мережу Інтернет для спільного проживання. Мав намір легалізувати своє становище, однак це не вдалося. Також пояснив, що обізнаний з тим, що має право перебувати на території України 90 днів; обізнаний з рішенням позивача, відповідно до якого він зобов`язаний був самостійно покинути територію України у термін до 28.04.2022 року, однак не виконав вказаного Рішення, оскільки були відсутні кошти (допомагав хворій матері, яка проживає в Азербайджані). На території України у власності майна та транспортних засобів не має, офіційно не працевлаштований, податки не сплачує.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

15.04.2022 в приміщенні Дніпровського відділу у м. Запоріжжі УДМС у Запорізькій області на прийомі громадян був виявлений громадянин Азербайджанської Республіки Азербайджан ОСОБА_4 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Під час здійснення перевірки законності перебування було встановлено, що громадянин Республіки Азербайджан ОСОБА_4 ( ОСОБА_3 ), прибув на територію України 14.02.2020 через КПП «Щорс» по паспорту НОМЕР_1 , виданому Республікою Азербайджан 04.08.2018, терміном дії до 03.08.2028 у приватних справах.

Дозволений строк перебування на території України у громадянина Азербайджан ОСОБА_4 ( ОСОБА_3 ), закінчився 11.05.2020 року. З 12.05.2020 року громадянин ОСОБА_4 ( ОСОБА_3 ) перебуває на території України незаконно в статусі нелегального мігранта.

За порушення правил перебування в Україні, а саме за ухилення від виїзду з території України після закінчення терміну перебування 15.04.2022 року на громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МЗП 0018836 відповідно до частини 1 статті 203 КУпАП та винесено постанову про накладання адміністративного стягнення ПН МЗП 001897.

15.04.2022 Дніпровським відділом у м. Запоріжжі УДМС у Запорізькій області було прийнято рішення № 2 про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ) та встановлений термін для виїзду до 28.04.2022.

Згідно інформації бази даних АРКАН (інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформацією з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон), вищевказаний іноземний громадянин територію України не покинув.

Вирішуючи спір суд виходить з таких мотивів.

Згідно з п. 14 ст. 1 Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Стаття 25 зазначено закону регламентує порядок добровільного повернення іноземців та осіб без громадянства, а стаття 26 - примусове повернення іноземців та осіб без громадянства.

Пунктом 2 статті 25 Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа, можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

Відповідно до частини 3 статті 9 Закону строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Згідно з частиною 1 статті 26 цього ж Закону іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення.

У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до частини 2 статті 26 Закону, рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в`їзду в Україну строком на три роки.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч. 5 ст. 26 Закону №3773-VI).

Статтею 30 Закону № 3773-VI визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

З аналізу статей 26 і 30 Закону № 3773-VI вбачається, що примусове видворення з України іноземця на підставі винесеної постанови адміністративного суду застосовується, (1) якщо рішення компетентного органу про примусове повернення не виконано іноземцем в установлений строк без поважних причин або (2) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що останній ухилятиметься від виконання такого рішення.

Таким чином, примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обставини:

перша - прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення;

друга - ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

У визначений термін до 28.04.2022 року громадянин Азербайджану ОСОБА_4 ( ОСОБА_3 ) з території України не виїхав, має чинний паспорт громадянина Азербайджану.

Сукупність встановлених судом обставин, а саме: ухилення ОСОБА_1 від виконання рішення про повернення в країну походження та не виконання зобов`язання виконати це рішення; тенденція змінювати місце проживання, відсутність офіційного джерела доходів; дає суду обґрунтовані підстави вважати, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення про повернення в країну походження, а також існує ризик його втечі.

Щодо заперечень відповідача проти позову з огляду на відсутність коштів для виїзду, суд зазначає, що чинним законодавством не передбачено виключень із загальних для всіх іноземців правил перебування на території України і відсутність коштів не звільняє особу від необхідності дотримання міграційного законодавства України. Доказів того, що ОСОБА_4 звертався за сприянням до міжнародних організацій суду не надано.

При цьому даний факт не спростовує встановлені порушення в діях відповідача. Аналогічна правова позиція знаходить своє відображення в постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі 343/2242/16, від 10.10.2019 у справі № 234/2910/18, від 12.08.2020 у справі №755/14023/17, справі № 522/14416/18.

Відповідно до частини 1 статті 30 Закону № 3773, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухиляється від виконання такого рішення, та існує ризик його втечі…».

Отже, у зв`язку з тим, що рішення № 2 від 15.04.2022 про примусове повернення відповідачем не виконано протягом 6 місяців, є чинним, у ОСОБА_1 відсутні законні підстави, що дають право перебування на території України, суд дійшов висновку, що він ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення та є ризик його втечі. Відповідач офіційно не працює, власності (будинку, квартири, автомобіля та ін..) на території України не має.

При цьому, оскільки ОСОБА_4 не належить до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту, а відтак, підстави вважати, що відповідач підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» відсутні, то суд дійшов висновку про задоволення позову щодо примусового видворення громадянина Азербайжану ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі території України.

Керуючись ст. 288, 289, 293, 295 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов Дніпровського відділу у м.Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України у Запорізькій області до громадянина Азербайджану ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України - задовольнити.

Примусово видворити громадянина Азербайджану ОСОБА_4 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі території України.

Допустити негайне виконання рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя впродовж 10 днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя: