Справа № 480/1681/22
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2022-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 вересня 2022 р. Справа № 480/1681/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Шевченко І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом Військової академії (м. Одеса) до ОСОБА_1 про стягнення витрат на утримання,-
В С Т А Н О В И В:
Військова академія (м. Одеса) (далі - позивач, Військова академія (м. Одеса), Військова академія) звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі - відповідач, ОСОБА_1 ) про стягнення з відповідача на користь військової академії (м. Одеса) витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі у розмірі 374 976грн. 79коп..
Позовні вимоги вмотивовані тим, що згідно наказів начальника Військової академії (м. Одеса) від 17.07.2019 року № 414 та від 28.08.2019 року № 182 відповідача зараховано курсантом на 1-ий курс навчання до Військової академії та зараховано на всі види забезпечення за курсантськими нормами, а згідно наказу начальника Військової академії від 23.12.2021 року №81- РС відраховано з числа курсантів у зв`язку з розірванням контракту через небажання продовжувати навчання.
При цьому, Законом України "Про військовий обов`язок та військову службу" передбачено обов`язок громадян, відрахованих з військових навчальних закладів через небажання продовжувати навчання, відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі. Пунктами 3, 4 Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням тощо.
Так, з огляду на вказане та на те, що згідно довідки-розрахунку загальний розмір витрат, пов`язаних з утриманням відповідача у Військовій академії становить 374 976грн. 79коп., які на момент звернення до суду відповідачем не відшкодовані, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Ухвалою суду від 24.06.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Також, ухвалою суду про витребування доказів від 24.06.2022 в Управління Державної міграційної служби України в Сумській області було витребувано інформацію щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача ОСОБА_2 (а.с.38), на яку Управлінням Державної міграційної служби України в Сумській області повідомлено, що ОСОБА_1 був знятий з реєстрації за адресою в м. Ромни, у зв`язку з вибуттям до м.Южне Одеської області (а.с.47).
У зв`язку з вказаним та з метою визначення підсудності, суд ухвалою суду від 15.07.2022 витребував у Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області інформацію щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача ОСОБА_1 (а.с.51), а ухвалою суду від 01.09.2022 такі докази витребувано у Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області повторно у зв`язку з ненаданням (а.с.58).
Так, на виконання вимог вказаних ухвал суду від 15.07.2022 та від 01.09.2022 Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області повідомлено суд, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документований ID-карткою № НОМЕР_1 від 09.06.2021 Роздільнянським РВ в Одеській області без реєстрації по м. Одесі та Одеській області (а.с.60).
Відтак з огляду на те, що зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача у цій справі невідоме, суд ухвалою суду від 14.09.2022 перейшов до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, судове засідання призначено на 27.09.2022, ухвалено здійснити повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи у порядку ч.7 ст.171, ч.ч.1,2 ст.130 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом виклику у судове засідання через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України (а.с.62).
Так, оголошення про повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи №4801681/22 було розміщено на офіційному вебпорталі судової влади України (а.с.64-65).
Однак відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву не подав, заяв про відкладення розгляду справи від відповідача до суду не надходило.
Представник позивача надіслав до суду клопотання, в якому просив розгляд справи 27.09.2022 здійснювати за відсутності представника військової академії (м. Одеса) та заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с.68-69).
Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Таким чином, враховуючи наведені обставини, фіксування судового засідання по справі не здійснюється.
Дослідивши наявні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що на підставі наказу начальника військової академії (м. Одеса) від 17.07.2019 №414 відповідача зараховано курсантом на 1-ий курс навчання до військової академії та на підставі наказу начальника військової академії від 17.07.2019 №64-РС призначено на посаду курсанта (а.с.6-7).
Наказом начальника військової академії (м. Одеса) від 28.08.2019 №182 відповідача, призначеного на посаду курсанта першого курсу навчання, з 28.08.2019 зараховано на всі види забезпечення за курсантськими нормами (а.с.8).
Між Міністерством оборони України в особі начальника військової академії генерал-майором ОСОБА_3 та курсантом ОСОБА_1 було укладено контракт на час навчання до присвоєння військового звання «лейтенант» (а.с.12-13), згідно п.1 якого відповідач взяв на себе зобов`язання, серед інших, відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), для проходження військової служби на посадах офіцерського складу в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти у випадках, визначених частиною десятою ст.25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Однак у подальшому, ОСОБА_1 звернувся до командування військової академії з рапортом про його відрахування з числа курсантів військової академії у зв`язку з розірванням контракту зі сторони військовослужбовця через небажання продовжувати навчання. Також у рапорті вказав, що про порядок відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищих навчальних закладах попереджений (а.с.15).
Наказом начальника військової академії від 23.12.2021 №81- РС (по особовому складу), згідно рапорту старшого солдата ОСОБА_1 , а також протоколу засідання Вченої ради (а.с.11), позивача відраховано з числа курсантів у зв`язку з розірванням контракту (а.с.9), а з 23.12.2021 згідно наказу від 23.12.2021 №272 (по стройовій частині) знятий зі всіх видів забезпечення (а.с.10).
При цьому, 23.12.2021 ОСОБА_1 було повідомлено про зобов`язання відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням в навчальному закладі, за весь період навчання, про що свідчить підпис відповідача на довідці-розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 у військовій академії (м. Одеса) від 23.12.2021 (а.с.14).
Згідно вказаної довідки-розрахунку від 23.12.2021 фактичні витрати, пов`язані з утриманням курсанта ОСОБА_1 у військовій академії (м. Одеса) складають 374976,79грн. (а.с.14).
Надаючи правову оцінку відносинам, що склались у даному випадку між сторонами, суд виходить з наступного.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі - Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу").
Відповідно до ч. 1, 2, 4, 5 ст. 25 вказаного Закону підготовка громадян України для проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу проводиться у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти. У них здійснюється навчання курсантів, слухачів, студентів, ад`юнктів і докторантів.
Підготовка громадян України, прийнятих на військову службу за контрактом, може здійснюватися у вищих військових навчальних закладах, навчальних частинах (центрах), військових частинах шляхом навчання на спеціальних курсах підготовки. Порядок та умови направлення, проходження військової служби громадянами України під час такої підготовки визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Порядок проведення підготовки громадян України для проходження військової служби на посадах осіб рядового, сержантського і старшинського та офіцерського складу встановлюється Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, спільно з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.
Громадяни України, які в установленому порядку зараховані до вищих військових навчальних закладів або військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти для здобуття певних освітніх рівнів і не мають звань офіцерського складу, вважаються курсантами, а ті, що мають такі звання, - слухачами.
З громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону. Контракт про проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського або офіцерського складу після закінчення навчання укладається між громадянином та державою, від імені якої виступає уповноважений орган військового управління Збройних Сил України або іншого військового формування, для потреб якого він проходить підготовку, на строк, передбачений абзацами третім і шостим частини другої статті 23 цього Закону.
Згідно з ч. 10 ст. 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 та підпунктів "д", "е", "є", "ж", "з" пункту 2 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964 затверджено Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах вищої освіти (далі - Порядок № 964).
Згідно з п. 1 цей Порядок визначає механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти (далі - заклади вищої освіти) відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 та підпунктів "д", "е", "є", "ж", "з" пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладі вищої освіти.
Відповідно до п. п. 3, 7 Порядку № 964 відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.
У разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.
Як встановлено судом, відповідач під час підписання контракту був обізнаний про необхідність відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходив військову службу (навчання) у разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання (а.с.12-13).
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач повідомив 23.12.2021 ОСОБА_1 про зобов`язання відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням курсанта у військовій академії (м. Одеса) у розмірі 374976,79грн., що підтверджується підписом відповідача на довідці-розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 у військовій академії (м. Одеса) від 23.12.2021 (а.с.14).
Однак, суму боргу у розмірі 374976,79грн. відповідачем сплачено не було. Станом на час звернення до суду з позовом належна до стягнення сума складає 374976,79грн.
Відтак, відповідач, будучи обізнаним під час підписання контракту про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту, на даний час зазначену вище суму коштів не відшкодував, доказів на спростування зазначеного не надано.
Відповідно до частини 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Станом на час розгляду справи, відповідач не надав доказів про відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі, у розмірі 374976,79грн., у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що позивачем доведена правомірність та обґрунтованість вимог про стягнення з відповідача сум витрат, пов`язаних з його утриманням у навчальному закладі, натомість відповідачем не було надано суду жодного доказу щодо спростування позиції позивача, викладеної в заявленому позові, та доказів добровільної сплати зазначеної суми витрат на момент розгляду справи.
Суд також зазначає, що відповідно до ч.2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Враховуючи вищевикладене, підстави для стягнення судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової академії (м. Одеса) витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі у розмірі 374 976 (триста сімдесят чотири тисячі дев`ятсот сімдесят шість) грн. 79 (сімдесят дев`ять) коп.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 27.09.2022.

Суддя І.Г. Шевченко