Справа № 460/15410/22
Суддя: О.Р. Гресько
Дата ухвалення: 2022-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 вересня 2022 року м. Рівне №460/15410/22

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді О.Р. Греська, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

доГоловного управління Національної поліції в Рівненській області
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) до Головного управління Національної поліції в Рівненській області (далі по тексту відповідач) про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати поліцейському позивачу доплати за несення ним служби у нічний час за період з 18 січня 2016 року по 07 січня 2021 року;

зобов`язання відповідача здійснити, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджених наказ МВС України від 06.04.2016 № 260 позивачу, нарахування та доплати за службу у нічний час за період з 18 січня 2016 року по 07 січня 2021 року;

визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу надбавки (надбавок) до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень у період часу з 07 листопада 2015 року по 31 травня 2016 року та з 31 липня 2017 року по 06 травня 2020 року в розмірі 10 відсотків до посадового окладу, а також, у періоди з 06 травня по 31 червня 2020 року та з 01 березня по 31 червня 2021 року в розмірі 15 відсотків до посадового окладу;

зобов`язання відповідача здійснити, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджених наказ МВС України від 06.04.2016 № 260, нарахування та виплатити позивачу надбавки до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень у період часу з 07 листопада 2015 року по 31 травня 2016 року та з 31 липня 2017 року по 06 травня 2020 року в розмірі 10 відсотків до посадового окладу, а також, у періоди з 06 травня по 31 червня 2020 року та з 01 березня по 31 червня 2021 року в розмірі 15 відсотків до посадового окладу;

визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації його грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017;

зобов`язання відповідача здійснити, відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" нарахування та виплату позивачу індексації його грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017;

визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненадання у 2021 році матеріальної допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань позивачу у розмірах місячного грошового забезпечення;

зобов`язання відповідача здійснити, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджених наказ МВС України від 06.04.2016 № 260, нарахування та виплати позивачу матеріальної допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік у розмірах місячного грошового забезпечення;

визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненадання відповідного часу для відпочинку (у порядку компенсації) позивачу, який виконував службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні в загальній кількості 56 днів;

зобов`язання відповідача здійснити, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджених наказ МВС України від 06.04.2016 № 260, нарахування та виплату позивачу грошової компенсації за роботу у вихідні, святкові та неробочі дні в загальній кількості 56 днів;

зобов`язання відповідача провести компенсацію несвоєчасно виплаченого позивачу грошового забезпечення (заробітної плати) та безпідставно стягненого з позивача грошового забезпечення (заробітної плати) шляхом помісячного нарахування індексації несвоєчасно виплаченого грошового забезпечення (заробітної плати) та безпідставно стягненого з позивача грошового забезпечення (заробітної плати), відповідно до вимог Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" з моменту порушення права і до остаточного розрахунку.

За змістом позовної заяви та відповіді на відзив позивач зазначає, що у період 2016-2021 років ГУНП в Рівненській області за несення служби в нічний час нарахування та виплати йому доплати не здійснювало. Позивач зазначає, що мав допуск та доступ до державної таємниці за формою "три" із 03.07.2014 по 06.05.2020 та за формою "два" із 06.05.2020 по час звернення до суду. Проте, в періоди часу з 07.11.2015 по 31.05.2016 та з 31.07.2017 по 06.05.2020 позивачу надбавка до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень (АТ) в розмірі 10 відсотків до посадового окладу, та з 06 травня по 31 червня 2020 року та з 01 березня по 31 червня 2021 - в розмірі 15 відсотків, не нараховувалась та не виплачувалась. Також позивач зазначає, що йому стало відомо про те, що відповідач протиправно не проводило нарахування та виплати позивачу індексації грошового утримання (заробітної плати) за період часу з 07.11.2015 по 31.10.2017. Таким чином, період за який мала бути нарахована і виплачена індексація грошового забезпечення (заробітної плати) становить з 07.11.2015 і по 31.10.2017. Стосовно надання матеріальної допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань позивач упродовж 2021 року неодноразово звертався до відповідача. Однак, відповідач протиправно матеріальну допомогу для оздоровлення та матеріальну допомоги для вирішення соціально-побутових питань позивачу не надав. Також позивач зазначає, що ним за 2016-2021 роки у вихідні, святкові та неробочі дні відпрацьовано 56 днів. Проте, за 2016-2021 роки відповідачем за виконання службових обов`язків (роботи) позивачем у вихідні, святкові та неробочі дні відповідного часу для відпочинку (у порядку компенсації) протиправно не надано. Позивач зазначає, що така бездіяльність відповідача є протиправною, а його порушене право на оплату праці має бути поновлене. На підставі викладеного відповідач просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, у встановлений судом строк подав відзив на позов. На обґрунтування заперечення зазначає, що за загальним правилом, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі. За нормами спеціального законодавства грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення. Позивач звернувся до суду в травні 2022 року, а тому питання що стосуються виплат до травня 2019 року є незаконними, необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Відповідач зазначає, що нарахування та виплату доплати за службу в нічний час позивачу відображено в архівних відомостях згідно з якими є місяці, де відбулось нарахування та виплати, а є місяці коли таке нарахування не відбулось, у зв`язку із тим, що до фінансового підрозділу не надходило довідок обліку несення служби в нічний час. Тому, твердження позивача про те, що відповідач протиправно не здійснило нарахування та виплату за роботу в нічний час не відповідає дійсності та не підлягає задоволенню у зв`язку із вищенаведеним. Також відповідач зазначає, що згідно із листом відділу режиму та технічного захисту інформації від 24.05.2022 №33/13/01-2022, ОСОБА_1 04.11.2021 скасовано допуск до державної таємниці по формі 2 (два). Крім того, доступ до державної таємниці було припинено раніше, так як згідно законодавства доступ припиняється за шість місяців до моменту скасування допуску. Згідно із архівними відомостями позивачу було нараховано та виплачено дану надбавку, проте не за всі вказані місяці так, як для нарахування даної надбавки має бути наказ керівника ГУНП в Рівненській області на підставі мотивованого рапорту, який погоджений з режимно-секретним підрозділом. Тому така надбавка виплачувалась позивачу виключно за ті місяці коли надходили рапорти.

Відповідач вказує, що порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України, у зв`язку із чим постановою від 17.07.2003 №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення. Постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 №782 внесено зміни до пункту 2 вищезазначеного Порядку та доповнено абзац 5 після слова «військовослужбовці» словом «поліцейських». Індексація грошового забезпечення поліцейських проводиться після набрання чинності вказаної постанови, тобто з листопада 2017року. Таким чином, відповідач не повинен був проводити індексацію грошового забезпечення позивача за період з 07.11.2015 по 31.10.2017, оскільки у той час дана процедура для поліцейських не була передбачена чинним законодавством України. Також відповідач зазначає, що згідно із підпунктом 3 пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» керівникам органів, закладів та установ НПУ в межах затверджених для них асигнувань на грошове забезпечення надано право надавати поліцейським один раз на рік матеріальну допомогу для оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань. Тобто, дані надбавки є не обов`язковими виплатами, а правом керівництва для нарахування, яке залежить від декількох чинників, а саме: наявність вмотивованого та належно оформленого рапорту працівника із погодженням (візою) керівника; наявність бюджетних асигнувань. Оформлених належним чином рапортів ОСОБА_1 у 2021 році, щодо виплати матеріальної допомоги не надходило, тому така виплата у 2021 році не здійснювалась. У 2016,2017,2018,2019,2020 роках такі надбавки позивачу були нараховані на виплачені, тому що від останнього надійшли рапорти, що були належно оформлені та із погодженням керівника. Відповідач зазначає, що підстав для проведення нарахувань позивачу за службу у вихідні, святкові та неробочі дні немає. На підставі викладеного відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою суду від 16.05.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі; розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проходив службу на різних посадах в УМВС України в Рівненській області, з 07.11.2015 служив у Національній поліції.

З 30.04.2020 по 10.03.2021 працював на посаді начальника Гощанського відділення поліції Острозького відділу поліції ГУНП в Рівненській області.

З 10.03.2021 позивач проходив службу на посаді дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів відділу превенції Рівненського районного управління поліції ГУНП.

На виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 18.05.2021 у справі №460/1297/21 ОСОБА_1 з 10.03.2021 було поновлено на посаді начальника Гощанського відділення поліції Острозького відділу поліції ГУНП в Рівненській області.

Наказом Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 28.08.2021 №156 о/с, відповідно до частини першої статті 77 Закону України Про Національну поліцію від 02.07.2015 №580-VІІ звільнено зі служби в поліції за пунктом (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служб, підполковника поліції ОСОБА_1 начальника Гощанського відділення поліції Острозького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області, 28.08.2021.

Відповідно до вказаного наказу позивачу підлягає до виплати компенсація за 15 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2021 рік та за 18 календарних діб щорічної чергової оплачуваної відпустки пропорційно відпрацьованого часу в 2021 році.

Позивач вважає, що під час проходження ним служби відповідачем не в повному обсязі здійснювалося нарахування та виплата йому грошового забезпечення, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Вирішуючи адміністративний спір по суті, суд зазначає наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України Про Національну поліцію від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон №580-VIII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частин першої та другої статті 94 Закону № 580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції від 11.11.2015 № 988 встановлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Підпунктом 3 пункту 5 цієї Постанови визначено обов`язок виплачувати доплату за службу в нічний час - у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

Відповідно до статті 94 Закону України Про Національну поліцію, постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції (далі Постанова №988), з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, Міністерством внутрішніх справ України видано наказ №260 від 06.04.2016, яким затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок № 260).

Згідно з пунктом 3 Розділу І вказаного Порядку грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 11 Розділу І Порядку № 260 визначено, що грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення. Виплата одноразових додаткових видів грошового забезпечення здійснюється, якщо звернення про їх отримання надійшли до закінчення трьох років з дня виникнення права на їх отримання.

Відповідно до пункту 11 Розділу II Порядку № 260, поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні. Службою в нічний час вважається виконання поліцейськими службових обов`язків у період з 22.00 до 06.00.

Поліцейським, які несуть службу в нічний час, надається перерва для відпочинку та харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва для відпочинку і харчування не включається в службовий час.

Поліцейським добового наряду під час чергування почергово надаються перерви для вживання їжі та короткочасного відпочинку. Загальна тривалість такої перерви становить 4 години (2 години вдень і 2 години вночі) та не включається в службовий час.

Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.

Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цих Порядку та умов.

Поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.

Як видно із наведених норм права, розрахунок доплати за службу в нічний час здійснюється наступним чином: місячний посадовий оклад поділити на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні помножити на кількість годин служби в нічний час помножити на 35 відсотків (відсотковий розмір доплати за службу в нічний час).

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 фактично залучався до служби у нічний час. Зокрема, відповідно до наданих позивачем Книг нарядів, у яких відображено розстановки особового складу та рапортів, позивач був залучений до служби у нічний час (тобто з 22 год до 06 год):

- 18 днів у 2016 році (144 години): 18 та 28 січня 2016 року; 15 та 28 лютого 2016 року; 10 та 29 березня 2016 року; 16 та 29 квітня 2016 року; 15 та 20 травня 2016 року; 22 та 28 червня 2016 року; 11 липня 2016 року; 02 та 13 серпня 2016 року; 29 жовтня 2016 року; 02 листопада 2016 року та 22 грудня 2016 року;

- 20 днів у 2017 році (160 годин): 04, 08 та 31 січня 2017 року; 12 лютого 2017 року; 06 та 24 березня 2017 року: 02 та 18 квітня 2017 року; 06, 22 та 28 травня 2017 року; 07, 22 та 27 червня 2017 року; 30 липня 2017 року; 18 та 27 листопада 2017 року; 03, 11 та 19 грудня 2017 року;

- 14 днів у 2018 році (112 годин): 10, 21 та 25 березня 2018 року; 05, 07 та 18 квітня 2018 року; 29 червня 2018 року; 05 та 15 липня 2018 року; 05 серпня 2018 року; 30 вересня 2018 року; 15 та 26 жовтня 2018 року та 25 листопада 2018 року;

- 8 днів у 2019 році (64 години): 12 квітня 2019 року; 05 травня 2019 року; 04 та 20 червня 2019 року; 04 липня 2019 року; 29 вересня 2019 року; 11 та 28 жовтня 2019 року.

- 25 днів у 2020 році (200 годин): 28 січня 2020 року, 28 та 29 березня 2020 року; 18, 19 та 26 квітня 2020 року; 09, 10, 11, 30 та 31 травня 2020 року; 27 червня 2020 року; 04 липня 2020 року; 01, 13 та 24 серпня 2020 року; 13 та 26 вересня 2020 року; 04, 17 та 24 жовтня 2020 року; 14 листопада 2020 року; 06, 25 та 31 грудня 2020 року;

- 2 дні у 2021 році (16 годин): 06 та 07 січня 2021 року.

Загальні кількість годин служби позивача у нічний час протягом періоду за 2016-2021 роки становить 696 годин.

Згідно з архівними відомостями наданими як позивачем так і відповідачем, наявні місяці в яких ОСОБА_1 нараховувалася та виплачувалася доплата за службу в нічний час.

Як зазначає відповідач у відзиві нарахування та виплату доплати за службу в нічний час позивачу відображено в архівних відомостях згідно з якими є місяці, де відбулось нарахування та виплати, а є місяці коли таке нарахування не відбулось, у зв`язку із тим, що до фінансового підрозділу не надходило довідок обліку несення служби в нічний час.

Однак суд зазначає, що не подання уповноваженими особами відповідача до фінансового підрозділу довідок обліку несення позивачем служби в нічний час не може слугувати підставою для не нарахування та невиплати йому відповідної доплати, на яку він має право в силу вимог чинного законодавства.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно не здійснював позивачеві доплату за службу в нічний час, чим допустив протиправну бездіяльність. Відтак, для належного способу захисту прав позивача необхідно визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Рівненській області щодо невиплати позивачеві грошового забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час та зобов`язати нарахувати та виплатити грошове забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 18.01.2016 по 07.01.2021, з урахуванням виплачених сум.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу надбавки (надбавок) до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень та зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплатити позивачу надбавки до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень у період часу з 07 листопада 2015 року по 31 травня 2016 року та з 31 липня 2017 року по 06 травня 2020 року в розмірі 10 відсотків до посадового окладу, а також, у періоди з 06 травня по 31 червня 2020 року та з 01 березня по 31 червня 2021 року в розмірі 15 відсотків до посадового окладу, суд зазначає наступне.

Суспільні відносини, пов`язані з віднесенням інформації до державної таємниці, засекречуванням, розсекречуванням її матеріальних носіїв та охороною державної таємниці з метою захисту національної безпеки України регулює Закон України "Про державну таємницю" від 21.01.1994 №3855-XII (далі - Закон №3855-XII).

Частина шоста статті 22 Закону №3855-XII визначає, що надання допуску передбачає: визначення необхідності роботи громадянина із секретною інформацією; перевірку громадянина у зв`язку з допуском до державної таємниці; взяття громадянином на себе письмового зобов`язання щодо збереження державної таємниці, яка буде йому довірена; одержання у письмовій формі згоди громадянина на передбачені законом обмеження прав у зв`язку з його допуском до державної таємниці; ознайомлення громадянина з мірою відповідальності за порушення законодавства про державну таємницю.

Згідно статті 30 Закону №3855-ХІІ, у разі коли за умовами своєї професійної діяльності громадянин постійно працює з відомостями, що становлять державну таємницю, йому повинна надаватися відповідна компенсація за роботу в умовах режимних обмежень, види, розміри та порядок надання якої встановлюються Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог вказаної норми Кабінет Міністрів України постановою від 15.06.1994 №414 затвердив Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці (далі - Положення).

У пункті 1 Положення (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) зазначено, що воно визначає види, розміри і порядок надання компенсації працівникам органів законодавчої, виконавчої та судової влади, органів прокуратури, інших органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, які за умовами своєї професійної діяльності постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю (далі - особи, які працюють в умовах режимних обмежень).

Згідно з пунктом 2 Положення особам, які працюють в умовах режимних обмежень, установлюється надбавка до посадових окладів (тарифних ставок) залежно від ступеня секретності інформації: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "особливої важливості", - 20 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "цілком таємно", - 15 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "таємно", - 10 відсотків.

Пунктами 5 та 6 Положення передбачено, що такими, що постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю, вважаються особи, які за своїми функціональними обов`язками або на час виконання робіт згідно з укладеними договорами займаються розробленням, виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв державної таємниці, приймають рішення з цих питань або здійснюють постійний контроль за станом захисту державної таємниці.

Персональний склад осіб, які працюють в умовах режимних обмежень, та розмір надбавки визначаються керівником відповідного органу законодавчої, виконавчої та судової влади, органу прокуратури, інших органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, де працюють ці особи.

Надбавка до посадових окладів (тарифних ставок) виплачується лише за наявності дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, наданого відповідно до законодавства про державну таємницю.

Умови, за яких державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації можуть отримати дозвіл на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, встановлено у статті 20 Закону №3855-ХІІ.

Аналізуючи вказані норми, суд дійшов висновку про те, що необхідною умовою отримання компенсації у зв`язку з виконанням робіт, які передбачають доступ до державної таємниці, є наявність в особи допуску до державної таємниці (на підставі якого надається доступ до державної таємниці), а також виконання робіт/завдань та/або посадових обов`язків, які вимагають доступу до державної таємниці чи з огляду на поставлені завдання передбачають виникнення необхідності у такому доступі.

Відповідно до статті 94 Закону №580-VІІ поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Як вже зазначалося судом пунктом 3 розділу І Порядку №260 встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Підставою для виплати грошового забезпечення є наказ керівника (начальника) органу, закладу, установи Національної поліції (далі - орган поліції) про призначення на посаду поліцейського відповідно до номенклатури посад, наказ ректора ЗВО про зарахування на навчання або наказ про зарахування в розпорядження відповідного органу поліції та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат (пункт 6 розділу І Порядку №260).

Пунктом 7 розділу ІІ Порядку №260 поліцейським, які проходять службу в умовах режимних обмежень, крім поліцейських, які займають посади в режимно-секретних органах, та за своїми функціональними обов`язками постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю (займаються розробленням, виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв секретної інформації, приймають рішення з цих питань або здійснюють постійний контроль за станом охорони державної таємниці (далі - поліцейські, які проходять службу в умовах режимних обмежень, крім поліцейських, які займають посади в режимно-секретних органах,)), установлюється надбавка до посадових окладів залежно від ступеня секретності інформації: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "особливої важливості", - 20 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "цілком таємно", - 15 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "таємно", - 10 відсотків.

Установлення поліцейським надбавки за службу в умовах режимних обмежень здійснюється наказом керівника органу (міжрегіонального органу) поліції на підставі мотивованих рапортів заступників керівника органу - керівникам структурних або відокремлених підрозділів органу поліції, керівників структурних або відокремлених підрозділів органу поліції - іншим поліцейським, погоджених з режимно-секретним органом, за умови надання допуску таким поліцейським та доступу до державної таємниці та постійної роботи з відомостями, що становлять державну таємницю.

Так, відповідно до Порядку №260 зазначена надбавка до посадових окладів установлюється тільки тим поліцейським, які постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю - тобто займаються розробленням, виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв секретної інформації, приймають рішення з цих питань або здійснюють постійний контроль за станом охорони державної таємниці в умовах режимних обмежень.

Як встановлено з листа від 05.10.2022 №11/115Аз на адвокатський запит, Гудовсек С.В. має доступ до державної таємниці за формою два із 06.05.2020, а також мав доступ до державної таємниці за формою три з 08.04.2005 по 14.10.2011 та з 03.07.2014 по 06.05.2020. Доступ до державної таємниці за формою два станом на момент надання відповіді є дійсним. Відповідно до чинного законодавства скасування раніше наданого допуску здійснюється протягом п`яти робочих днів після закінчення шести місяців з дня припинення доступу до секретної інформації (доступ припинено 20.04.2021).

Відповідач у відзиві зазначає, що встановлення поліцейським надбавки за службу в умовах режимних обмежень здійснюється наказом керівника органу поліції на підставі мотивованих рапортів керівників структурних або відокремлених підрозділів органу поліції, погоджених з режимно-секретним підрозділом цього органу, за умови надання йому допуску та доступу до державної таємниці та постійної роботи з відомостями, що становлять державну таємницю, що прямо зазначено в абзаці 1 пункту 7 Розділу II Порядку № 260.

Також у відзиві відповідач вказує, що позивачу у спірний період виплачувалася надбавка за службу в умовах режимних обмежень у місяці, в яких надходили відповідні накази керівника ГУНП в Рівненській області на підставі мотивованого рапорту, який погоджений з режимно-секретним підрозділом.

Вказані обстави також підтверджуються наданими позивачем та відповідачем архівними відомостями про виплачене позивачу грошове забезпечення.

Суд зазначає, що надання права доступу до роботи з інформацією, яка має ступінь секретності цілком таємно та таємно, ще не свідчить про здійснення позивачем функціональних обов`язків та завдань, при виконанні яких позивач постійно працює із інформацією, яка має ступінь секретності цілком таємно та таємно.

У зв`язку з тим, що надбавка позивачу за службу в умовах режимних обмежень наказами керівника органу поліції на підставі мотивованих рапортів керівників структурних або відокремлених підрозділів органу поліції, погоджених з режимно-секретним підрозділом цього органу - не встановлювалася, отже і виплата не проводилася.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 07.08.2019 у справі №820/5122/17, яка відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, враховується при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Суд наголошує, що наявність допуску та допуску до державної таємниці не є автоматичною підставою для встановлення надбавки за службу в умовах режимних обмежень, бо такими підставами є постійна робота з відомостями, що становлять державну таємницю і відповідний мотивований рапорт керівника відокремленого підрозділу органу поліції.

Таким чином, оскільки до відповідача не надходив мотивований рапорт, погоджений з режимно-секретним органом, який відповідно до вимог законодавства є підставою для видачі наказу про встановлення надбавки за роботу в умовах режимних обмежень, у відповідача були відсутні підстави для підготовки наказу про встановлення позивачу надбавки за службу в умовах режимних обмежень та виплати такої надбавки.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

При вирішенні розгляді даної справи суд також враховує правову позицію висловлену Верховним Судом у постановах від 16.07.2020 по справі № 2140/1763/18, від 27.05.2020 по справі № 806/2056/18.

Щодо вимог, які стосуються не проведення індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 07.11.2015 по 31.10.2017 включно, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 4 частини десятої статті 62 Закону № 580-VIII поліцейський своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 94 Закону № 580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Згідно з пунктом1 Постанови №988 грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Частиною 5 статті 94 Закону № 580-VIII передбачено, що грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Так, правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» (тут і надалі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з абзацом 2 статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Частиною 6 статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

При цьому, відповідно до визначення, яке міститься в абзаці 3 статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частин 2, 6 статті 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Згідно із статтею 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (тут - і надалі в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок № 1078).

Відповідно до пункту 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 №491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці 2 цього пункту.

Відповідно до абзацу 5 пункту 2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Згідно з абзацами 1, 2, 5, 6 пункту 4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.

Частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Отже, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Крім того, на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації, при цьому базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру.

Пунктом 2 Порядку №1078 передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 №782 внесено зміни до вказаного пункту Порядку №1078, шляхом доповнення абз. 5 після слова «військовослужбовців» словом «поліцейських».

Суд вважає необґрунтованими покликання відповідача у відзиві на позовну заяву на правомірність своїх дій щодо не проведення індексації грошового забезпечення до 18.10.2017, так як Порядок №1078 не передбачав проведення індексації саме поліцейським, оскільки індексація грошового забезпечення прямо передбачена положеннями Закону України Про Національну поліцію та Закону України Про індексацію грошових доходів населення.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у відповідності постановах Верховного Суду від 16.07.2020 у справі № 2140/1763/18; від 21.01.2021 у справі №160/35/20.

Крім того, пункт 2 Порядку №1078 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначав, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру.

Таким чином, вказана правова норма не передбачала вичерпного переліку осіб, грошове забезпечення яких підлягає індексації, оскільки такий перелік визначено законом, а не підзаконним нормативно-правовим актом.

Як встановив суд, за період перебування позивача на посаді, останньому було нараховано та виплачено грошове забезпечення.

Індексація грошового забезпечення за спірний період, а саме - з 07.11.2015 по 31.10.2017 у відомостях про грошове забезпечення позивача відсутня.

Таким чином, з метою ефективного способу захисту прав позивача суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу індексації грошового забезпечення у спірному періоді та зобов`язати нарахувати таку і виплатити її.

Щодо вимог позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненадання у 2021 році матеріальної допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань позивачу у розмірах місячного грошового забезпечення та зобов`язання нарахувати та виплатити вказані допомоги, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 13 Розділу II Порядку №260 поліцейським у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, один раз на рік може надаватись матеріальна допомога для оздоровлення, розмір якої повинен бути не менше їх посадового окладу та не більше місячного грошового забезпечення, та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, розмір якої не повинен перевищувати їх місячного грошового забезпечення.

Для визначення максимального розміру матеріальної допомоги для оздоровлення або матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань застосовується місячний розмір грошового забезпечення, нарахованого поліцейському за місяць, що передує місяцю, у якому приймається рішення про таку виплату, з розрахунку посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер) та премії.

Виплата поліцейським матеріальної допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань здійснюється на підставі їх рапортів у розмірі, визначеному керівником органу поліції.

У разі переведення поліцейського з іншого органу, установи, закладу до визначення максимального розміру грошового забезпечення враховуються дані грошового забезпечення, зазначені в грошовому атестаті, виданому за попереднім місцем служби.

Виплата матеріальної допомоги для оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань Голові Національної поліції України та його заступникам здійснюється в розмірі, визначеному в дозволі Міністра внутрішніх справ України, а керівникам органів (у тому числі міжрегіональних) поліції - у розмірі, визначеному в рішенні Голови Національної поліції України.

З відзиву відповідача та листа управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 26.05.2022 №440/29/01-2022 встановлено, що до управління оформлені належним чином рапорти ОСОБА_1 щодо виплати матеріальної допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік не надходили.

Позивач в позовній заяві зазначає, що впродовж 2021 році неодноразово звертався до відповідача для виплати матеріальної допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань. Однак, доказів звернення до відповідача з відповідними рапортами позивачем не надано, а судом не встановлено.

Разом з тим, суд звертає увагу, що з урахуванням пункту 13 Розділу II Порядку №260 у 2021 році виплата матеріальної допомоги на оздоровлення є правом (а не обов`язком) роботодавця, яке поставлено у залежність від наявності відповідних асигнувань, доведених центральним органом управління поліції на зазначені цілі або за рахунок економії коштів.

Відтак, позовні вимоги позивача про встановлення, нарахування і виплату відповідачем матеріальної допомоги на оздоровлення і матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік є безпідставними та до задоволення не підлягають.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненадання відповідного часу для відпочинку (у порядку компенсації) позивачу, який виконував службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні в загальній кількості 56 днів та зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу грошової компенсації за роботу у вихідні, святкові та неробочі дні в загальній кількості 56 днів

Як зазначалося судом вище, згідно з пунктом 3 Розділу І Порядку №260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 20 Розділу І Порядку №260 за виконання службових обов`язків понад установлений службовий час, у вихідні, святкові та неробочі дні грошове забезпечення поліцейським додатково не виплачується.

Поліцейським, які виконували службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні, крім поліцейських, які працюють у змінному режимі, відповідний час для відпочинку (у порядку компенсації) надається протягом двох наступних місяців.

За приписами пункту 11 Розділу ІІ Порядку №260 поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні.

Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.

Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цих Порядку та умов.

Поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.

Зі змісту зазначених правових приписів слідує, що за несення служби в нічний час виплачується доплата у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. При цьому, облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до Порядку №260. Водночас, за виконання поліцейським службових обов`язків понад установлений службовий час, у вихідні, святкові та неробочі дні грошове забезпечення поліцейським додатково не виплачується. Виконання службових обов`язків у вихідні, святкові та неробочі дні компенсується наданням відповідного часу для відпочинку протягом двох наступних місяців.

Отже, підстави для нарахування грошового забезпечення (грошової компенсації) за виконання службових обов`язків понад установлений службовий час, у вихідні, святкові та неробочі дні відсутні.

Суд вважає безпідставними посилання позивача на статтю 73 КЗпП України, оскільки норми Кодексу законів про працю України на спірні правовідносини не розповсюджуються, адже питання оплати праці врегульоване спеціальними нормами, які не передбачають компенсації за виконання військових обов`язків понад встановлений службовий час.

В теорії права існує принцип пріоритету спеціального закону перед загальним.

На думку суду відмова від цього принципу призвела б до того, що правова система держави повністю зводилася б до норм загальних і лише до таких спеціальних, які ці загальні норми можуть лише деталізувати. За таких умов, наведене позбавить законодавця можливості досить повно відображати в прийнятих нормах специфіку окремих різновидів регульованих відносин.

Підсумовуючи викладене, в даній справі норми Кодексу законів про працю України могли б бути застосовані, як субсидіарні, в разі не врегулювання спірного питання спеціальними нормами.

Отже, служба понад установлений службовий час, у дні відпочинку, святкові, вихідні та неробочі дні грошове забезпечення поліцейським додатково не виплачується, а компенсується днями відпочинку. З огляду на наведене, у відповідача не було підстав для нарахування та виплати позивачу грошової компенсації за невикористані дні відпочинку за виконання ним службових обов`язків у вихідні, неробочі та святкові дні.

Позовна вимога про зобов`язання відповідача провести компенсацію несвоєчасно виплаченого позивачу грошового забезпечення (заробітної плати) та безпідставно стягненого з позивача грошового забезпечення (заробітної плати) шляхом помісячного нарахування індексації несвоєчасно виплаченого грошового забезпечення (заробітної плати) та безпідставно стягненого з позивача грошового забезпечення (заробітної плати), відповідно до вимог Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" з моменту порушення права і до остаточного розрахунку є необґрунтованою та до задоволення не підлягає.

Відносно посилань відповідача на положення пункту 11 розділу І Порядку №260, яким визначено, що грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення, суд зазначає наступне.

Положення вказаної норми не розповсюджуються на право звернення до суду в порядку статті 233 КЗпП, якою передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27.05.2020 по справі № 806/2056/18.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, позов ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення.

Правові підстави для застосування положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а доказів понесення інших судових витрат не надав.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Рівненській області щодо не нарахування та невиплати поліцейському ОСОБА_1 доплати за несення ним служби у нічний час за період з 18.01.2016 по 07.01.2021.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Рівненській області відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджених наказ МВС України від 06.04.2016 № 260, здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату доплати за службу у нічний час за період з 18.01.2016 по 07.01.2021.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Рівненській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації його грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Рівненській області здійснити відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації його грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління Національної поліції в Рівненській області (вул. Хвильового, 2,м. Рівне,33028. ЄДРПОУ/РНОКПП 40108761)

Повний текст рішення складений 26.09.2022.

Суддя Олег ГРЕСЬКО