Справа № 380/9735/22
Суддя: Чаплик Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2022-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2022 року

справа №380/9735/22

провадження № П/380/9807/22

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Чаплик І.Д. розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області (місцезнаходження: 79007, м. Львів, пл. Генерала Григоренка, 3 ), в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області №1647 «Про застосування дисциплінарного стягнення до працівників ІТТ №5 ГУНП у Львівській області» в частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення - попередження про неповну посадову відповідальність.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при прийнятті наказу про притягнення його до дисциплінарної відповідальності відповідачем допущено порушення процедури проведення дисциплінарного провадження, порядку застосування дисциплінарного стягнення, а також помилково встановлено наявність ознак дисциплінарного проступку. Крім того, вказує, що при визначені міри дисциплінарного стягнення та при прийнятті оскаржуваного наказу відповідачем не вказано мотивів надання переваги обраного виду дисциплінарного стягнення (попередження про неповну посадову відповідальність) і неможливості застосування більш м`якого виду дисциплінарної відповідальності враховуючи обставини справи. За наведених міркувань позивач вважає оскаржуваний наказ незаконним, протиправним, безпідставним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, оскільки відповідач, як суб`єкт владних повноважень при здійсненні своїх владних управлінських функцій, при прийнятті оскаржуваного наказу, діяв з порушенням вимог законодавчих актів, що призвело до порушення його права на проходження служби в органах поліції.

Ухвалою від 20.07.2022 відкрито провадження у справі за даним позовом, розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

Також вказаною ухвалою судом витребувано у Головного управління Національної поліції у Львівській області належним чином завірені копії матеріалів (службового розслідування), які слугували підставою для видачі відповідачем 20.06.2022 наказу ГУНП у Львівській області №1647 «Про застосування дисциплінарного стягнення до працівників ІТТ №5 ГУНП у Львівській області», а також витребувано відомості про місце знаходження, поточний правовий статус майна (взяття його на облік), інформування з приводу знахідки, виявлення безхазяйної речі (капюшону) громадянина

ОСОБА_2 зв`язку з недостатнім фінансуванням суду на здійснення витрат на закупівлю поштових марок та оплати послуг відправлення поштової кореспонденції копія ухвали суду від 20.07.2022, підписана цифровим підписом, була направлена на електронну адресу відповідача, яка вказана у позовній заяві.

Як вбачається з матеріалів справи, вказана копія ухвали була доставлена до електронної скриньки відповідача 03.08.2022, про що свідчить звіт про доставку електронного листа від 03.08.2022.

22.08.2022 за вх.№54542 від позивача на адресу суду надійшли пояснення, в яких останній зазначає, що станом на 20.08.2022 ним не отримано відзиву на позовну заяву, а також копій матеріалів, які були витребувані судом ухвалою суду 20.07.2022.

На виконання ухвали суду від 20.07.2022 представником Головного управління Національної поліції у Львівській області скеровано на адресу суду належним чином завірені копії матеріалів (службового розслідування), які слугували підставою для видачі відповідачем 20.06.2022 наказу ГУНП у Львівській області №1647 «Про застосування дисциплінарного стягнення до працівників ІТТ №5 ГУНП у Львівській області», які надійшли на адресу суду 23.08.2020 за вх.№54660.

Представник відповідача на адресу суду надіслав відзив на позовну заяву від 23.08.2022, в якому просив відмовити у задоволенні позову з огляду на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. Зазначає, що підставою для видання наказу про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді зауваження послужило службове розслідування, проведене за фактом неналежного виконання окремими працівниками ІТТ №5 ГУНП у Львівській області своїх посадових обов`язків та порушення ними службової дисципліни. Зокрема, в ході проведення службового розслідування дисциплінарною комісією встановлено, що інспектор-черговий ІТТ № 5 ГУНП у Львівській області майор поліції ОСОБА_1 допустив порушення ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» щодо неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та нормативно- правових актів, що регламентують діяльність поліції, порушення вимог «Інструкції про роботу ізоляторів тимчасового тримання ОВС України», затвердженої наказом МВС України від 20.01.2095 № 60 дек, а саме: п 2.9.1, відповідно до яких не забезпечив належної перевірки службових приміщень, наявності вилучених речей утримуваних осіб, що стало наслідком не повернення речей громадянину ОСОБА_3 , пункту 2.10.7, оскільки без обґрунтованих причин виніс службовий документ за межі ІТТ, який у подальшому після виявлення даного факту долучив до свого пояснення, проявив грубість у спілкуванні із керівництвом ІТТ, що підтверджено працівниками ізолятора та записами архівних даних системи відеоспостереження, чим порушив пункт 3 розділу 2 наказу МВС від 09.11.2016 №1179 «Про затвердження правил етичної поведінки поліцейських». З огляду на вказане, а також на підставі зібраних матеріалів та доказів, з урахуванням характеру проступків, обставин, за яких вони були вчинені, особи порушника, ступінь його вини, обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, дисциплінарна комісія прийшла до висновку про наявність в діях позивача, порушення службової дисципліни. Крім цього, на думку представника відповідача, повноваження щодо оцінки результатів службового розслідування, тяжкості проступку та обставин, за яких його скоєно, попередньої поведінки винної особи та визнання нею вини тощо, а також безпосередньо затвердження висновку службового розслідування та визначення виду дисциплінарного стягнення, яке слід застосувати до конкретної особи, є виключними повноваженнями відповідного керівника, який, реалізуючи такі повноваження, приймає відповідний наказ про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності. Вважає, що останній діяв у межах наданих йому повноважень, відповідно до Закону, та у спосіб і в порядку визначеному ним, у зв`язку з чим, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Клопотань про ознайомлення з матеріалами справи позивач не подавав.

Клопотань про існування наміру на подачу відповіді на відзив позивач не подавав.

Клопотань про усунення перешкод у реалізації наміру на подачу відповіді на відзив позивач не подавав.

Оскільки добуті судом докази повно та всебічно висвітлюють обставини спірних правовідносин, строки подачі процесуальних документів збігли і сторони ні заяви ані про намір на подачу відповідних процесуальних документів, ані про існування нездоланних перешкод у реалізації такого наміру не подали, завдання адміністративного судочинства згідно з ч. 1 ст. 2 та ч. 4 ст. 242 КАС України полягає саме у захисті прав приватної особи від незаконних управлінських волевиявлень органу публічної адміністрації, то спір підлягає вирішенню на підставі наявних у справі доказів.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

ОСОБА_1 , 1974року народження, освіта вища, проходив службу в ОВС з лютого 2003року, а з листопада 2015року в Національній поліції на посаді інспектор-черговий ІТТ № 5 ГУНП у Львівській області, що не заперечується сторонами та підтверджується матеріалами справи. За час проходження служби отримав спеціальне звання «майор поліції».

09.05.2022 до СОЗДМТТО ГУНП у Львівській області надійшов рапорт заступника начальника ІТТ №5 ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_4 , щодо неналежного виконання окремими працівниками ІТТ №5 ГУНП у Львівській області своїх посадових обов`язків та порушення ними службової дисципліни.

З рапорту заступника начальника ІТТ №5 ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_4 стало відомо, що « 01.05.2022 о 02:15год до ІТТ № 5 ГУНП у Львівській області було поміщено ОСОБА_3 , 14.05.1981 затриманого в порядку ст. 208 КПК України за вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 345 КК України. Згідно протоколу обшуку у ОСОБА_3 , було вилучено особисті речі, а саме «капюшон від куртки», який згодом було поміщено до кімнати зберігання речей в ІТТ. 02.05.2022 о 10:42год інспектор-черговий ІТТ № 5 ГУНП у Львівській області майор поліції ОСОБА_1 , здійснив видачу затриманого ОСОБА_3 , конвойному наряду за межі ІТТ, під час видачі останньому не було видано його особисті речі, що є порушенням п. 8 «Порядку дій при видачі утримуваних осіб з ІТТ № 5 ГУНГІ у Львівській області» затвердженого начальником ІТТ № 5 ГУНП у Львівській області, в тому числі, недотримання вимог наказу МВС України № 60 ДСК від 20.01.2005 «Інструкції про роботу ізоляторів тимчасового тримання ОВС України.

В цей же день, заступником начальника ІТТ № 5 ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 , під час перегляду архівних даних системи відеоспостереження було встановлено, що інспектор - черговий ІТТ № 5 ГУНП у Львівській області майор поліції ОСОБА_1 , 06.05.2022 після проведення інструктажу, на якому проговорювалося питання неповернення особистих речей ОСОБА_3 , після його вибуття з ІТТ, близько 09:46 год в кімнаті обшуку та проведення інтерв`ювання, узяв накопичувальну папку жовтого кольору «розписки утримуваних», витягнув розписку ОСОБА_3 , та о 09:47год у кімнаті прийому їжі, помістив її в особисті речі (поліетиленовий кульок), з якими згодом покинув приміщення ІТТ № 5 ГУНП у Львівській області.

06.05.2022 за вказівкою керівництва ІТТ старший інспектор - черговий ІТТ № 5 ГУНП у Львівській області капітан поліції ОСОБА_5 , здійснив перевірку наявності службових документів, в тому числі, папки «розписок утримуваних осіб» за результатами якої подав відповідний рапорт про відсутність розписки ОСОБА_3 (розписка про відсутність/наявність претензій до працівників ІТТ).

Про вчинення таких дій, а саме винесення розписки за межі ІТТ інспектор - черговий ОСОБА_1 , нікого не попередив, причину не пояснив та не доповів.

Крім цього, 06.05.2022 та 08.05.2022 ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , проявили свою неналежну поведінку, а саме під час проведення інструктажу стали учасниками конфлікту, зверталися до начальника ІТТ № 5 ГУНП у Львівській області підполковника поліції ОСОБА_7 та заступника начальника ІТТ № 5 ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_4 , підвищивши голос, чим порушили службову субординацію.

Такі дії інспектора-чергового ІТТ № 5 ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_1 , та інших працівників даного ізолятора являються не зрозумілими та потребують додаткового розгляду, зокрема у їх діях вбачаються ознаки службового недбальства та порушення службової дисципліни».

Наказом ГУНП у Львівській області №1207 від 13.05.2022 «Про призначення та проведення службового розслідування» призначено службове розслідування, проведення якого доручено комісії, у складі: голови комісії - старшого інспектора СОЗДМТТО ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 , членів комісії старшого інспектора з особливих доручень СОЗДМТТО ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_9 та інспектора СОЗДМТТО ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_10 .

Доказів оскарження позивачем вказаного наказу до суду або посадової (службової) особи поліції вищого рівня матеріали справи не містять.

Доводів про наявність особистої зацікавленості членів Дисциплінарної комісії у формулюванні конкретних наперед визначених висновків службового розслідування текст позову не містить, у ході розгляду справи заявник таких аргументів не подавав.

Доказів наявності реального конфлікту інтересів або потенційного конфлікту інтересів у стосунках між позивачем та членами Дисциплінарної комісії матеріали справи не містять.

Ознак існування неприязних стосунків між позивачем та членами створеної згаданим наказом дисциплінарної комісії (далі за текстом - Дисциплінарна комісія) судом на виконання вимог ст. 9 КАС України не виявлено, таких доказів позивачем до суду не подано.

Позивач був обізнаний із проведенням службового розслідування і 13.05.2022 склав власноручні письмові пояснення, де зазначив про фальсифікацію та необґрунтованість службового розслідування.

За результатами службового розслідування встановлено порушення інспектором-чергового ІТТ № 5 ГУНП у Львівській області майором поліції ОСОБА_1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» щодо неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та нормативно- правових актів, що регламентують діяльність поліції, порушення вимог «Інструкції про роботу ізоляторів тимчасового тримання ОВС України», затвердженої наказом МВС України від 20.01.2095 № 60 дек, а саме: п 2.9.1, відповідно до яких не забезпечив належної перевірки службових приміщень наявності вилучених речей утримуваних осіб, що стало наслідком не повернення речей громадянину ОСОБА_3 , пункту 2.10.7, оскільки без обґрунтованих причин виніс службовий документ за межі ІТТ, який у подальшому після виявлення даного факту долучив до свого пояснення, проявив грубість у спілкуванні із керівництвом ІТТ, що підтверджено працівниками ізолятора та записами архівних даних системи відео спостереження, чим порушив пункт 3 розділу 2 наказу МВС від 09.11.2016 №1179 «Про затвердження правил етичної поведінки поліцейських».

У зв`язку із розпочатим дисциплінарним провадженням відносно позивача була складена службова характеристика негативного змісту, згідно з якою позивач зарекомендував себе з негативної сторони, службові обов`язки подекуди виконує неналежно, за результати роботи не вболіває, власної ініціативи не проявляє, схильний до спотворення фактів та порушень службової дисципліни, на критичні зауваження реагує не завжди правильно, не здатний контролювати свої емоції.

25.05.2022 затверджено Висновок службового розслідування за фактом неналежного виконання посадових осіб та порушення службової дисципліни окремими працівниками ІТТ №5 ГУНП у Львівській області.

Із змісту висновку службового розслідування видно, що дисциплінарною комісією встановлено ряд порушень службової дисципліни інспектором-чергової ІТТ № 5 ГУНП у Львівській області майором поліції ОСОБА_1 .

Дисциплінарна комісія прийшла до висновку, що відомості, які стали підставою для призначення службового розслідування, вважати такими, що знайшли своє підтвердження. За порушення службової дисципліни, зокрема вимог п.1, 2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», п.2.9.1., 2.10.7 «Інструкції про роботу ізоляторів тимчасового тримання ОВС України», затвердженої наказом МВС України від 20.01.2095 № 60 дек, порушення вимог ч.4 п.2 розділу 2 та п.3 розділу 2 наказу МВС від 09.11.2016 №1179, «Правил внутрішнього розпорядку ІТТ», затвердженого наказом МВС України від 02.12.2008 № 638, у відповідності п.3 ч. 4 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII до інспектора-чергового ІТТ №5 ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_1 (0062269), застосувати дисциплінарне стягнення - попередження про неповну службову відповідність.

20.06.2022 за наслідками службового розслідування начальником генералом поліції третього рангу Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_11 видано наказ «Про застосування дисциплінарного стягнення до працівників ІТТ №5 ГУНП у Львівській області» №1647.

Із змісту наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області «Про застосування дисциплінарного стягнення до працівників ІТТ №5 ГУНП у Львівській області» від 20.06.2022 №1647 видно, що пунктом 1 вказаного наказу за порушення службової дисципліни, зокрема, вимог пп.1, 2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», п.2.9.1., 2.10.7 «Інструкції про роботу ізоляторів тимчасового тримання ОВС України», затвердженої наказом МВС України від 20.01.2095 № 60 дек, порушення вимог ч.4 п.2 розділу 2 та п.3 розділу 2 наказу МВС від 09.11.2016 №1179, «Правил внутрішнього розпорядку ІТТ», затвердженого наказом МВС України від 02.12.2008 № 638, у відповідності п.3 ч. 4 ст.13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII до інспектора-чергового ІТТ №5 Головного управління Національної поліції у Львівській області майора поліції ОСОБА_1 (0062269), застосовано дисциплінарне стягнення - попередження про неповну службову відповідність.

Не погоджуючись із наказом начальника Головного управління Національної поліції у Львівській області №1647 «Про застосування дисциплінарного стягнення до працівників ІТТ №5 ГУНП у Львівській області» в частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення-попередження про неповну посадову відповідність, позивач звернувся до адміністративного суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що в Україні як у правовій державі, де проголошена дія верховенства права та найвищою соціальною цінністю є людина, згідно з ст. ст. 1, 3, 8, ч. 2 ст. 19, ч. 1 ст. 68 Конституції України усі без виключення суб`єкти права (учасники суспільних відносин) зобов`язані дотримуватись існуючого правового порядку, утримуючись від використання права на «зло2/зловживання правом, а суб`єкти владних повноважень (органи публічної адміністрації) додатково обтяжені ще й обов`язком виконувати покладені законом завдання виключно за наявності приводів та способом, чітко обумовленими законом, і тому до відносин, які склались на підставі встановлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Правовідносини з приводу проходження публічної служби в поліції унормовані, насамперед, приписами Закону України від 02.07.2015 №508-VIII «Про Національну поліцію», а також Дисциплінарного статуту Національної поліції України (затверджений Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII; далі за текстом - Статут, Дисциплінарний статут).

Частиною 1 ст.2 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Відповідно до ст.6 вказаного Закону, поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про Національну поліцію» поліція забезпечує безперервне та цілодобове виконання своїх завдань. Кожен має право в будь-який час звернутися за допомогою до поліції або поліцейського. Поліція не має права відмовити в розгляді або відкласти розгляд звернень стосовно забезпечення прав і свобод людини, юридичних осіб, інтересів суспільства та держави від протиправних посягань з посиланням на вихідний, святковий чи неробочий день або закінчення робочого дня.

Згідно з ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського (п.1 ч.1 ст. 8); професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва (п.2 ч.1 ст.18); поважати і не порушувати прав і свобод людини (п. 3 ч. 1 ст. 18).

У силу дії спеціальної норми права - ч.2 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Як передбачено ч.1 ст.64 Закону України «Про Національну поліцію», особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

Таким чином, суд доходить до переконання про те, що інститут Присяги поліцейського вже сам по собі призначений імперативно забезпечити зразкове та бездоганне дотримання публічним службовцем - поліцейським закону як у повсякденній службовій, так і позаслужбовій (приватній) діяльності.

При цьому, у кореспонденції з ч. 2 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» інститут Присяги поліцейського забезпечує необхідність виконання завдань поліції безперервно та незалежно від дії будь-яких факторів, адже жодних виключень із загального правила законом не передбачено.

За визначенням ч. 1 ст. 1 Статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

У силу ч. 3 ст. 1 Статуту до змісту службової дисципліни також віднесено такі обов`язки поліцейського як: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції, у розумінні ч. 1 ст. 12 Статуту визнається дисциплінарним проступком.

Отже, до кола формальних ознак дисциплінарного проступку поліцейського належать: 1) недотримання вимог чинних нормативно-правових актів; 2) недотримання Присяги поліцейського; 3) невиконання наказів керівників; 4) неналежний рівень знань положень нормативно-правових актів та змісту власних функціональних обов`язків за посадою; 5) не виявлення поваги до прав, честі і гідності людини, не утримання від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 6) ненадання допомоги та не запобігання вчиненню правопорушень; 7) не вжиття заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського із одночасним інформуванням про це безпосереднього керівника; 8) не утримання від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки; 9) не утримання від дій, що підривають авторитет Національної поліції України; 10) недотримання правил внутрішнього розпорядку; 11) невиконання заходів безпеки у службовій діяльності; 12) незабезпечення належного рівня власної професійної підготовки (кваліфікації); 13) неналежне ставлення до збереження службового майна, незабезпечення належного стану зброї та спеціальних засобів; 14) не виявлення поваги до честі і гідності інших поліцейських і працівників поліції, не надання допомоги іншим поліцейським, не стримування інших поліцейських від вчинення правопорушень; 15) не дотримання правил носіння однострою та знаків розрізнення; 15) не сприяння керівникові в організації дотримання службової дисципліни, не інформування керівника про будь-які порушення службової дисципліни; 16) перебування на службі у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння; 17) невжиття заходів із забезпечення безперервного та цілодобового захисту суверенітету України і територіальної цілісності України, виконання завдань поліції і реалізації повноважень поліції з метою відсічі збройної агресії ворога проти України.

Підпунктом 1 пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських (затверджені наказом МВС України від 09.11.2016 №1179) закріплено, що під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

З метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків ч. 2 ст. 14 Статуту передбачено проведення службового розслідування, під яким відповідно до ч. 1 ст. 14 цього ж статуту розуміється діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Процедури та механізми функціонування дисциплінарних комісій в органах та підрозділах Національної поліції України визначені приписами Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України (затверджене наказом МВС України від 07.11.2018 №893, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за №1356/32808; далі за текстом - Положення № 893).

За правилом п. 3 розділу І Положення №893 дисциплінарна комісія утворюється у складі не менше трьох осіб, з яких визначається голова дисциплінарної комісії. У разі призначення службового розслідування за відомостями про скоєння поліцейським дисциплінарного проступку, що потребує значного обсягу дій, зокрема опитування великої кількості поліцейських та інших осіб, витребування та аналізу значного обсягу матеріалів, уповноважений керівник може призначати заступника голови дисциплінарної комісії. Головою дисциплінарної комісії, утвореної в поліції, може бути лише поліцейський.

Згідно з п.10 розділу І Положення №893 забороняється включати до складу дисциплінарної комісії осіб, які є підлеглими поліцейського, щодо якого призначено службове розслідування, осіб, які сприяли вчиненню або приховуванню дисциплінарного проступку, та осіб, заінтересованих у результатах розслідування.

Процедури та механізми проведення службового розслідування відносно поліцейських деталізовані приписами Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України (затверджений наказом МВС України від 07.11.2018 № 893, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за №1356/32808; далі за текстом - Порядок № 893).

У спірних правовідносинах під час створення Дисциплінарної комісії було дотримано критерій чисельності осіб та критерій неупередженості, службове розслідування було призначено та проведено.

Недоліків в організації службового розслідування, а також нездоланних та непереборних дефектів у процедурі службового розслідування судом під час вирішення спору не виявлено.

Ознак порушення прав та інтересів заявника у процедурі службового розслідування матеріали справи не містять.

Позивач був обізнаний із фактом проведення службового розслідування і безперешкодно надав письмові пояснення.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.18 Дисциплінарного статуту поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються.

Згідно з п. 2 розділу IV Порядку №893 поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, під час його проведення має право: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються.

Отже, зі змісту наведених норм закону та Порядку №893 слідує, що законодавець наділив поліцейського правом «бути почутим» у ході службового розслідування.

Разом із тим, суд доходить до переконання про те, що недотримання суб`єктами владних повноважень цього права поліцейського не призводить автоматично та безальтернативно до протиправності висновків службового розслідування, оскільки юридичні наслідки не реалізації поліцейським права «бути почутим» у ході службового розслідування у кожному конкретному випадку знаходяться у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку із власною поведінкою поліцейського під час службового розслідування за критерієм сумлінності, добросовісності та доброчесності, демонстрації прагнення до відкритості, а також із існуванням істотних, вагомих та суттєвих аргументів, їх змістом та суттю.

Відсутність у поліцейського згаданих аргументів у поєднанні із дотриманням дисциплінарною комісією вимоги стосовно повноти, всебічності та достовірності з`ясування обставин об`єктивної дійсності, викладення у тексті висновку службового розслідування усіх юридично значимих факторів свідчить про відсутність порушеного права в аспекті застосування дисциплінарного покарання (заходів дисциплінарного впливу) за реально вчинений дисциплінарний проступок.

Вчинок позивача у вигляді викрадення службової документації ІТТ підтверджено матеріалами службового розслідування, такий має однократний (разовий, в аспекті щоденності) характер, усвідомлену природу, вольову спрямованість, не міг відбутися під впливом добросовісної та розумної помилки, необачливості, необережності чи у результаті прийнятного професійного ризику, є недотичним до будь-якої зловмисної штучної провокації третіх сторонніх осіб, негативно обтяжений відсутністю дії факторів нездоланності, непереборності, вимушеності.

Судом встановлено, що по фактах щодо порушень вимог пункту 3 розділу 2 наказу МВС від 09.11.2016 № 1179 «Про затвердження правил етичної поведінки поліцейських») зроблено запис (скріп) відео спостереження камер відео-нагляду в ІТТ № 5 ГУНП у Львівській області.

Судом здійснено перегляд архівних даних системи відеоспостереження ІТТ №5 ГУНП у Львівській області, які були долучені представником відповідача до матеріалів службового розслідування.

Під час перегляду з`ясовано, що інспектор-черговий ІТТ № 5 ГУНП у Львівській області майор поліції ОСОБА_1 , 06.05.2022 та 08.05.2022 під час перезміни нарядів не зміг належно контролювати свою поведінку, виявляв свою недоброзичливість та антипатію, не дотримувався норм ділового мовлення, грубо висловлювався до керівництва ІТТ, зокрема, до ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , це підтвердили опитані працівники ізолятора тимчасового тримання.

Відтак, викладене у Висновку судження Дисциплінарної комісії про вчинення позивачем порушення вимог пп.1, 2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», п.2.9.1., 2.10.7«Інструкції про роботу ізоляторів тимчасового тримання ОВС України», затвердженої наказом МВС України від 20.01.2095 № 60 дек, порушення вимог ч.4 п.2 розділу 2 та п.3 розділу 2 наказу МВС від 09.11.2016 №1179, «Правил внутрішнього розпорядку ІТТ» затвердженого наказом МВС України від 02.12.2008 № 638, у відповідності п.3 ч. 4 ст.13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, доведено відповідачем та не спростовано позивачем.

Порушень у кваліфікації Дисциплінарною комісією діяння позивача за цими епізодами, суд не знаходить.

Явних та очевидних проявів суб`єктом владних повноважень свавілля у реалізації адміністративної дискреції у сфері визначення суворості дисциплінарного покарання (з поміж окреслених у ч. 4 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України видів дисциплінарного стягнення поліцейського) судом у ході розгляду справи не виявлено.

Суд зазначає, що за правилами ч.3 ст.13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

У силу ч. 3 ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Таким чином, усі юридичні фактори, котрі мають юридичне значення для вирішення питання про дисциплінарне покарання поліцейського повинні бути викладені дисциплінарною комісією у висновку службового розслідування.

Окрім того, відповідно до ч. 8 ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Звідси вбачається, що у процедурі дисциплінарного провадження відносно поліцейських законодавець наділив свободою адміністративного розсуду одразу двох учасників, а саме: Дисциплінарну комісію тероргану Національної поліції України та керівника тероргану Національної поліції України, дискреція кожного з яких є вільною, самостійною і незалежною один від одного.

При цьому, межі дискреції цих суб`єктів дисциплінарного провадження не перетинаються, а вчинені Дисциплінарною комісією тероргану Національної поліції України адміністративні волевиявлення не мають безумовно імперативного характеру для керівника тероргану Національної поліції України.

У тексті Висновку Дисциплінарною комісією достатньою мірою викладені судження з приводу ставлення позивача до служби у спосіб відтворення змісту службової характеристики.

Суд враховує, що повноваження керівників поліції з приводу накладення дисциплінарних покарань розмежовані приписами ст.20 Дисциплінарного статуту, згідно з якою керівник Національної поліції України уповноважений застосовувати дисциплінарні стягнення, передбачені цим Статутом, до всіх поліцейських (ч. 3 ст. 20); інші керівники застосовують дисциплінарні стягнення в межах повноважень, визначених керівником Національної поліції України (ч. 4 ст. 20).

З врахуванням наведеного суд вважає, що Дисциплінарна комісія у даному конкретному випадку обставини діяння поліцейського з`ясувала повно, оцінила правильно, вчинене поліцейським діяння в частині не забезпечення належної перевірки службових приміщень наявності вилучених речей утримуваних осіб, що стало наслідком не повернення речей громадянину ОСОБА_3 , та винесення службових документів за межі ІТТ, який у подальшому після виявлення даного факту долучив до свого пояснення, проявив грубість у спілкуванні із керівництвом ГГТ, що підтверджено працівниками ізолятора та записами архівних даних системи відео спостереження, чим порушив пункт 3 розділу 2 наказу МВС від 09.11.2016 №1179 «Про затвердження правил етичної поведінки поліцейських», норму закону визначила належну, зміст норми права витлумачила відповідно до її дійсної суті, а, відтак, забезпечила дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (засадничих гарантій притягнення особи до відповідальності не порушила).

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 є систематичним порушником службової дисципліни, не дотримується вимог вказівок та наказів, які регламентують діяльність ізоляторів тимчасового тримання, за що неодноразово притягався до дисциплінарної відповідальності, зокрема: 08.09.2019 наказом ГУНП у Львівській області №» 2816 за порушення службової дисципліни, неналежне виконання ним службових обов`язків ОСОБА_1 оголошено догану; 13.01.2020 наказом ГУНП у Львівській області № 139 за порушення службової дисципліни, неналежне виконання службових обов`язків позивачу оголошено сувору догану; 29.07.2020 наказом ГУНП у Львівській області № 2293 за порушення службової дисципліни позивачу оголошено догану; 26.08.2021 наказом ГУНП у Львівській області № 3289 за систематичні грубі порушення службової дисципліни позивачу оголошено попередження про неповну службову відповідність; 06.01.2022 наказом ГУНП у Львівській області № 78 за порушення службової дисципліни обмежились раніше накладеним дисциплінарним стягненням (попередження про неповну службову відповідність, наказ № 3289 ГУНП у Львівській області від 26.08.2021).

Доказів оскарження чи скасування вказаних наказів позивачем не подано.

Відтак Дисциплінарною комісією були взяті до уваги усі істотні та суттєві поза розумним сумнівом аспекти, котрі здатні вплинути на міру відповідальності особи.

Суд вважає, що окремо кожен із тих епізодів, котрі визнані підтвердженими у ході розгляду справи, поза будь-яким розумним сумнівом явно та очевидно є достатніми для застосування найсуворішого із можливих видів дисциплінарного стягнення.

Порушень, недоліків або дефектів у реалізації цим суб`єктом владних повноважень управлінських функцій контролю за дисципліною у сфері поліцейської діяльності судом не виявлено.

Суд зазначає, що критерії законності управлінського волевиявлення (як у формі рішення, так і у формі діяння) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч. 2 ст. 2 КАС України, а у силу ч. 2 ст. 77 КАС України обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта шляхом подання до суду доказів та наведення у процесуальних документах доводів як відповідності закону вчиненого волевиявлення, так і помилковості аргументів іншого учасника справи.

З положень частин 1 і 2 ст. 77 КАС України у поєднанні з приписами ч. 4 ст. 9, абз. 2 ч. 2 ст. 77, частин 3 і 4 ст. 242 КАС України слідує, що владний суб`єкт повинен доводити обставини фактичної дійсності за стандартом доказування «поза будь-яким розумним сумнівом», у той час як до приватної особи підлягає застосуванню стандарт доказування «баланс вірогідностей».

Разом із тим, суд вважає, що саме лише неспростування владним суб`єктом задекларованого, але не підтвердженого документально твердження приватної особи про конкретну обставину фактичної дійсності, не означає реального існування такої обставини.

І хоча спір безумовно підлягає вирішенню у порядку ч. 2 ст. 77 КАС України, однак суд повторює, що реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя - з`ясування об`єктивної істини у справі.

Тому, перевіряючи наведені учасниками спору аргументи приєднаними до справи доказами, суд констатує, що у ході розгляду справи владним суб`єктом подано достатній обсяг доказів відповідності закону оскарженого волевиявлення, а обсяг використаних доказів та обрані мотиви не дозволяють визнати юридично неправильними та фактично необґрунтованими ті підстави, які покладені адміністративним органом в основу оскарженого рішення, адже поведінка поліцейського, котрий цілком усвідомлює значення власних діянь, має бути зразковою в усіх випадках незалежно від дії будь-яких третіх факторів.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тлумачення змісту наведеної норми процесуального закону викладено у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 по справі №826/1647/16 (адміністративне провадження № К/9901/16112/18), де указано, що обов`язковою умовою визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними є доведеність порушення власних прав та охоронюваних законом інтересів приватної особи/заявника.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності за правилами ст. ст. 72-78, 90, 211 КАС України, суд зазначає, що владний суб`єкт у спірних правовідносинах забезпечив дотримання ч. 2 ст. 19 Конституції України і ч. 2 ст. 2 КАС України, позаяк обставини події з`ясував повно та вичерпно, діяння поліцейського кваліфікував правильно, норму закону визначив вірно, зміст приписів цієї норми витлумачив без помилок (перекручень), взяв до уваги усі суттєві поза розумним сумнівом фактори, наслідки вчиненого поліцейським діяння не спотворив, міру юридичної відповідальності обрав без явного та очевидно нерозумного перевищення меж свободи адміністративного розсуду.

Отже, у спірних правовідносинах вчинене владним суб`єктом волевиявлення з приводу реалізації адміністративної функції не спричинило безпідставного настання негативних наслідків для позивача, що є визначеною процесуальним законом підставою для відмови у позові за вимогою про скасування наказу стосовно притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Суд зазначає, що і Дисциплінарна комісія, і керівник патрульної поліції Національної поліції України у даному конкретному випадку повно з`ясували обставини фактичної дійсності і забезпечили неупередженість службового розслідування.

На думку суду, відповідачем доведено правомірність своїх дій та рішень вимогам, встановленим частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Щодо стягнення судового збору, то стаття 139 КАС України, яка регламентує розподіл судових витрат, передбачає можливість стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа лише якщо позов задоволено повністю або частково. Виходячи з того, що в задоволенні позову необхідно відмовити, то підстави для стягнення судових витрат на користь позивача відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 242-246, 250, 257-262, пп. 15.5 п.15 розділу VII Перехідні положення КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції у Львівській області (місцезнаходження: 79007, м. Львів, пл. Генерала Григоренка, 3 ) про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області №1647 «Про застосування дисциплінарного стягнення до працівників ІТТ №5 ГУНП у Львівській області» в частині накладення дисциплінарного стягнення - відмовити.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими ст.ст.293,295 - 297 КАС України. із урахуванням п.п.15.5 п.15 Р.VII Перехідних положень КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Чаплик І.Д.