Справа № 420/10141/22
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2022-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якій позивач просить:

визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франкiвськiй області вiд 02 червня 2022 року № 73 про відмову ОСОБА_2 в призначенні пенсії за віком;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області врахувати до складу страхового стажу для призначення пенсії за віком наступні періоди роботи ОСОБА_1 , зокрема: період роботи в спеціалізованій пересувній колоні № 536 тресту «Південьсiльспецмонтаж» з 26 грудня 1983 року по 16 липня 1984 року; період роботи в продовольчому магазині № 77 Одеського комісіонторгу з 04 серпня 1984 року по 12 листопада 1984 року; період роботи в малому підприємстві виробничо-торгової фірми «ДНВ» з 01 квітня 1992 року по 04 жовтня 1995 року; період роботи в дочірньому підприємстві «Гарантія-Одеса» з 05 жовтня 1995 року по 20 листопада 1999 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що скаржуване рішення про відмову в призначенні пенсії за віком вiд 02 червня 2022 року № 73, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській, є протиправним, оскільки ОСОБА_1 має право на пенсію за віком та відповідний страховий стаж, що підтверджується записами у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 , зокрема: з 26 грудня 1983 року по 16 липня 1984 року в спеціалізованій пересувній колоні № 536 тресту «Південьсiльспецмонтаж»; з 04 серпня 1984 року по 12 листопада 1984 року в продовольчому магазині № 77 Одеського комісіонторгу; з 05 жовтня 1995 року по 20 листопада 1999 року в дочірньому підприємстві «Гарантія-Одеса».

Ухвалою від 25.07.2022 року відкрито провадження в адміністративній справі та визначено, що розгляд справи буде проводитись за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи на підставі ст. 262 КАС України у межах строків, визначених ст. 258 КАС України та з урахуванням встановлених сторонам строків для подання заяв по суті.

Від ГУ ПФУ в Івано-Франкiвськiй області надійшов відзив на позовну заяву (вх. №25715/22 від 11.08.2022 року), в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що рішенням від 02 червня 2022 року № 73 позивачу в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058-IV відмовлено у зв`язку із відсутністю підстав для призначення, а саме у зв`язку із відсутністю у позивача на дату звернення передбаченого законодавством необхідного стажу. Відповідач вказує, що періоди роботи позивача з 26 грудня 1983 року по 16 липня 1984 року, з 04 серпня 1984 року по 12 листопада 1984 та з 05 жовтня 1995 року по 20 листопада 1999 року згідно згідно записів в трудовій книжці серії НОМЕР_1 не може бути зараховані до страхового стажу, оскільки в записах є певні недоліки, що не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок.

12.08.2022 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

За приписами ч.5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відтак, справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 25.05.2022 року звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком.

02.06.2022 року за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 , рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франкiвськiй області №73 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком (а.с. 10-11).

В рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франкiвськiй №73 від 02.06.2022 року зазначено, що вiдповiдно до п.1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування " у 2022 році право на призначення пенсії за віком пiсля досягнення 60 років мають особи за наявності страхового стажу не менше 29 років, а в 2025 році будуть мати, вiдповiдно до п. 2 цiєї ж статті, - у віці 63 роки за наявності страхового стажу від 22 років. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано: період роботи з 06.08.1984 р. по 12.11.1984р. ( довiдка № 894-Д-11.1-21від 11.05.2022р.), оскільки прізвище, вказане в довiдцi, не відповідає інформації про зміну прізвища в свідоцтві про одруження серії НОМЕР_2 від 01.03.1980р. (Чудиновских-Чудиновская); період роботи з 01.04.1992р. по 04.10.1995р., оскільки не зазначено назви підприємства при прийнятті, запис про звільнення містить виправлення, чим порушено пп.2.14, 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України Мiнiстерства соціального захисту населення України 29.07.1993р. №58 (далі - Інструкція); період роботи з 05.10.1995р. по 20.11.1999р., оскільки запис про звільнення не засвідчений підписом відповідальної особи, чим порушено п.4.1 Інструкції, даний період зараховано вiдповiдно до архівної довідки 833-Д-11.1-21 вiд 11.05.2022р. та додатків до неї).

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно із ч. 1 ст. 56, ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3, 20 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто з наведеного вбачається, що уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати лише в разі, коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

Згідно архівної довідки №834-Д-11.1-21 від 11.05.2022 року позивач у період з 06.08.1984 року по 12.11.1984 року працювала на посаді молодшого продавця магазину №77 Одеського комісіонторгу.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що при розрахунку стажу для призначення пенсії позивача пенсійним органом не зараховано трудову діяльність позивача у період з 06.08.1984 року по 12.11.1984 року, оскільки прізвище, вказане в довiдцi, не відповідає інформації про зміну прізвища в свідоцтві про одруження серії НОМЕР_2 від 01.03.1980р. (Чудиновских-Чудиновская).

Між тим, суд звертає увагу, що в матеріалах справи наявна копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 01 березня1986 року, з якого вбачається, що ранiше належне позивачу прізвище ОСОБА_3 змінено на прізвище ОСОБА_4 внаслідок укладення шлюбу з громадянином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому, суд не приймає до уваги посилання відповідача на певні недоліки у довідці, а саме в прізвищі позивача до шлюбу - ОСОБА_6 , оскільки у вказаній довідці додатково вказано правильно прізвище позивача після укладення шлюбу ОСОБА_4 . Також, на думку суду, вказаний недолік не впливає на зміст архівної довідки та не спростовує дані про період роботи позивача.

В оскаржуваному рішенні Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франкiвськiй області не зараховано позивачу до страхового стажу період роботи з 01.04.1992р. по 04.10.1995р., оскільки не зазначено назви підприємства при прийнятті, запис про звільнення містить виправлення, чим порушено пп.2.14, 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України Мiнiстерства соціального захисту населення України 29.07.1993р. №58.

Також відповідачем не зараховано позивачу до страхового стажу період роботи з 05.10.1995р. по 20.11.1999р., оскільки запис про звільнення не засвідчений підписом відповідальної особи, чим порушено п.4.1 Інструкції, даний період зараховано вiдповiдно до архівної довідки 833-Д-11.1-21 вiд 11.05.2022р. та додатків до неї.

В свою чергу, суд зазначає, що порядок ведення трудових книжок, був урегульований «Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 року № 162 та «Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58.

Згідно з п. 2.3 Інструкції № 162, всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення мають точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

У п. 2.4 Інструкції № 58, зокрема, зазначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

При цьому, обов`язок щодо внесення записів до трудової книжки покладається на роботодавців, що виключає провину особи, яка бажає призначити пенсію, у недоліках таких записів.

Крім того, судом взято до уваги зміст положень Порядку № 637, відповідно до п. 1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Суд вважає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постановах від 06.02.2018 у справі №677/277/17, провадження №К/9901/1298/17, від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, провадження № К/9901/2310/18.

Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Відповідно до пп. 1, 2 ч. 1 ст. 64 Закону № 1058-IV виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право:

отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України;

проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати.

Згідно з ч. 1 ст. 101 Закону № 1788-XII органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Проте, жодних доводів та/або належних та допустимих доказів на їх підтвердження щодо вчинення будь-якої з вище окреслених дій у законодавчо встановлену порядку та спосіб, у тому числі, результатів проведення перевірки підстав видачі наданої позивачем довідки (акт/довідка/тощо) із висновками щодо відповідності/не відповідності (підтвердження/не підтвердження) даних довідки первинними документами, з отримання інших відомостей, необхідних для виконання відповідачем функцій, передбачених Законом № 1058-IV та іншими законами України, тощо, відповідачем суду не наведено та не надано.

За таких обставин, суд вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франкiвськiй області вiд 02 червня 2022 року № 73 про відмову ОСОБА_2 в призначенні пенсії за віком є протиправним, а отже, підлягає скасуванню.

Враховуючи те, що відповідачем неправомірно не зараховано спірного періоду роботи, порушені права позивача підлягають відновленню судом шляхом зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача такі періоди роботи: в спеціалізованій пересувній колоні № 536 тресту «Південьсiльспецмонтаж» з 26 грудня 1983 року по 16 липня 1984 року; в продовольчому магазині № 77 Одеського комісіонторгу з 04 серпня 1984 року по 12 листопада 1984 року; в малому підприємстві виробничо-торгової фірми «ДНВ» з 01 квітня 1992 року по 04 жовтня 1995 року; період роботи в дочірньому підприємстві «Гарантія-Одеса» з 05 жовтня 1995 року по 20 листопада 1999 року.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням висновку суду про задоволення позову, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 992,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, 15, м.Івано-Франківськ, 76018, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франкiвськiй області вiд 02 червня 2022 року № 73 про відмову ОСОБА_2 в призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області врахувати до складу страхового стажу для призначення пенсії за віком наступні періоди роботи ОСОБА_1 , зокрема: період роботи в спеціалізованій пересувній колоні № 536 тресту «Південьсiльспецмонтаж» з 26 грудня 1983 року по 16 липня 1984 року; період роботи в продовольчому магазині № 77 Одеського комісіонторгу з 04 серпня 1984 року по 12 листопада 1984 року; період роботи в малому підприємстві виробничо-торгової фірми «ДНВ» з 01 квітня 1992 року по 04 жовтня 1995 року; період роботи в дочірньому підприємстві «Гарантія-Одеса» з 05 жовтня 1995 року по 20 листопада 1999 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, 15, м.Івано-Франківськ, 76018, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя Самойлюк Г.П.