Справа № 420/5847/19
Суддя: Кравченко М.М.
Дата ухвалення: 2022-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5847/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Кравченка М.М.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Міністерства внутрішніх справ України в особі Одеського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльність та стягнення 54782,14 грн., -

СУТЬ СПОРУ:

Міністерство внутрішніх справ України в особі Одеського державного університету внутрішніх справ звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просило: визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_1 з відшкодування витрат за навчання після звільнення з органів внутрішніх справ протягом трирічного терміну перебування на службі після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України; стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Комінтернівським РВ ГУМВС України в Одеській області 22.09.2007, іпн НОМЕР_2 , на користь держави в особі центрального органу виконавчої влади - Міністерства внутрішніх справ України в особі Одеського державного університету внутрішніх справ (р/р 0570, Держказначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, ) витрати пов`язані з його утриманням у Одеському державному університеті внутрішніх справ в сумі 54782,14 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне. У 2008 році ОСОБА_1 була зарахована курсантом Одеського державного університету внутрішніх справ, поставлена на всі види продовольчого та речового забезпечення з виплатою грошового утримання відповідно до наказу № 139 о/с від 18.08.2008 року. Відповідач закінчила Університет, отримав диплом фахівця, та був відряджений для подальшого проходження служби до ГУМВС України в Одеській області згідно наказу університету № 64 о/с від 23.06.2012. Наказом начальника ГУМВС України в Одеській області від 25.06.2012 № 283 о/с Відповідач призначена на посаду оперуповноваженим карного розшуку Фонтанського селищного відділення міліції Комінтернівського РВ ГУМВС України в Одеській області. Однак, вже згідно наказу ГУМВС України в Одеській області № 670 о/с від 20.12.2012 Відповідача було звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 «Ж» (за власним бажанням) з посади. У зв`язку із тим, що Відповідач протягом значного проміжку часу - з моменту звільнення з 25.12.2012 по дату звернення університету з цією позовною заявою до суду, добровільно не відшкодував витрати, понесені університетом на його навчання в добровільному порядку, тому позивач звернувся до суду з цим позовом. Загальна сума коштів, витрачених на навчання ОСОБА_1 за період з 15.08.2008 до 23.06.2012 складає 54782,14 грн.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11.11.2019 року позовну заяву Міністерства внутрішніх справ України в особі Одеського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльність та стягнення 54782,14 грн. було прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що в договорі відсутні підстави для відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця у Одеському державному університеті внутрішніх справ. У договорі взагалі відсутня така підстава відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця як звільнення особи зі служби протягом перших трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС України. Під час укладення Договору про підготовку фахівця, стаття 18 Закону України «Про міліцію» (діючого до 02.07.2015 року) не містила вимог щодо обов`язку відшкодування будь-яких витрат на навчання. Відповідні зміни внесли до Закону лише 02.06.2011 року. ОСОБА_1 закінчила навчання в Одеському державному університеті внутрішніх справ, отримавши базову вищу освіту та не відмовилась від подальшого проходження служби (25 червня 2012 року прибувши до ГУМВС України в Одеській області була призначена на посаду оперуповноваженого карного розшуку Фонтанського селищного відділення міліції Комінтернівського РВ ГУМВС України в Одеській області) (підпункт 3.2 пункт 3 Договору), підстав стягнення фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі немає. Сума витрат за навчання в Одеському державному університеті внутрішніх справ розмірі 54781,14 грн. є необґрунтованою. Сума визначена в розрахунку складена з урахуванням факту, що відповідач як курсант цілодобово проживала в казармі, постійно харчувалась в їдальні, отримувала грошове забезпечення та речове майно. Протягом 2008-2011 року відповідач проживала у квартирах: АДРЕСА_1 (разом з батьками) та АДРЕСА_2 (разом з бабусею). А з весни 2011 року до закінчення навчання мешкала з колишнім чоловіком ОСОБА_2 в сімейному гуртожитку ОНУ ім. І.І. Мечнікова на АДРЕСА_3 . Оскільки відповідач не мешкала в казармі, та у зв`язку з тим, що курсантська їдальня на той час була забезпечена належним чином лише тільки для чоловіків-курсантів, які проживають в казармі, її та інших курсанток попросили написати рапорт про відмову від «безкоштовного» харчування в їдальні. Тому, з 2008 по 2010 рік забезпеченням продуктами харчуванням займались мої батьки та бабуся, з 2010 по 2012 рік з колишнім чоловіком самостійно забезпечували себе харчуванням. Пред`явлені вимоги щодо зобов`язання відшкодувати витрати університету за комунальні послуги у сумі 13532,45 грн. за проживання у гуртожитку, а також витрати на харчування у сумі 20604, 67 грн. є необґрунтовані. На першому курсі відповідачу запропонували форму, але забагато більшу за розміром і ростом, тому вона відмовилась від неї. У зв`язку з вищезазначеним, протягом 4 років навчання батьки замовляли і шили форму в ательє. Стосовно атестату № 213 на предмет речового майна від 19.06.2012 року, виданого після закінчення ОДУВС, із перелічених там речей відповідач нічого не отримувала. Відповідач стверджує, що вона в казармі не проживала, в їдальні не харчувалась, речовим майном належним чином не забезпечувалась. Університет забезпечував тільки грошовим утриманням (стипендією), тому витрати вказані в розрахунку не відповідають дійсності та фактично не витрачались. Університет не виконував свої обов`язки, що визначені підпунктом 2.1.3 Договору від 22.09.2008 року на предмет повного «забезпечення» ОСОБА_1 харчуванням та речовим майном протягом 4 років.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 03.12.2019 року було зупинено провадження у справі.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 22.09.2022 року було поновлено провадження у справі.

Згідно з ч.3 ст.194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно з ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

З урахуванням зазначеного, суд вирішив розглянути вказану справу в письмовому провадженні.

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

22.09.2008 року між Замовником - Головним управлінням МВС України в Одеські області, Виконавцем - Одеським державним університетом внутрішніх справ та Особою - ОСОБА_1 було укладено договір про підготовку фахівця в Одеському державному університеті внутрішніх справ. Предметом даного договору була підготовка за державним замовленням на денній формі навчання фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр» за напрямом підготовки «Право».

Пунктами 2.3.5-2.3.6 договору від 22.09.2008 року передбачено, що особа зобов`язується після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов`язків за посадою, на яку призначена Замовником, та відпрацювати не менше трьох років, а у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.

Підставами для відшкодування фактичних витрат на підготовку відповідно до пунктів 3.1-3.2 договору від 22.09.2008 року є: дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України через небажання продовжувати навчання або порушення дисципліни; відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання.

Порядок відшкодування особою фактичних витрат на підготовку, визначений пунктами 4.1-4.4 договору від 22.09.2008 року, передбачає що відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з, крім іншого: грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв; у разі дострокового розірвання договору здійснюється розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення згідно з нормами утримання на день, який зазначено в наказі про відрахування з навчального закладу та звільнення з органів внутрішніх справ; така сума відшкодованих витрат зараховується до державного бюджету і використовується у порядку визначеному чинним законодавством; у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати стягнення їх суми здійснюється в судовому порядку.

Згідно пункту 6.1 договору від 22.09.2008 року сторони несуть відповідальність за повне виконання взятих на себе зобов`язань за цим договором.

ОСОБА_1 закінчила навчання в Одеському державному університеті внутрішніх справ, отримала диплом та була відряджена для подальшого проходження служби до Головного управління МВС України в Одеські області згідно наказу № 64 о/с від 23.06.2012 року, де була призначена на посаду оперуповноваженого сектора карного розшуку Комінтернівського районного відділу Головного управління МВС України в Одеській області, а в подальшому була призначена на посаду слідчого слідчого відділення Комінтернівського районного відділу Головного управління МВС України в Одеській області.

Наказом Головного управління МВС України в Одеській області № 670 о/с від 20.12.2012 року лейтенанта міліції ОСОБА_1 , слідчого слідчого відділення Комінтернівського районного відділу Головного управління МВС України в Одеській області, було звільнено 25.12.2012 року за власним бажанням у відповідності до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

З матеріалів справи вбачається, що про звільнення ОСОБА_1 Одеському державному університеті внутрішніх справ стало відомо 02.09.2015 року після надходження витягу з наказу про звільнення та відповідних матеріалів від Головного управління МВС України в Одеській області.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про загальну структуру і чисельність Міністерства внутрішніх справ України» навчальні заклади включено до загальної структури МВС, отже Одеський державний університет внутрішніх справ є структурним підрозділом МВС, таким чином Одеський державний університет внутрішніх справ діє у складі МВС та підпорядковується йому, а тому, як розпорядник бюджетних коштів згідно норм бюджетного законодавства, для виконання своїх обов`язків за договором від 22.09.2008 року здійснював фактичні витрати бюджетних коштів з утримання відповідача, що підтверджується довідкою-розрахунком від 10.11.2015 року № 350, а саме: грошове забезпечення - 14513,77 грн.; нарахування на заробітну плату - 4363,50 грн.; речове забезпечення - 1767,75 грн.; харчування - 20604,67 грн.; комунальні послуги - 13532,45 грн.; всього в сумі - 54782,14 грн.

Згідно положень ст.9 Закону України «Про міліцію» на курсантів, слухачів, ад`юнктів, інших атестованих працівників, у тому числі й викладацького складу навчальних закладів МВС, поширюються права і обов`язки, гарантії правового і соціального захисту та відповідальність працівників міліції.

Відповідно до ч.4 ст.18 Закону України «Про міліцію» підготовка фахівців у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України за державним замовленням здійснюється на підставі договору про навчання, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням, управлінням МВС в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві або Севастополі чи на транспорті та особою, яка навчається. Типову форму договору затверджує МВС за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Згідно з ч.6 ст.18 Закону України «Про міліцію» курсанти вищих навчальних закладів МВС у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують МВС витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 313 від 01.03.2007 року, визначав механізм відшкодування особами, які навчалися за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС, витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах, у разі: дострокового розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість; відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення навчального закладу; звільнення осіб начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни. Відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Такі витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою, а у разі коли особа є неповнолітньою, установлення правових відносин здійснюється відповідно до вимог Цивільного кодексу України. Розрахунок фактичних витрат здійснюється відповідно до норм утримання у вищому навчальному закладі. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Сума відшкодованих витрат зараховується до спеціального фонду державного бюджету і використовується у порядку, визначеному законодавством.

Відповідач зазначає, що під час укладення договору про підготовку фахівця стаття 18 Закону України «Про міліцію» не містила вимог щодо обов`язку відшкодування будь-яких витрат на навчання, а відповідні зміни внесли лише 02.06.2011 року.

Законом України № 3455-VI від 02.06.2011 року статтю 18 Закону України «Про міліцію» було доповнено наступним змістом: підготовка фахівців у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України за державним замовленням здійснюється на підставі договору про навчання, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням, управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві або Севастополі чи на транспорті та особою, яка навчається. Типову форму договору затверджує Міністерство внутрішніх справ України за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки. Установлення правових відносин між курсантами вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України, яким не виповнилося 18 років, і державою здійснюється відповідно до вимог Цивільного кодексу України. Курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Суд встановив, що до п.1 Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 313 від 01.03.2007 року, були внесені зміни постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.2012 року № 66 та доповнено пп.3, а саме: звільнення осіб начальницького складу органів внутрішніх справ зі служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідальність або за порушення дисципліни.

Разом з цим, п.1 Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 313 від 01.03.2007 року, який діяв на час укладення договору 22.09.2008 року, визначав механізм відшкодування особами, навчання яких за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС прирівнюється до проходження військової служби, витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах, у разі: 1) дострокового розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС у зв`язку з небажанням особи продовжувати навчання або порушенням нею дисципліни; 2) відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання.

Тотожні підстави відшкодування фактичних витрат на підготовку також були передбачені пунктів 3.1-3.2 договору від 22.09.2008 року.

З урахуванням зазначеного, оскільки ОСОБА_1 було звільнено за власним бажанням, тому вона фактично вважається такою, що відмовилась від проходження служби на посадах органів внутрішніх справ протягом трьох років після закінчення навчання, що підпадає під пункти 3.2 договору від 22.09.2008 року, а отже повинна відшкодувати фактичні витрати на утримання за період навчання в Одеському державному університеті внутрішніх справ.

При цьому, посилання відповідача, що в договорі відсутні підстави для відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця у Одеському державному університеті внутрішніх справ, суд вважає необґрунтованими та безпідставними, що здійснені з невірним тлумаченням норм законодавства.

Відповідно до положень ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до положень ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 року № 426 «Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації», а саме пунктом 2 зобов`язано профільним міністерствам (в даному випадку - МВС України) визначати вартість норм харчування за результатами проведених згідно із законодавством закупівель у межах бюджетних асигнувань. В примітках до цих норм, за нормою № 1 - загальновійськовою, за рахунок держави харчуванням забезпечуються, крім того, і курсанти вищих навчальних закладів МВС, які не мають офіцерських звань.

На виконання зазначеної норми Міністерством внутрішніх справ України за узгодженням із Міністерством економіки України 08.05.2008 року було затверджено Добову вартість норм харчування військовослужбовців Збройних Сил, осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та норм годування штатних тварин військових частин, закладів, установ і організацій Збройних Сил з 1 травня 2008 року, які діяли протягом 2008 - 2015 рр.

На підставі вказаних нормативних актів й було сформовано довідку-розрахунок витрат на продовольче забезпечення курсанта Одеського державного університету внутрішніх справ ОСОБА_1 за період з 15.08.2008 року по 23.06.2012 року у розмірі 20604,67 грн.

Посилання відповідача, що курсантська їдальня була забезпечена належним чином лише тільки для чоловіків-курсантів, які проживають в казармі, а з 2008 по 2012 рік забезпеченням продуктами харчуванням займались батьки, бабуся та колишній чоловік, як на підставу безпідставності відшкодування витрат на харчування у сумі 20604,67 грн., суд вважає необґрунтованими та безпідставними, не підтверджені належними та допустимим доказами.

Також, протягом періоду навчання з 15.08.2008 року по 23.06.2012 року фактичні витрати за комунальні послуги - теплопостачання, водопостачання та водовідведення, а також електроенергію, співробітниками університету були розраховані за кількістю робочих днів по фактичному перебуванню курсанта в межах університету, що підтверджується наданим розрахунком на суму 13532,45 грн.

За таких обставин, посилання відповідача, що вона не мешкала в гуртожитку (казармі), не харчувалася в їдальні університету і комунальними послугами не користувалася, як на підставу безпідставності відшкодування витрат за комунальні послуги у сумі 13532,45 грн., суд вважає необґрунтованими та безпідставними, не підтверджені належними та допустимим доказами.

Крім того, під час розгляду справи відповідач не надала до суду жодного належного та допустимого доказу, що вона не забезпечувалася речовим майном протягом навчання в Одеському державному університеті внутрішніх справ, яке зазначене в атестаті № 213 на предмет речового майна від 19.06.2012 року.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 була ознайомлена з довідкою про суми коштів, які МВС України затратило на її навчання в Одеському державному університеті внутрішніх справ у сумі 54782,14 грн.

Одеський державний університет внутрішніх справ листом від 25.09.2019 року повідомляв ОСОБА_1 про необхідність добровільного відшкодування витрат за навчання у сумі 54782,14 грн.

ОСОБА_1 в спростування підстав позову зазначає, що Одеський державний університет внутрішніх справ не виконував свої обов`язки, що визначені підпунктом 2.1.3 Договору від 22.09.2008 року на предмет повного забезпечення, харчуванням та речовим майном протягом 4 років.

Суд встановив, що батько ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звертався до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним договір про підготовку фахівця в Одеському державному університеті внутрішніх справ від 22.09.2008 року, укладений з неповнолітньою ОСОБА_1 . В обґрунтування позову він посилався на те, що при укладанні договору не було додержано вимог встановлених цивільним законодавством України. Зокрема, даний договір має бути визнаний недійсним у зв`язку з недодержанням при укладенні угоди вимог ч.1 та ч.2 ст.203 ЦК України, оскільки він є таким, що суперечить Кодексу та іншим актам законодавства, а також інтересам держави і суспільству, його моральним засадам; та був укладений особою, яка не мала необхідний обсяг цивільної дієздатності (оскільки доньці при укладенні даного договору було всього 17 років, то необхідно було отримати згоду батьків (усиновлювачів, піклувальників) на підписання такої угоди). Крім того, посилався на те, що сам Договір не виконувався відповідачем з дня його заключення, оскільки відповідно до п.2.1.3 Договору виконавець зобов`язується забезпечити особу харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами МВС України. Оскільки його донька в казармі не проживала, їй було відказано в наданні безкоштовного харчування в столовій, що змусило її подати рапорт про відмову від харчування в столовій. Форму, яку їй видали на першому курсі була великого розміру, що змусило шити їй нову.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03.02.2020 року у справі № 522/19879/18 в задоволенні позову ОСОБА_3 до Одеського державного університету внутрішніх справ про визнання договору недійсним було відмовлено.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03.02.2020 року у справі № 522/19879/18 набрало законної сили на підставі постанови Одеського апеляційного суду від 15.03.2021 року.

Постановою Верховного Суду від 03.11.2021 року у справі № 522/19879/18 касаційну скаргу ОСОБА_3 було залишено без задоволення, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03.02.2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 15.03.2021 року залишено без змін.

Згідно з ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За таких обставин, посилання відповідача, як на підставу для відмови в задоволенні позову, що позивач не виконував свої обов`язки, що були визначені договором від 22.09.2008 року, є безпідставними.

Станом на час розгляду справи відомостей про добровільне відшкодування витрат пов`язаних з утриманням ОСОБА_1 в Одеському державному університеті внутрішніх справ в сумі 54782,14 грн. до суду не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За таких обставин, ОСОБА_1 допустила бездіяльність з добровільного відшкодування витрат за навчання після звільнення з органів внутрішніх справ протягом трирічного терміну перебування на службі після закінчення вищого навчальною закладу Міністерства внутрішніх справ України.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі центрального органу виконавчої влади - Міністерства внутрішніх справ України в особі Одеського державного університету внутрішніх справ витрати пов`язані з утриманням в Одеському державному університеті внутрішніх справ в сумі 54782,14 грн.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно положень ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Згідно з ч.2 ст.139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки суд по справі свідків не залучав та не призначав проведення експертиз, тому судові витрати не стягуються.

Керуючись Конституцією України, ст.ст.2, 77, 90, 139, 242-246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Міністерства внутрішніх справ України в особі Одеського державного університету внутрішніх справ (вул. Успенська, 1, м. Одеса, 65014, ідентифікаційний код 08571570) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , паспорт серії НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльність та стягнення 54782,14 грн. - задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_1 з відшкодування витрат за навчання після звільнення з органів внутрішніх справ протягом трирічного терміну перебування на службі після закінчення вищого навчальною закладу Міністерства внутрішніх справ України.

3. Стягнути з ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_3 ) на користь держави в особі центрального органу виконавчої влади - Міністерства внутрішніх справ України в особі Одеського державного університету внутрішніх справ () витрати пов`язані з утриманням в Одеському державному університеті внутрішніх справ в сумі 54782,14 грн.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя М.М. Кравченко