Справа № 203/1986/22
Суддя: Казак С. Ю.
Дата ухвалення: 2022-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 203/1986/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2022 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Биченковій Г.С.

за участю представника позивачки - Стасовської Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Батальйону патрульної поліції в м.Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області лейтенанта поліції Шумило Діани Валентинівни, Батальйону патрульної поліції в м.Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, закриття провадження по справі,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що постановою серії ЕАО №5483440 від 14.06.2022 року її було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 340 грн., за порушення вимог п.12.4 ПДР України. Заперечуючи щодо правомірності винесеної постанови позивачка посилалась на те, що до місця зупинки ніякого дорожнього знаку 5.45 «населений пункт» та зони його дії в кілометровій відмітці зазначеної автодороги, а також дорожніх знаків, які попереджали про контроль швидкості, вона не бачила. Жодним з трьох поліцейських відеозапис їй не показувався, лазерного вимірювача швидкості вона не бачила, що ставить під сумнів як зафіксовану швидкість руху, так і саму постанову. При винесені постанови інспектор поліції не роз`яснила їй права, передбачені ст.268 КУпАП та строк оскарження постанови. Незаконно розглянувши справу на місці зупинки, інспектор поліції не надала їй можливості скористатись своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП та такий розгляд унеможливив виконання вимог ст.245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. В постанові наведеного відомості про технічний засіб, яким було зафіксовано правопорушення, лазерний вимірювач швидкості TruCAM ТС08343, який в підрозділах МВС не використовується. Також вона не бачила способу використання цього приладу, а тому зазначає про відсутність правових підстав для його використання, оскільки автоматичний режим передбачає роботу виключно з триноги або штативу, обирається за допомогою системних опцій і не допускає втручання людини в процес фіксації правопорушень. Відео та фото факту вчинення правопорушення, що містяться на оптичному диску, підпадають під визначення електронного доказу, встановленого ст.99 КАС України. Отже, копії зазначених доказів мають бути засвідчені електронним цифровим підписом або надані до суду в оригіналі. Таким чином, додане до постанови відео, не є допустимим доказом в розумінні ст.74 КАС України. Оскаржувана постанова не містить інформації стосовно доказу, який би підтверджував розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку 5.70, лише за наявності якого можливе монтування/розміщення автоматичної фото, відеотехніки для фіксації порушень ПДР, у т.ч. і швидкісного режиму. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила скасувати постанову серії ЕАО №5483440 від 14.06.2022 року та закрити справу.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 21.06.2022 року позов було залишено без руху.

Ухвалою суду від 01.07.2022 року, після усунення недоліків, позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 11.08.2022 року було задоволено заяву позивачки про забезпечення позову та зупинено стягнення у виконавчому провадженні з примусового виконання оскаржуваної постанови.

В наданому відзиві відповідач в особі інспектора Батальйону патрульної поліції в м.Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області лейтенанта поліції Шумило Д.В. просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на правомірність винесеної постанови. В обгрунтування заперечень посилався на те, що лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 TruCam II отримав сертифікати відповідності та перевірки, був зареєстрований в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки, має позитивний висновок щодо використання Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України. Згідно інструкції по експлуатації вказаний вимірювач може використовуватись у ручному режимі. Можливість використання та фіксації правопорушень за допомогою технічних засобів, які працюють в неавтоматичному режимі, не протирічить приписам ст.40 Закону України «Про Національну поліцію». За допомогою технічного приладу TruCam II серії ТС008343 було зафіксовано 14.06.2022 року по вул.Київський шлях,142 в м.Борисполі швидкість руху у 73 км/г автомобіля під керуванням позивачки. Знаки 5.49 та 5.50 встановлюються на фактичній межі забудови. В той час, місце вчинення правопорушення зафіксовано серед місцевої забудови, що виключає помилкове уявлення позивачки щодо того, що вона керувала транспортним засобом поза межами населеного пункту. По напрямку руху позивачки за адресою: м.Бориспіль, вул.Київський шлях,100, було встановлено дорожній знак 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху».

Представником позивачки було подано відповідь на відзив, а відповідачем-1 заперечення на відповідь на відзив.

Відповідач-2 відзиву на позов не надав.

В судовому засіданні представник позивачки підтримала позов та посилаючись на викладені в ньому підстави, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачі за викликами до суду не з`явились, про причини своєї неявки не повідомили.

Враховуючи, що справу було призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням учасників, їх явка обов`язковою не визнавалась, достатність наданого учасникам справи часу для обміну заявами по суті справи, а також враховуючи надання відповідачем-1 відзиву на позов, суд визнав за можливе провести подальший розгляд справи по суті за відсутності відповідачів.

Заслухавши пояснення представника позивачки, перевіривши доводи, викладені сторонами в заявах по суті справи та дослідивши матеріали останньої, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопо-рушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 1-3 ст.283 КУпАП встановлено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Згідно ч.ч.1,2 ст.77 КАС України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Отже, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що постановою серії ЕАО №5483440 від 14.06.2022 року позивачку було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 340 грн.

Підставою притягнення згідно оскаржуваної постанови стало керування позивачкою транспортним засобом Toyota RAV-4, д.н.з. НОМЕР_1 , 14.06.2022 року о 12-28 г., по вул.Київський шлях,142 в м.Борисполі, зі швидкістю 73 км/г, тобто з перевищенням максимально дозволеної швидкості у населених пунктах на 23 км/г, чим порушено вимоги п.12.4 ПДР України. Швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості руху TruCam LTI 20/20 ТС 08343.

Частиною 1 ст.122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків.

Пунктом 12.4 ПДР України встановлено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно п.12.6 ПДР України поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.51, дозволяється рух із швидкістю: а) автобусам (мікроавтобусам), що здійснюють перевезення організованих груп дітей, легковим автомобілям з причепом і мотоциклам - не більше 80 км/год.; транспортним засобам, якими керують водії із стажем до 2 років, - не більше 70 км/год; в) вантажним автомобілям, що перевозять людей у кузові, та мопедам, - не більше 60 км/год; г) автобусам (за винятком мікроавтобусів) - не більше 90 км/год; ґ) іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год.

Відповідно до п.12.9 «б» ПДР України водієві забороняється: б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Згідно розділу 33 ПДР України «Інформаційно-вказівні знаки» визначені ним знаки мають наступне значення:

- знаки 5.49 «Початок населеного пункту». Найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.

- знак 5.50 «Кінець населеного пункту». Місце, з якого на даній дорозі втрачають чинність вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.

Знаки 5.49 і 5.50 установлюються на фактичній межі забудови, яка прилягає до дороги.

Згідно п.1.10 ПДР України:

- дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом;

- населений пункт - забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.49, 5.50, 5.51, 5.52.

Положеннями п.9 ч.1 ст.31 Закону України «Про Національну поліцію» надано право поліції застосовувати такі превентивні заходи, окрім іншого, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Пунктом 1 ч.1 с т.40 вказаного вище Закону передбачено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Як зазначено в оскаржуваній постанові, факт перевищення швидкості та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого п.12.4 ПДР України, було зафіксовано за допомогою технічного засобу LTI 20/20 TruCam II серії ТС008343.

На підтвердження вчинення позивачкою порушення п.12.4 ПДР відповідачем надано до матеріалів справи відеозапис та фотографію, які зроблені за допомогою приладу лазерного вимірювача швидкості LTI 20/20 TruCam II серії ТС008343.

Зокрема, на фотографії, зроблених за допомогою зазначеного вище технічного приладу, зафіксовано рух транспортного засобу Toyota, д.н.з. НОМЕР_1 , швидкість руху 73 км/г; дистанція з якої здійснено вимірювання 79,1 м; максимально допустима швидкість 50 км/год; зазначено дату і час фіксації 14.06.2022 о 12:28 год.

Відомості про технічний засіб, яким зафіксовано правопорушення, у відповідності до п.4 ч.2 ст.283 КУпАП, внесені до оскаржуваної постанови.

При цьому, зазначення в оскаржуваній постанові серійного номеру приладу ТС08343, в той час як згідно фотознімку перевищення швидкості фіксувалось технічним приладом із серійним номером ТС008343, свідчить про технічну помилку в постанові в цій частині та не є свідченням її неправомірності і підставою для скасування останньої.

Вказаний технічний прилад отримав сертифікати відповідності та перевірки, був зареєстрований в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки, має позитивний висновок щодо використання Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України. Згідно інструкції по експлуатації вказаний вимірювач може використовуватись у ручному режимі.

Можливість його використання в неавтоматичному режимі не протирічить приписам ст.40 Закону України «Про Національну поліцію».

В постанові від 10.09.2020 року у справі №751/6069/19 Верховний Суд у складі Першої судової палати Касаційного кримінального суду зазначив, що «відповідно до ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22.05.2003 року №851-IVу випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

Матеріальний носій - лише спосіб збереження інформації, який має значення тільки коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення.

Долучений слідчим до матеріалів провадження в якості речового доказу DVD-R диск з відеозаписом обставин події був виготовлений у зв`язку із необхідністю надання інформації, яка має значення у кримінальному провадженні та є самостійним джерелом доказу похідним від інформації, що зберігається на комп`ютері в електронному вигляді у виді файлів.

Таким чином, записаний на оптичний диск - носій інформації електронний файл у вигляді відеозапису є оригіналом (відображенням) електронного документу».

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18.11.2021 по справі №0540/7665/18-а.

З урахуванням наведеного вище, суд вважає, що зроблений за допомогою технічного приладу LTI 20/20 TruCam II серії ТС008343 фотознімок є належним та допустимим доказом, що підтверджує факт керування позивачкою транспортним засобом зі швидкістю руху 73 км/г та відхиляє відповідні доводи позовної заяви щодо неналежності цього доказу, у т.ч. як не посвідченого електронним цифровим підписом.

Згідно наданої до відзиву схеми організації доржнього руху в м.Борисполі вбачається, що по напрямку руху позивачки за адресою: м.Бориспіль, вул.Київський шлях,100, було встановлено дорожній знак 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху».

Крім того, відсутність такого знаку в даному випадку не спростовує факту правомірності оскаржуваної постанови, оскільки фіксації правопорушення здійснювалась працівниками поліції за допомогою технічного приладу, який використовувався в ручному, а не автоматичному режимі.

Також суд враховує, що дорожні знаки 5.49 та 5.50 встановлюються без кілометрових позначок та на фактичні межі забудови.

В той час, як факт перевищення швидкості позивачкою було зафіксовано за адресою: АДРЕСА_1 , тобто в межах житлової забудови в середині населеного пункту.

В зв`язку з цим, доводи позивачки щодо недоведеності факту вчинення фіксації правопорушення в межах населеного пункту, суд також вважає безпідставними.

Також суд відхиляє доводи позовної заяви про незаконний розгляд справи на місці вчинення адміністративного правопорушення та позбавлення права скористатись правами, передбаченими ст.268 КУпАП, оскільки такий розгляд справи та винесення постанови на місці вчинення адміністративного правопорушення було проведено у відповідності до положень ст.258 КУпАП.

Частиною 3 ст.286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За вказаних вище обставин, суд приходить до висновку про правомірність винесення оскаржуваної постанови та про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю.

В зв`язку із відмовою в задоволенні позову, понесені позивачкою по справі судові витрати, слід покласти на останню.

Керуючись ст.ст.2,5,6,9,72-78,241-248,250,268,286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора Батальйону патрульної поліції в м.Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області лейтенанта поліції Шумило Діани Валентинівни, Батальйону патрульної поліції в м.Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, закриття провадження по справі відмовити повністю.

Постанову серії ЕАО №5483440 від 14 червня 2022 року залишити без змін.

Понесені позивачкою по справі судові витрати покласти на останню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 26 вересня 2022 року.

Суддя С.Ю.Казак