Справа № 480/3748/22
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2022-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 вересня 2022 року Справа № 480/3748/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гелета С.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Роменського міського голови Стогнія Олега Анатолійовича, Виконавчого комітету Роменської міської ради, Управління соціального захисту населення Роменської міської ради про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді та зобов`язання вчинити дії,-
ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до Роменського міського голови ОСОБА_2 (далі відповідач), Виконавчого комітету Роменської міської ради, Управління соціального захисту населення Роменської міської ради (далі Управління, УПСЗН Роменської міської ради), і просить суд, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, :
- визнати протиправним та скасувати Розпорядження Роменського міського голови Стогнія Олега Анатолійовича №91-ОС від 28.04.2022 «Про звільнення з посади начальника Управління соціального захисту населення Роменської міської ради ОСОБА_1 »;
- визнати протиправним та скасувати Розпорядження Роменського міського голови №115-ОС від 16.05.2022 про внесення змін до розпорядження міського голови від 28.04.2022 №91-ОС «Про звільнення з посади начальника управління соціального захисту населення Роменської міської ради ОСОБА_1 »;
- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Управління соціального захисту населення Роменської міської ради з 17.05.2022;
- зобов`язати Виконавчий комітет Роменської міської ради здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу та моральну шкоду у зв`язку із незаконним звільненням.
- стягнути з Управління соціального захисту населення Роменської міської ради на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату із розрахунку 795,47 грн. за один день вимушеного прогулу по день ухвалення рішення суду;
- допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за один місяць.
Свої вимоги в адміністративному позові обґрунтовано незаконністю процедури звільнення позивача із займаної посади у зв`язку із прийнятим розпорядження про звільнення позивача із займаної посади. Зокрема зазначає, що звільнення позивача відбулося всупереч вимогам п. 8 Положення про Управління соціального захисту населення Роменської міської ради, оскільки не погоджувалося з директором Департаменту соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації. Крім того, відповідачем відповідно до статті 148 КЗпП України був порушений місячний строк притягнення особи до дисциплінарної відповідальності. Під час звільнення відповідачем не зазначено жодної конкретної підстави чи фактів допущених позивачем порушень, зазначено лише загальні статті КЗпП України. За наслідками дій позивача не убачається жодних правових підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності, відсутні докази того, що враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна позивачем шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Крім того, позивача звільнено за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором, враховуючи застосування дисциплінарного стягнення у виді догани 30.03.2022. Разом із тим, розпорядження від 30.03.2022 №60-В/С «Про оголошення догани ОСОБА_1 » позивачем оспорюється в судовому порядку. Згідно акту службового розслідування від 20.04.2022, в ньому зазначено про порушення в діях позивача, що мали місце до 30.03.2022, тобто до оголошення позивачу догани, у зв`язку з чим жодного системного порушення ОСОБА_1 , за яке він вже притягувався до дисциплінарної відповідальності у виді догани вчинено не було. Відсутні докази того, що у позивача наявна систематичність у невиконанні обов`язків ОСОБА_1 , про яку зазначено у розпорядженні від 28.04.2022.
Позивач зазначає, що позбавлення доступу до праці внаслідок його незаконного та безпідставного звільнення, в умовах воєнного стану є недопустимим, що зумовлює вимогу про виплату завданої моральної шкоди. Позивач знаходиться в постійній нервовій та психологічній напрузі, кожного дня його хвилює відчуття матеріальної незабезпеченості і незахищеності. Позивач неодноразово вимушений був звертатися до лікарня та проходити лікування. Таким чином, незаконні дії відповідача спричинили позивачу значних моральних страждань. У відповідності до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Роменський міський голова ОСОБА_2 у відзиві на адміністративний позов просить відмовити в задоволенні вимог, зазначає, що позивача було звільнено у зв`язку із виявленими порушеннями, а тому підстави для задоволення позову відсутні. Зазначає, що позивачем безпідставно зазначається про звільнення позивача із займаної посади через особисту неприязнь, оскільки порушення посадових обов`язків встановлено було під час проведення службових розслідувань. Підставою для прийняття рішення про звільнення позивача і, відповідно, видачі розпорядження міського голови №91-ОС від 28.04.2022 про звільнення та розпорядження міського голови №115-ОС від 16..05.2022, яким було змінено дату звільнення у зв`язку із перебуванням позивача на лікарняному, було систематичне невиконання позивачем без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором. Позивачем при виконанні трудових обов`язків постійно допускалися суттєві порушення, які зазначені у актах службових розслідувань.
Крім того, відповідач стосовно не зазначення у спірних розпорядженнях конкретних підстав звільнення, зазначає, що твердження позивача є безпідставними, оскільки підставами звільнення позивача було зазначено та відображено в спірному розпорядженні, зокрема, акт службового розслідування стосовно начальника управління соціального захисту населення Роменської міської ради ОСОБА_1 від 20.04.2022 у якому в діях позивача встановлено порушення вимог статті 144 Конституції України; частини 2 статті 32 та статті 49 Кодексу законів про працю України, Положення про управління соціального захисту населення Роменської міської ради (нова редакція), затвердженого рішенням Роменської міської ради від 23.06.2021, та вказано розпорядження міського голови від 30.03.2022 №60-В/С «Про оголошення догани ОСОБА_1 », що свідчить про системність невиконання обов`язків позивачем. На час звільнення 16.05.2022 ОСОБА_1 не оскаржив та не було скасовано в установленому порядку розпорядження міського голови від 30.03.2022 №60-В/С «Про оголошення догани ОСОБА_1 ».
Стосовно відсутності погодження щодо звільнення позивача, зазначає, що 26.04.2022 за №03-24/1073 на ім`я директора Департаменту соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації направлявся лист, яким повідомлялося про прийняте рішення щодо звільнення з посади начальника управління соціального захисту населення Роменської міської ради ОСОБА_1 . Окрім того, звертав увагу суду, що відповідно пп. 21 п. 16 Положення про Департамент соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації (нова редакція), затвердженого розпорядженням голови Сумської обласної державної адміністрації 27.06.2019 №371-ОД, директор Департаменту погоджує призначення на посади та звільнення з посади керівників структурних підрозділів соціального захисту населення районних державних адміністрацій згідно з законодавством про державну службу. Чинним законодавством України та Положення про Департамент соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації (нова редакція) не передбачено погодження з директором Департаменту соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації призначення на посаду та звільнення з посади міським головою начальника управління соціального захисту населення Роменської міської ради. Таким чином, як зазначає відповідач, при видачі розпорядження №91-ОС від 28.04.2022 та №115-ОС від 16.05.2022 не порушено жодних вимог чинного законодавства.
Стосовно пропуску строку притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності зазначає, що такий строк не пропущено, враховуючи те, що позивач під час проведення службового розслідування з 21.01.2022 по 20.04.2022 тривалий час перебував у відпустці, на лікарняному, а період проведення службового розслідування не включає час тимчасової втрати працездатності особою, стосовно якої проводиться службове розслідування, час її перебування у відписці або службовому відрядженні чи відсутності з інших причин, час отримання інформації, що стосується предмета службового розслідування, від установ, підприємств, організацій іноземних держав, а також час ознайомлення такої особи з актом службового розслідування.
Виконавчий комітет Роменської міської ради у відзиві проти позовних вимог заперечує, в задоволенні позовних вимог просить відмовити та зазначає, що позивачем не було враховано, що, виходячи з системного аналізу Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи є різними юридичними особами та наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність засвою діяльність відповідно до закону. Позивач жодним чином не обґрунтовує підстави пред`явлення позову до Виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області, а саме якими діями Виконком порушив права та інтереси позивача та на підставі чого Виконком має сплатити на користь позивача судові витрати, понесені на сплату судового збору та витрати на правову допомогу. Виконавчий комітет Роменської міської ради Сумської області не має жодних фінансових зобов`язань перед позивачем, оскільки не вчиняв жодних дій. які б порушували законні права та інтереси позивача. Звертає увагу суду на те, що позивач працював на постійній основі в Управлінні соціального захисту населення Роменської міської ради, яке є самостійним структурним підрозділом Роменської міської ради Сумської області. На підставі вищевикладеного, відповідач зазначає, позивач безпідставно переносить відповідальність на юридичну особу Виконавчий комітет Роменської міської ради, не маючи для цього жодних підстав.
УСЗН Роменської міської ради у відзиві на позов просить відмовити в задоволенні позовних вимог, зазначає, що позивач був посадовою особою Управління. Після звільнення позивача було проведено відповідний розрахунок, Управління діяло відповідно до чинного законодавства. Зазначає, що додаткових виплат до фонду оплати праці не вносилося, а тому відсутні підстави для відшкодування середнього заробітку з Управління.
Від представника позивача надійшла до суду відповідь на відзив, в якій зазначається, що наданий лист про повідомлення директора Департаменту соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації не є доказом погодження, як передбачено відповідним положенням про Управління. Крім того, зазначає, що відповідачем не спростовано твердження про порушення строку проведення службового розслідування. Перебування позивача на лікарняному та у відпустці не обмежувало комісію у проведенні відповідного службового розслідування, позивач не заважав проведенню службового розслідуванню. Зазначає, що виконавчий комітет Роменської міської ради повинен відшкодувати суму судових витрат, а тому до зазначено відповідач заявлені відповідні позовні вимоги. Позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі.
Роменський міський голова ОСОБА_2 у запереченні на відповідь на відзив звертав увагу на те, що відсутній відповідній обов`язок щодо погодження звільнення позивача із займаної посади із директором Департаменту соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації, враховуючи те, що директор Департаменту соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації погоджує звільнення керівників структурних підрозділів соціального захисту населення районних державних адміністрацій. При звільненні позивача не було допущено жодних строків притягнення позивача до відповідальності. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Виконавчий комітет Роменської міської ради у запереченні на відповідь на відзив просив відмовити в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з виконавчого комітету суми судових витрат. Зазначає, що жодних рішень, дій чи бездіяльності щодо позивача не вчиняв.
Провадження у справі відкрито судом за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відмовлено у розгляді справи за правилами загального позовного провадження. Також судом залучено до участі у розгляді справи співвідповідачем - Управління соціального захисту населення Роменської міської ради .
Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд виходить з наступного.
Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні".
Відповідно до пункту 10 частини четвертої статті 42 Закону № 280/97-ВР сільський, селищний, міський голова призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім керівників дошкільних, загальноосвітніх та позашкільних навчальних закладів.
Пунктом 10 частини четвертої статті 42 Закону № 280/97-ВР сільський, селищний, міський голова видає розпорядження у межах своїх повноважень.
Матеріалами справи підтверджується, що розпорядженням міського голови від 19.01.2022 №04-К було призначено в строк з 24.01.2022 по 23.04.2022 службове розслідування відповідно до доповідної записки заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради від 17.01.2022. Розпорядженням міського голови від 19.04.2022 №13-К завершено проведення зазначеного службового розслідування про що складено акт від 01.04.2022.
Розпорядженням міського голови від 21.01.2022 №05-К було призначено в строк з 21.01.2022 по 20.03.2022 службове розслідування відповідно до доповідної записки керуючої справами виконкому. Розпорядженням міського голови від 21.04.2022 №14-К завершено проведення зазначеного службового розслідування про що складено акт від 20.04.2022.
Розпорядженням міського голови від 21.01.2022 №06-К було призначено в строк з 21.01.2022 по 20.03.2022 службове розслідування відповідно до доповідної записки начальника відділу з контролю за правильністю надання державних соціальних допомог, компенсацій, субсидій та пенсій Управління від 14.01.2022 та від 20.01.2022. Розпорядженням міського голови від 07.02.2022 №07-К завершено проведення зазначеного службового розслідування про що складено акт від 02.02.2022. Розпорядженням міського голови від 30.03.2022 №60-В/С «Про оголошення догани ОСОБА_1 » до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді оголошення догани.
Розпорядженням Роменського міського голови №91-ОС від 28.04.2022 (далі розпорядження від 28.04.2022) ОСОБА_1 було звільнено за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором. Підставою для винесення розпорядження від 28.04.2022 відповідачем зазначено п. 3 ст. 40, ст. 147-149 КЗпП України п. 2 ст. 5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», розпорядження міського голови від 30.03.2022 №60-В/С «Про оголошення догани ОСОБА_1 », акт службового розслідування стосовно начальника управління соціального захисту населення Роменської міської ради ОСОБА_1 від 20.04.2022.
Враховуючи зазначене, судом визнається необґрунтованим посилання позивача щодо не зазначення підстав звільнення ОСОБА_1 із займаної посади.
Враховуючи зазначене, звільнення позивача відбулося враховуючи виключно висновки проведеного службового розслідування, які відображені в акті 20.04.2022, затверджені міським головою 21.04.2022. Виявлені під час службового розслідування та відображені в акті від 20.04.2022 порушення стосувалися стосовно правомірності видання позивачем, як начальником Управління соціального захисту населення Роменської міської ради, наказу від 24.12.2021 №68-ОД «Про внесення змін до структури та штатів Управління соціального захисту населення Роменської міської ради» та вчинення інших дій, пов`язаних із зміною структури підпорядкованої установи згідно рішення міської ради від 23.12.2021.
В акті від 20.04.2022 відображено, що за висновками комісії начальником Управління соціального захисту населення Роменської міської ради ОСОБА_1 порушено вимоги статті 144 Конституції України, відповідно до якої органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Засвідчені в акті факти свідчать про перевищення ОСОБА_1 повноважень та недотримання вимог законодавства України, положення про Управління.
Видання наказу від 24.12.2021 №68-ОД «Про внесення змін до структури і штатів управління соціального захисту населення Роменської міської ради», свідчить про внесення зміни до структури штатів управління, чим порушено вимоги пункту 2 Положення про Управління, засновником якого є Роменська міська рада, якій Управління підзвітне та підконтрольне. Управління перебуває у підпорядкуванні виконавчого комітету Роменської міської ради, міського голови, тобто вносити зміни до структури штатів управління може здійснюватися виключно рішеннями Роменської міської ради.
Попередження про скорочення посад та запропонування інших, які підписані начальником Управління ОСОБА_1 , суперечить вимогам підпункту 13 пункту 9 Положення про Управління, відповідно до якого начальник Управління призначає на посаду та звільняє з посади у порядку, передбаченому законодавством про працю працівників управління, які не є посадовими особами органів місцевого самоврядування та не виконують їх повноваження. Призначення на посади та звільнення з посад працівників Управління, які є посадовими особами місцевого самоврядування, проводиться міським головою в порядку, визначеному Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», чинним трудовим законодавством та пункту 12 Положення про Управління, відповідно до якого граничну чисельність та фонд оплати праці працівників управління визначає Роменська міська рада у межах відповідних бюджетних призначень;
Позивачем не дотримано вимог статті 49-2 Кодексу законів про працю України положення, викладені у пунктах 2, 3 наказу начальника від 24.12.2021 № 68-ОД «Про внесення змін до структури і штатів управління соціального захисту населення Роменської міської ради» в частині вивільнення працівників;
Пункт 3 наказу начальника Управління соціального захисту населення Роменської міської ради від 24.12.2021 № 68-ОД «Про внесення змін до структури і штатів управління соціального захисту населення Роменської міської ради» персонально попередити спеціалістів про скорочення їх посад та запропонувати інші посади суперечить вимогам частини 2 статті 32 Кодексу законів про працю України, відповідно до якої не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором;
Наказом начальника від 24.12.2021 № 68-ОД «Про внесення змін до структури і штатів управління соціального захисту населення Роменської міської ради» внесено зміни до структури штатів управління, чим порушено вимоги пункту 2 Положення про Управління,засновником якого є Роменська міська рада, якій Управління підзвітне та підконтрольне, Управління перебуває у підпорядкуванні виконавчого комітету Роменської міської ради, міського голова, тобто вносити зміни до структури штатів Управління може здійснюватися виключно рішеннями Роменської міської ради.
За результатом проведеного службового розслідування комісія рекомендувала міському голові оголосити догану начальнику Управління соціального захисту населення Роменської міської ради за недотримання вимог ст. 144 Конституції України, ч. 2 ст. 32 та ст. 49-2 КЗпП України, Положення про Управління соціального захисту населення Роменської міської ради від 23.06.2021, вказати начальнику Управління соціального захисту населення Роменської міської ради на виявлені комісією порушення, зобов`язати начальника Управління соціального захисту населення Роменської міської ради виконати рекомендації комісії з проведення службового розслідування.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Рішенням Роменської міської ради від 27.10.2021 «Про затвердження структури і штатів Виконавчого комітету, управлінь та відділів Роменської міської ради, їх загальну чисельність» (https://romny-vk.gov.ua/rishennya-miskoi-radi-uk/8-sklikannya/021-dvadcyat-persha-sesiya-romenskoi-mis/pro-zatverdzhennya-strukturi-i-shtativ-v-3/) було затверджено штатну чисельність працівників Управління соціального захисту населення Роменської міської ради в кількості 46,5.

В подальшому рішенням Роменської міської ради від 23.12.2021 «Про внесення змін до структури і штатів Виконавчого комітету, управлінь та відділів Роменської міської ради, їх загальну чисельність» (https://romny-vk.gov.ua/rishennya-miskoi-radi-uk/8-sklikannya/025-dvadcyat-pyata-sesiya-romenskoi-mis/pro-vnesennya-zmin-do-strukturi-i-shtati-8/) було змінено структуру і штати Управління та визначено штатну чисельність Управління в кількості 48,5 (замість 46,5).

Також рішенням Роменської міської ради від 23.12.2021 було внесено зміни у структурі відділів та секторів Управління.

Зокрема, у відділі юридичного, кадрового та господарського забезпечення Управління при незмінній штатній чисельності 4,5 замість структури : «Начальник відділу юрисконсульт, головний спеціаліст, спеціаліст І категорії, прибиральник службових приміщень, прибиральник службових приміщень (0,5)» затверджено нову структуру «Начальник відділу юрисконсульт, головний спеціаліст, головний спеціаліст, прибиральник службових приміщень, прибиральник службових приміщень 0,5». Таким чином замість «Спеціаліста 1 категорії» було введено нову посаду «Головний спеціаліст».

У відділі бухгалтерського обліку та звітності Управління при штатній чисельності 4 особи, було збільшено кількість працівників відділу на 1 особу та введено нову посаду «Заступник начальника відділу».

У відділі прийому громадян з призначення соціальних допомог та компенсацій Управління при штатній чисельності 7 осіб, було збільшено кількість працівників до 8 та введено нову посаду «Заступник начальника відділу», а також замість посади «головний спеціаліст координатор прийому» змінено на посаду «головний спеціаліст».

Також в Управлінні було введено замість «Сектору державних соціальних інспекторів» в кількості 2 особи, а саме головний спеціаліст головний державний соціальний інспектор, головний спеціаліст державний соціальний інспектор, утворено новий сектор «Верифікації» та введено в штатний розпис дві нові посади - головний спеціаліст.

На виконання рішення Роменської міської ради від 23.12.2021 «Про внесення змін до структури і штатів Виконавчого комітету, управлінь та відділів Роменської міської ради, їх загальну чисельність» , яким змінено штатну чисельність та штатний розпис Управління, позивачем було видано наказ від 24.12.2021 №68-ОД «Про внесення змін до структури і штатів управління соціального захисту населення Роменської міської ради» (далі наказ від 24.12.2021 №68-ОД»)

В пункті 1 наказу від 24.12.2021 №68-ОД зазначено про прийняття до відома рішення Роменської міської ради від 23.12.2021. Пунктом 2.1.1 2.1.2 наказу від 24.12.2021 №68-ОД було зазначено про те, що виводиться у відділі юридичного, кадрового та господарського забезпечення посада «Спеціаліст 1 категорії», сектор державних соціальних інспекторів з посадами головний спеціаліст головний державний соціальний інспектор, головний спеціаліст державний соціальний інспектор. Пунктом 2.2.1-2.2.4 наказу від 24.12.2021 №68-ОД було зазначено про те, що вводиться нові посади у відділі юридичного, кадрового та господарського забезпечення, бухгалтерського обліку та звітності, у відділі прийому громадян з призначення соціальних допомог та компенсацій, а також у новому секторі верифікації. Також у пункті 3.1. зазначено про те, що відділ юридичного, кадрового та господарського забезпечення персонально необхідно попередити спеціалістів про скорочення їх посад та запропонувати інші посади.

Суд зазначає, що відповідач обґрунтовує правомірність звільнення позивача із займаної посади тими обставинами, що видання позивачем попередження про скорочення посад та запропонування інших, суперечить вимогам п.п. 13 п. 9 Положення про Управління, відповідно до якого начальник управління призначає на посаду та звільняє з посади у порядку передбаченому законодавством про працю працівників управління, які не є посадовими особами органів місцевого самоврядування та не виконують їх повноваження. Призначення на посади та звільнення з посад працівників управління, які є посадовими особами місцевого самоврядування проводиться міським головою в порядку, визначеному ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування», чинним трудовим законодавством та п. 12 Положення про Управління, відповідно до якого граничну чисельність та фонд оплати праці працівників управління визначає Роменська міська рада у межах відповідних бюджетним призначень.

Разом із тим, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт прийняття та звільнення позивачем як начальником Управління працівників Управління, які не є посадовими особами органів місцевого самоврядування та не виконують їх повноваження, оскільки оформлення та вручення відповідних повідомлень про скорочення посад не є звільненням чи прийняттям на посаду.

Відповідні попередження передбачені нормами ст. 49-2 КЗпП України, і є складовою процедури вивільнення працівників у випадках змін в організації виробництва і праці.

Зокрема, зазначеною нормою передбачено, що одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, повідомляє державну службу зайнятості про заплановане вивільнення працівників. Повідомлення має містити інформацію про заплановане масове вивільнення працівників, визначену частиною другою статті 49-4 цього Кодексу, та проведення консультацій з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником). Повідомлення обов`язково подається виборному органу первинної профспілкової організації (профспілковому представнику). У разі наявності кількох первинних профспілкових організацій повідомлення надсилається спільному представницькому органу, утвореному ними на засадах пропорційного представництва, а за відсутності такого органу - виборному органу первинної профспілкової організації (профспілковому представнику), що об`єднує більшість працівників цього підприємства (установи, організації).

В даному випадку, у зв`язку із прийняттям рішення Роменської міської ради від 23.12.2021, яким було змінено структуру та штатний розпис Управління, позивачем було складено відповідне попередження, отримано згоду у працівників, направлено документи до профспілкового органу. Також була проведена процедура ознайомлення та попереджених працівників управління соціального захисту з новою структурою та організаційною структурою управління, а також із введенням нового штатного розпису.

Відповідач посилається на те, що не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце в іншій структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором.

Разом із тим, в даному випадку, відбулося лише не переведення на іншу роботу, а відбулися зміни в штатному розписі та змінено структуру Управління. Зокрема, відбулося скорочення посади «Спеціаліст 1 категорії» та введено посаду «Головний спеціаліст», яке не може вважатися переведенням на іншу роботу. Крім того, Роменською міською радою були скорочені посади головного спеціаліста - головного державного соціального інспектора сектору державних соціальних інспекторів та головного спеціаліста - державного соціального інспектора сектору державних соціальних інспекторів відділу з контролю за правильністю надання державних соціальних допомог, компенсацій, субсидій та пенсій, та введено інші посади головних спеціалістів в новоутвореному секторі верифікації відділу з контролю за правильністю надання державних соціальних допомог, компенсацій, субсидій та пенсій.

Відповідачем не доведено, що позивач вніс зміни до структури і штатів Управління, оскільки такі зміни внесені виключно рішенням Роменської міської ради від 23.12.2021 та співпадають зі змістом наказу від 24.12.2021 №68-ОД.

Як зазначає позивач, всі заяви від працівників Управління, клопотання та проекти розпоряджень міського голови щодо переведення посадових осіб місцевого самоврядування Управління відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» своєчасно були подані до Виконавчого комітету Роменської міської ради, написані на ім`я міського голови.

Враховуючи зазначене, висновки комісії під час службового розслідування в частині того, що позивачем було внесено зміни до структури штатів Управління, звільнення та призначення на посади працівників Управління, які є посадовими особами органів місцевого самоврядування, оформлення попередження працівників про наступне скорочення посад, відсутність необхідності у працівників отримати згоду на призначення на інші посади, пропонування таким працівникам інших посад, не підтверджено належними та допустимими доказами.

Крім того, суд звертає увагу, що жодних доказів того, що наказ від 24.12.2021 №68-ОД скасовано в установленому порядку матеріалами справи не підтверджуються, відсутні докази того, що зміст наказу від 24.12.2021 №68-ОД порушує права чи інтереси осіб, відсутні докази того, що такий наказ має тяжкі та негативні наслідки для будь-яких осіб після його прийняття.

Стосовно процедури звільнення, судом враховується, що відповідачем всупереч вимогам п. 8 Положення про управління соціального захисту населення Роменської міської ради (нова редакція), затвердженого рішенням 15 сесії Роменської міської ради від 23.06.2021, звільнення ОСОБА_1 з посади начальника управління соціального захисту населення Роменської міської ради не погоджувалося з директором Департаменту соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації.

Відповідно до вказаного Положення (п. 8) Управління очолює начальник, який призначається на посаду та звільняється з посади міським головою згідно з законодавством про службу в органах місцевого самоврядування за погодженням з директором Департаменту соціального захисту населення Сумської ОДА в установленому законодавством порядку.

Позивачем надано до матеріалів справи відповідь на адвокатський запит від 09.05.2022 №09/05-22-аз в інтересах ОСОБА_1 , який було направлено Директору Департаменту соціального захисту населення Сумської ОДА, відповідно до якого зазначено, що звільнення з посади начальника УСЗН РМР ОСОБА_1 не погоджувалося з Департаментом соціального захисту населення Сумської ОДА. Листів щодо надання погодження звільнення ОСОБА_1 до Департаменту не надходило.

Відповідачем у відзиві на позов не заперечувалося, що на час звільнення позивача із займаної посади, відсутнє було відповідне погодження Департаменту соціального захисту населення Сумської ОДА.

Стосовно посилання відповідача на відсутність такого обов`язку в частині погодження, суд зазначає наступне. В даному випадку, відповідачем не було дотримано процедури притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, оскільки передбачено, що необхідною умовою, яка визначена Роменською міською радою, є погодження такого звільнення з Департаментом соціального захисту населення Сумської ОДА, передбачено нормами Положення про Управління, до якого жодних змін Роменською міською радою внесено не було. Зміст Положення на час звільнення позивача із займаної посади Роменською міською радою не було змінено, є чинним.

У зв`язку із чим у суду відсутні підстави для визнання виконаним обов`язку відповідача щодо погодження рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, як то передбачено нормами Положення про Управління та визначено Роменською міською радою.

Про дану обставину було відомо відповідачу, оскільки вже після звільнення до Департаменту соціального захисту населення Сумської ОДА було направлено відповідну копію наказу про звільненні начальника Управління соціального захисту населення Роменської міської ради, що підтверджується матеріалами справи.

Разом із тим, доказів того, що на день винесення спірного розпорядження отримано відповідне погодження матеріали справи не містять, відповідачем надано не було, погодження на звільнення позивача відсутнє. При цьому відповідачем в будь-якому випадку, повинно бути дотримано відповідну процедуру, а притягнення особи до дисциплінарної відповідальності повинно відбуватися у відповідно до чинного законодавства, дотримання якого є обов`язком для відповідача.

Разом із тим, не є підставою для задоволення позовних вимог обґрунтування та посилання позивача щодо протиправності звільнення позивача із займаної посади у зв`язку із тим, що порушені строки притягнення до відповідальності, позивач не заважав роботі комісії, враховуючи те, що матеріалами справи підтверджується, що позивач тривалий час знаходився на лікарняному, у відпустках, а тому строки притягнення до відповідальності відповідачем не пропущені.

Крім того, посилання позивача на винесення спірних розпоряджень у зв`язку із перевищенням повноважень, також не є підставою для задоволення позовних вимог, оскільки таке право, в т.ч. і проводити службові розслідування та притягувати позивача до дисциплінарної відповідальності, в т.ч. і застосовувати догани, є правом відповідача. В разі незгоди позивача із застосованими заходами дисциплінарного провадження, позивач має право звернення до суду в установленому порядку.

Стосовно посилання позивача на те, що у відповідача було відсутній факт системного невиконання посадових обов`язків, суд також визнає необґрунтованим, оскільки в даному випадку, під час винесення спірного розпорядження позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за інше порушення. Факт судового оскарження такого розпорядження позивачем також не є підставою для відсутності системності за наявності чинного та не скасованого станом на 28.04.2022 розпорядження про оголошення догани позивачу.

Таким чином з огляду на викладене, суд дійшов висновку, що висновки відповідача про застосування до позивача застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення не може бути визнано судом, як рішення суб`єкта владних повноважень, що прийнято у відповідності до вимог ст. 2 КАС України, зокрема, прийнято обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно, розсудливо, пропорційно, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), , а тому позовні вимоги в частині скасування розпорядження Роменського міського голови №91-ОС від 28.04.2022 «Про звільнення з посади начальника Управління соціального захисту населення Роменської міської ради ОСОБА_1 »; №115-ОС від 16.05.2022 про внесення змін до розпорядження міського голови від 28.04.2022 №91-ОС «Про звільнення з посади начальника управління соціального захисту населення Роменської міської ради ОСОБА_1 » вважається судом правомірними, такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Відповідно до ч. 6 вказаної статті при винесенні рішення про оформлення трудових відносин з працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу, у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про нарахування та виплату такому працівникові заробітної плати у розмірі не нижче середньої заробітної плати за відповідним видом економічної діяльності у регіоні у відповідному періоді без урахування фактично виплаченої заробітної плати, про нарахування та сплату відповідно до законодавства податку на доходи фізичних осіб та суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за встановлений період роботи.

Як встановлено судом, з наступного робочого дня з дня звільнення 17.05.2022 по день винесення рішення суду тривалість вимушеного прогулу позивача склала 96 робочих днів. Згідно довідки Управління соціального захисту населення Роменської міської ради від 03.05.2022 №1160/04 про доходи позивача розмір середньомісячної заробітної плати позивача складає 16704,80 грн., середньоденної заробітної плати позивача становить 795,47 грн. Таким чином розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу складає 76365,12грн., тому саме така сума підлягає стягненню з Управління соціального захисту населення Роменської міської ради на користь позивача.

Відповідно до п.2-3 ч.1 ст.371 КАС України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне допустити негайне виконання даного рішення суду в частині присудження виплати заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 16704,80 грн. та в частині поновлення позивача на посаді, із якої незаконно було звільнено.

Стосовно стягнення на користь позивача суми моральної шкоди в розмірі 10000грн. з Управління соціального захисту населення Роменської міської ради, суд зазначає наступне.

Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною першою статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Приписами статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49).

Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п. 52).

Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (п. 56).

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. При цьому, в силу статті 1173 ЦК України шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача, а протиправність його дій та рішень презюмується - обов`язок доказування їх правомірності покладається на відповідача (частина друга статті 77 КАС України) (п. 57).

У справі, що розглядається, суд зазначає, що позивачем не доведено, в чому безпосередньо полягає завдана йому моральна шкода, та з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

У контексті зазначеного суд вважає за необхідне звернути увагу на приписи статті 9 КАС України, якою визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відтак, ураховуючи положення статей 72- 74, 77- 78 КАС України, суд зазначає, що у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди.

Доказами, які дозволять суду встановити наявність моральної шкоди, її характер та обсяг, в даному випадку можуть бути, зокрема, довідки з медичних установ, виписки з історії хвороби, чеки за оплату медичної допомоги та придбання ліків, тощо.

Будь-яких допустимих та належних доказів того, що протиправна бездіяльність відповідача вплинула на стан здоров`я позивача та зумовила фізичні, душевні, психічні страждання останнього, позивачем не надано. А самого лише посилання на наявність моральних страждань та причинний зв`язок із оскаржуваними розпорядженнями відповідача недостатньо для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди.

Надана позивачем медична документація, а саме загальна інформація про видані позивачем листки непрацездатності та виписка про звернення до лікаря, посвідчує лише стан його здоров`я. Жодних даних про наявність причинного зв`язку між наявним станом здоров`я та негативними емоціями внаслідок незаконного звільнення у цій медичній документації не наведено.

У своєму позові позивач вказує на факт протиправної поведінки відповідача щодо порушення його трудових прав незаконним звільненням, а відтак і причинного зв`язку з виникненням у нього моральних страждань.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000грн. з Управління соціального захисту населення, разом із тим, жодних обґрунтувань того, що саме Управлінням соціального захисту населення Роменської міської ради допущено було протиправні дії відносно позивача матеріали справи не містять, позивачем не обґрунтовано.

Проте, позивачем не доведено, в чому безпосередньо полягає завдана йому моральна шкода Управлінням соціального захисту населення Роменської міської ради, та з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Суд зазначає, що сам по собі факт протиправної поведінки відповідача не свідчить про завдання позивачу моральної шкоди іншою юридичною особою.

Отже, зважаючи на те, що позивачем не надано належних доказів, що підтверджують заподіяння йому сильних душевних страждань, шкоди здоров`ю, чи інших втрат немайнового характеру, з яких суд, при обрахуванні розміру компенсації, міг би встановити характер та обсяг моральних страждань і матеріальні витрати, понесені позивачем, та не доведено причинно-наслідковий зв`язок з предметом позову, відсутні підстави для задоволення позову в цій частині.

Такий висновок суду відповідає позиції Верховного Суду, викладеній, зокрема, у постановах від 21 лютого 2020 року у справі № 363/3520/16-а, від 21 лютого 2020 року у справі №628/3028/16-а та від 15 квітня 2020 року у справі №815/63/18.

Стосовно клопотання позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 10000 грн., суд зазначає наступне.

За приписами статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч. 3 ст. 132 КАС України).

Частинами 1, 2 ст. 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат.

Так, згідно з ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Водночас частинами 4, 5 ст. 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу надано наступні докази, а саме: договір №1 від 08.06.2022, укладений із адвокатським об`єднанням «Веріта Груп», ордер про надання правничої допомоги адвокатом Молібог Ю.М. від 27.06.2022, квитанція про оплату 28.06.2022 на суму 10000 грн.

Суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина перша статті 72 КАС України).

За правилами оцінки доказів, встановлених статтею 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На позивача як учасника справи з метою розподілу судових витрат процесуальним законом покладено обов`язок підтвердити належними доказами розмір витрат на правничу допомогу, в тому числі й надати детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В даному випадку, ні позивачем, ні представником позивача не надано до матеріалів справи акт прийому-здачі виконаних робіт (наданих послуг). Разом із тим, в договорі, укладеному 08.06.2022, між позивачем та адвокатським об`єднанням «Веріта Груп» встановлено в п. 4.2 договору розмір гонорару адвокатського об`єднання в розмірі 10000 грн.

Разом із тим, такі послуги взагалі не можуть бути визнані судом як безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, позаяк розмір таких витрат має бути не лише доведений та документально обґрунтований, а й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

З урахуванням досліджених судом доказів щодо витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи те, що справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику осіб, критерії необхідності та доцільності понесених витрат, обсяг наданих послуг (складання позовної заяви та одного адвокатського запиту), обсяг і складність складених процесуальних документів представником позивача, значення справи для позивача, а також враховуючи часткове задоволення позовних вимог по суті спору, суд дійшов висновку про можливість відшкодувати витрати на правничу допомогу в загальному розмірі 8000,00 грн. з виконавчого комітету Роменської міської ради. Судом враховується, що згідно Регламенту виконавчого комітету Роменської міської ради (https://romny-vk.gov.ua/reglament-roboti-vikonkomu/) здійснює правове, кадрове, організаційне, матеріально-технічне, інформаційно-аналітичне, методичне та інше забезпечення діяльності виконкому, систематичну перевірку виконання нормативно-правових актів вищих органів влади, розпоряджень і доручень голови облдержадміністрації, рішень міської ради, виконавчого комітету міської ради, розпоряджень міського голови здійснює апарат виконкому. Враховуючи те, що спірні розпорядження були прийняті Роменським міським головою, то саме виконавчий комітет Роменською міської ради повинен відшкодувати суму судових витрат позивачу.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Роменського міського голови Стогнія Олега Анатолійовича, Виконавчого комітету Роменської міської ради, Управління соціального захисту населення Роменської міської ради про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Розпорядження Роменського міського голови №91-ОС від 28.04.2022 «Про звільнення з посади начальника Управління соціального захисту населення Роменської міської ради ОСОБА_1 »; №115-ОС від 16.05.2022 про внесення змін до розпорядження міського голови від 28.04.2022 №91-ОС «Про звільнення з посади начальника управління соціального захисту населення Роменської міської ради ОСОБА_1 ».

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Управління соціального захисту населення Роменської міської ради з 17.05.2022.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Роменської міської ради (м.Ромни, б-р Шевченка,8,і.к.03198095) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,і.к. НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 76365,12 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Роменської міської ради (м.Ромни, б-р Шевченка,2,і.к. 04057988) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,і.к. НОМЕР_1 ) суму витрат на правничу допомоги в розмірі 8000 грн.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Управління соціального захисту населення Роменської міської ради та стягнення з Управління соціального захисту населення Роменської міської ради суми середнього заробітку за один місяць в сумі 16704,80 грн. звернути до негайного виконання.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Гелета