Справа № 600/3108/22-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2022-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпечені адміністративного позову

27 вересня 2022 р. м. Чернівці Справа № 600/3108/22-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Анісімова О.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

У поданому до суду позові ОСОБА_1 (далі позивач) просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (код ЄДРПОУ - 40329345) щодо зарахування до переплати виплачене ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ), за період з 02.02.2021 по 31.05.2021 належне пенсійне забезпечення в сумі 25568,29 грн. та його дії щодо утримання з 01.06.2022 коштів в розмірі 20 % від суми виплачуваної йому пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (код ЄДРПОУ - 40329345) повернути ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ), всі зайво утримані з 01.06.2022 кошти з належного пенсійного забезпечення на погашення неіснуючої переплати.

Ухвалою суду від 12.09.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі.

27.09.2022 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій просить:

- вжити заходу забезпечення позову шляхом винесення окремої ухвали щодо заборони Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (код ЄДРПОУ - 40329345) здійснювати будь-яке утримання коштів з належного ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ), пенсійного забезпечення.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Відповідно до частини 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Так, відповідно до частин 1, 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно із частиною 1 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

У частині 2 статті 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Із системного аналізу вимог наведених норм слідує, що заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим позовним вимогам, безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення. При цьому, заявник обов`язково повинен обґрунтувати свою заяву і з цією метою подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язує застосування певного заходу забезпечення позову. Доказами у даному випадку вважатимуться будь-які відомості, що вказують на ймовірне порушення чиїхось прав (свобод, інтересів) під час провадження у справі.

Інститут забезпечення позову за своєю сутністю та з урахуванням європейського досвіду є інститутом попереднього судового захисту порушеного права.

На цій стадії процесу суд не констатує факт порушення права, однак забезпечує можливість виконання рішення суду, яке може бути прийнято на користь позивача.

Конституційний Суд України в рішенні від 30.01.2003 року, №3-рн/2003 У справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 120, частини шостої статті 234, частини третьої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України (справа про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора) зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13) (пункт 9 мотивувальної частини рішення).

Європейський суд з прав людини у своєму рішення від 23.01.2014 року, №19336/04 Справа East/West Alliance Limited проти України вказав на те, що межі обов`язків за статтею 13 різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до Конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці; використанню засобів захисту не повинні невиправдано та необґрунтовано перешкоджати дії чи бездіяльність органів влади держави-відповідача (див., серед інших джерел, вищезазначене рішення у справі "Аксой проти Туреччини", п. 95, та рішення у справі "Кудла проти Польщі" [ВП], заява N 30210/96, п. 157, ECHR 2000-XI) (пункт 227).

Окрім цього, в рішенні від 18.02.2010, № 54131/08 Справа Байсаков та інші проти України Європейський суд зазначив, " ... що процедура такого судового контролю становить, у принципі, ефективний засіб юридичного захисту у значенні статті 13 Конвенції стосовно скарг, пов`язаних з рішеннями про вислання та екстрадицію, але за умови існування можливості ефективної перевірки судами законності - з матеріально-правового та процесуального погляду - дискреційних дій органу виконавчої влади і можливості скасування ними такого рішення в разі необхідності (див. ухвалу у справі "Сливенко проти Латвії" [ВП], N 48321/99, п. 99, ЄСПЛ 2002-II).

Отже, підсумовуючи наведене, слід прийти до висновку, що існування інституту забезпечення позову, обумовлено потребою в ефективному юридичному захисті прав та інтересів людини. Ефективне використання інституту забезпечення позову унеможливить порушення права людини, яке на думку останньої є порушеним.

Водночас використання засобів захисту не повинні невиправдано та необґрунтовано перешкоджати дії чи бездіяльність органів влади.

У цій справі заявник стверджує, що у зв`язку з тим що, він прийнятий на службу цивільного захисту з 02.02.2021 за контрактом під час дії в Україні особливого періоду, відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виплачена йому пенсія за період з 02.02.2022 року по 31.05.2021 року не повинна визнаватися як переплата. А тому, вважає протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо зарахування до переплати виплачене ОСОБА_1 за період з 02.02.2021 по 31.05.2021 належне пенсійне забезпечення в сумі 25568,29 грн. та його дії щодо утримання з 01.06.2022 коштів в розмірі 20 % від суми виплачуваної йому пенсії.

З таких міркувань позивач вважає, що суд має заборони Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснювати будь-яке утримання коштів з належного ОСОБА_1 пенсійного забезпечення.

Разом з цим, суд наголошує, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову по своїй сутності дублює обраний позивачем спосіб захисту порушеного права. Однак, на цій стадії судового процесу суд не може оцінювати описані позивачем дії відповідача та вважати їх таким, що містить очевидні ознаки протиправності, оскільки в іншому випадку втрачається сенс розгляду самої справи по суті, під час якого таким діям буде надана оцінка на предмет його правомірності.

Окрім цього, ОСОБА_1 не наведеного жодного обґрунтування існування критеріїв, визначених частиною 2 статті 150 КАС України, за наявність яких суд може застосувати заходи забезпечення позову, оскільки зміст заяви про забезпечення позову у повній мірі дублює зміст позовної заяви.

А тому, забезпечуючи такий позов шляхом заборони Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснювати будь-яке утримання коштів з належного ОСОБА_1 пенсійного забезпечення, судом фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

При цьому варто зазначити, що у разі задоволення позову позивача, поновити порушене на її думку право, не буде проблематичним, а тому підстав для забезпечення цього позову не має.

Таким чином, беручи до уваги встановлені обставини та відсутність належних доказів в обґрунтування своєї заяву, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та охоронюваним законом інтересам заявника, або про те, що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття відповідних заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для забезпечення позову.

Відтак, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, керуючись статтями 150,151,154,243,248,256 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя О.В. Анісімов