Справа № 826/9836/18
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2022-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №826/9836/18 Суддя (судді) першої інстанції: Маруліна Л.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Беспалова О.О.,

Ганечко О.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Державної податкової служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 грудня 2021 року, прийнятого за правилами загального позовного провадження, у справі за адміністративним позовом Державного агентства автомобільних доріг України до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 17.11.2017,-

В С Т А Н О В И В :

Державне агентство автомобільних доріг України звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, Державної податкової служби України, в якому просило суд:

визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо направлення позивачу повідомлення від 19.03.2018 №9596/6/99-99-11-01-02-25 про залишення без розгляду та повернення скарг Укравтодору від 04.12.2017 на податкові повідомлення-рішення від 17.11.2017 № та №;

визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 17.11.2017 року № та №, що винесені ГУ ДФС у м. Києві.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.12.2021 позов задоволено частково:

визнано протиправним та скасовано рішення Державної фіскальної служби України від 19.03.2018 року №9596/6/99-99-11-01-02-25 про залишення без розгляду та повернення скарг Укравтодору від 04.12.2017 року на податкові повідомлення-рішення від 17.11.2017 року № та від 17.11.2017 року №;

зобов`язано Державну податкову службу України розглянути по суті скарги Державного агентства автомобільних доріг України (Укравтодор), подані 04.12.2017 року на податкові повідомлення-рішення від 17.11.2017 року № та №, складені на підставі Акта перевірки від 01.11.2017 року №133/26-15-14-06-03/37641918;

в решті відмовлено;

стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (, адреса: 04053, м. Київ, Львівська площа, 8) суму судового збору у розмірі 9 337, 53 грн. (дев`ять тисяч триста тридцять сім грн. 53 коп.) на користь Державного агентства автомобільних доріг України (Укравтодор) (, адреса: 03150, м. Київ, вул. Фізкультури, 9).

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач 2 подав апеляційну скаргу та вказує, що оскільки суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.12.2021 у справі №826/9836/18 слід скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Відповідач 2 вказує, що датою вручення платнику податків спірних податкових повідомлень-рішень при надсиланні їх поштою є саме дата, зазначена у повідомленні про вручення поштового відправлення, а не інші події, які всупереч ст. 42 Податкового кодексу України судом першої інстанції застосовано до спірних правовідносин. Адже номер та дата реєстрації вхідної кореспонденції (у позивача це 22.11.2017), проставленої самим платником податку в односторонньому порядку, самі по собі не свідчать про дату отримання спірних податкових повідомлень-рішень, а лише фіксують факт реєстрації кореспонденції при надходженні до організації.

Відповідач 2 звертає увагу, що податковим законодавством не встановлено додаткових вимог надсилання податкових повідомлень-рішень, зокрема в частині зазначення в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення реквізитів документа, що надсилається.

Відповідач 2 вважає, що судом першої інстанції не вжито вичерпних заходів для з`ясування фактичних обставин справи, а саме: не витребувано у позивача оригіналу поштового конверту, у якому було отримано направленні ГУ ДФС у м. Києві спірні податкові повідомлення-рішення, не проведено перевірку трек-номера на його автентичність наявного у відповідачів повідомленню про вручення поштового відправлення, та на навіть не витребувано від АТ «Укрпошта» інформації про дату вручення Укравтодору рекомендованого поштового відправлення зі трек-номером №094 (зворотній - 309).

Також, відповідач 2 просить здійснювати розгляд даної справи за участі представника ДПС України.

Відзив на апеляційну скаргу відповідача 2 до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача не надходив.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ГУ ДПС у м. Києві подало апеляційну скаргу та вказує, що оскільки суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.12.2021 у справі №826/9836/18 слід скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.07.2022 у задоволенні клопотання Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги - відмовлено. Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 грудня 2021 року в справі за адміністративним позовом Державного агентства автомобільних доріг України до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - повернуто особі, яка її подала.

29.08.2022 до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача 1 надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача 2, в якому ГУ ДПС у м. Києві просить задовольнити таку та скасувати оспорювань рішення суду першої інстанції.

Відповідач 1 вказує, що отримання позивачем податкових повідомлень-рішень від 17.11.2017 № та № відбулось 21.11.2021, про що свідчить дата 21.11.2021 на повідомленні про вручення поштових відправлень №309 у рядку «доставлено (вручено)». Таким чином кінцевим терміном оскарження вказаних податкових повідомлень-рішень було 01.12.2017. Так, оригінал рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за трек-номером 309 надавався суду першої інстанції для огляду у судовому засіданні 10.07.2019. Позивач заперечує проти отримання оскаржуваних податкових повідомлень-рішень 21.11.2021, оскільки останні зареєстровані в Укравтодорі 22.11.2017, однак не слід ототожнювати фактичне отримання та момент реєстрації такого отримання. Відповідач 1 зауважує, що відлік строку на оскарження розпочинається за днем отримання платником податків рішення контролюючого органу, а не з моменту реєстрації. Витяги з інформаційно-аналітичної системи «АСКОД», якою здійснюється автоматизована реєстрація будь-якої кореспонденції, що надходить позивачу, у його службі діловодства; формою реєстрації є «Реєстраційна картка вхідного документа», яку формує зазначена система (Реєстраційна картка вхідного документа на податкове повідомлення-рішення від 17.11.2017 року № з вх. №2585/10 від 22.11.2017 та Реєстраційна картка вхідного документа на податкове повідомлення-рішення № від 17.11.2017 з вх. №2586/10 від 22.11.2017 не можуть вказувати на момент фактичного отримання ППР, тобто є неналежними доказами. Неналежна організація реєстрації кореспонденції Державним агентством автомобільних доріг України, яка проявилась у тому, що оскаржувані ППР зареєстровані не днем фактичного отримання, а наступного дня не може трактуватись на користь останнього.

Відповідач 1, посилаючись на п. 5 розділу III Порядок надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків №1204, вважає, що та обставина що дату вручення « 21.11.2017 року» проставлено уповноваженою особою ПАТ «Укрпошта» свідчить про отримання податкових повідомлень-рішень позивачем 21.11.2017.

31.08.2022 до Шостого апеляційного адміністративного суду повторно надійшла апеляційна скарга відповідача 1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.12.2021.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.09.2022 у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 грудня 2021 року в справі за адміністративним позовом Державного агентства автомобільних доріг України до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовлено.

Керуючись частинами 1 та 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, у зв`язку із повідомленням ПАТ «Укрексімбанк» на адресу ГУ ДФС у м. Києві листом від 05.05.2017 №153-00/786 про порушення Державним агентством автомобільних доріг України законодавчо встановлених строків розрахунків за зовнішньоекономічним контрактом від 30.05.2014 №4 та ненаданням Державним агентством автомобільних доріг України документів на запит ГУ ДФС у м. Києві, наказом ГУ ДФС у м. Києві від 09.10.2017 №10320 призначено проведення документальної позапланової виїзної перевірки Державного агентства автомобільних доріг України з питань дотримання вимог валютного законодавства за період з 30.05.2014 по дату завершення перевірки, тривалістю 10 робочих днів з 11.10.2017.

За результатами документальної позапланової виїзної перевірки Державного агентства автомобільних доріг України з питань дотримання вимог валютного законодавства України при розрахунках за зовнішньоекономічним контрактом від 30.05.2014 №4 з компанією «IRD ENGINEERING» (Італія) згідно листа АТ «Укрексімбанк» від 05.05.2017 №153-00/786 (вх. ГУ ДФС у м. Києві від 12.05.2017 року №18340/10) за період з 30.05.2014 по 25.10.2017 складено Акт від 01.11.2017 №1333/26-15-14-06-03/37641918.

Згідно з висновками Акта перевірки ГУ ДФС у м. Києві встановлено порушення позивачем:

- ст. 2 Закону України від 23.09.1994 №185/94 «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», а саме несвоєчасне надання послуг в сумі 165 015, 03 євро (еквівалент 3 534 353, 49 грн.) за контрактом від 30.05.2014 №4 з компанією «IRD ENGINEERING» (Італія);

- п. 1 ст. 9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 №15-93 «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», а саме порушено строки декларування валютних цінностей та іншого майна, яке перебуває за межами України станом на 01.07.2017.

На підставі Акта перевірки ГУ ДФС у м. Києві 17.11.2017 винесені податкові повідомлення-рішення:

- № про застосування штрафних санкцій у розмірі 504 864 грн. 92 коп. за платежем «пеня за порушення терміну розрахунків у сфері ЗЕД»;

- № про застосування штрафних санкцій у розмірі 170 грн. за платежем «неподаткова штрафна санкція».

Не погодившись із податковими повідомленнями-рішеннями, позивач подав скарги до ДФС України, датовані 04.12.2017 (вх. ДФС №14255/6, №16336/6 від 19.01.2018), в яких просив скасувати вказані податкові повідомлення-рішення.

Рішенням ДФС від 08.02.2018 №4438/6/99-99-11-01-02-25 продовжено розгляд скарг до 19.03.2018 (включно).

Рішенням ДФС від 19.03.2018 №9596/6/99-99-11-01-02-25, на підставі ст. 56 Податкового кодексу України, п. 4 розділу 8 Порядку оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду контролюючими органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.10.2015 №916, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2015 за №1617/28062, ДФС залишено без розгляду вказані скарги позивача та повернуто їх скаржнику.

Вважаючи рішення ДФС від 19.03.2018 №9596/6/99-99-11-01-02-25 та податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві від 17.11.2017 № та № протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції, вийшов за межі позовних вимог, оскільки дослідивши оригінал рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за трек-номером 309 у судовому засіданні 10.07.2019, поданого відповідачем 1, копію якого долучено до матеріалів справи, судом першої інстанції встановлено, що дату вручення « 21.11.2017 року» проставлено уповноваженою особою ПАТ «Укрпошта». В той же час, особистого підпису або зазначеного прізвища уповноваженої особи Державного агентства автомобільних доріг України про отримання вказаного поштового рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за трек-номером 094 не міститься, отже таке не є доказом вручення його адресату. Натомість єдиним доказом отримання позивачем оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 17.11.2017 року № та № є Реєстраційні картки вхідного документа, датовані 22.11.2017. а отже скарги на спірні податкові повідомлення-рішення подані позивачем в межах строку їх оскарження.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Щодо клопотання відповідача 2 про розгляд даної справи в судовому засіданні, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 та 3 ст. 12 КАС України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

У той же час, згідно частин 1-3 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує:

1) значення справи для сторін;

2) обраний позивачем спосіб захисту;

3) категорію та складність справи;

4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо;

5) кількість сторін та інших учасників справи;

6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес;

7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 12, ч. 4 ст. 257 КАС України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років";

6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

У той же час, спірні правовідносини не відносяться до категорії справ, передбачених ч. 4 ст. 12 КАС України.

Як вбачається з поданого клопотання відповідача, в такому не наведено доводів, які б свідчили про те, що характер спірних правовідносин та предмет доказування вимагають проведення судового засідання або посилань на обставини, які можливо встановити лише у такий спосіб.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до частин 1-3 ст. 44 КАС України учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Учасники справи мають право: ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти; оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках; користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

За приписами частин 5 та 7 ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, визначених цим Кодексом.

Стаття 261 КАС України встановлює наступні особливості подання заяв по суті справи у спрощеному позовному провадженні.

Відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі;

Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Треті особи мають право подати пояснення щодо позову у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, а щодо відзиву - протягом десяти днів з дня його отримання.

Колегія суддів зазначає, що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін ніяким чином не обмежує процесуальні права учасників справи, а свої пояснення та докази у справі учасники справи мають можливість надати до суду за правилами, встановленими КАС України.

Згідно п. 10 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши клопотання відповідача 2, матеріали справи, предмет та підстави позову, склад учасників справи, тощо, беручи до уваги п. 20 ч. 1 ст. 4 та ч. 6 ст. 12 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що дана справа є справою незначної складності, а характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають її розгляду в порядку загального позовного провадження, а тому у задоволенні зазначеного клопотання необхідно відмовити.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги по суті справи, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За визначенням, що містить у пп. 14.1.7 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) оскарження рішень контролюючих органів - оскарження платником податку податкового повідомлення - рішення про визначення сум грошового зобов`язання платника податків або будь-якого рішення контролюючого органу в порядку і строки, які встановлені цим Кодексом за процедурами адміністративного оскарження, або в судовому порядку.

Податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності (пп. 14.1.157. п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Керуючись пп. 17.1.7. п. 17.1 ст. 17 ПК України платник податку має право оскаржувати в порядку, встановленому цим Кодексом, рішення, дії (бездіяльність) контролюючих органів (посадових осіб), у тому числі індивідуальну податкову консультацію, яка йому надана, а також узагальнюючу податкову консультацію.

За приписами п. 55.1. ст. 55 ПК України податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства.

Відповідно до пунктів 56.1.-56.4., 56.7., 56.9., 56.16. ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Уразі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Скарги на рішення державних податкових інспекцій подаються до контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів.

Скарги на рішення контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів та митниць подаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Під час процедури адміністративного оскарження обов`язок доведення того, що будь-яке нарахування, здійснене контролюючим органом у випадках, визначених цим Кодексом, або будь-яке інше рішення контролюючого органу є правомірним, покладається на контролюючий орган.

Обов`язок доведення правомірності нарахування або прийняття будь-якого іншого рішення контролюючим органом у судовому оскарженні встановлюється процесуальним законом.

У разі порушення платником податків вимог пунктів 56.3 і 56.6 подані ним скарги не розглядаються та повертаються йому із зазначенням причин повернення.

Днем подання скарги вважається день фактичного отримання скарги відповідним контролюючим органом, а в разі надсилання скарги поштою - дата отримання відділенням поштового зв`язку від платника податків поштового відправлення із скаргою, яка зазначена відділенням поштового зв`язку в повідомленні про вручення поштового відправлення або на конверті.

Керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті.

Якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.

Скарга вважається також повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення 20-денного строку, зазначеного в абзаці першому цього пункту.

Процедуру оскарження платниками податків податкових повідомлень-рішень або інших рішень контролюючих органів під час адміністративного оскарження визначено Порядком оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду контролюючими органами, затвердженим наказом Міністерства фінансів України №916 від 21.10.2015 зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23.12.2015 за №1617/28062 (далі також - Порядок №916).

За приписами пунктів 1, 4, 5 розділу ІІІ Порядку №916 скарга подається у письмовій формі до контролюючого органу вищого рівня протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником податків рішення контролюючого органу, що оскаржується.

У разі якщо останній день строків, зазначених у пунктах 1-3 цього розділу, припадає на вихідний або святковий день, останнім днем таких строків вважається перший робочий день, що настає за вихідним або святковим днем.

Строки подання скарги на рішення контролюючих органів можуть бути продовжені за правилами і на підставах, визначених пунктом 102.6 статті 102 глави 9 розділу II Податкового кодексу України.

Так, спірне рішення ДФС від 19.03.2018 №9596/6/99-99-11-01-02-25 «Про розгляд скарг», судом встановлено, що останнє мотивовано отриманням позивачем податкових повідомлень-рішень від 17.11.2017 № та № - 21.11.2021, про що свідчить дата 21.11.2021 на повідомленні про вручення поштових відправлень №309 у рядку «доставлено (вручено)». Вважаючи, що кінцевим терміном оскарження вказаних податкових повідомлень-рішень є 01.12.2017, ДФС України залишило скарги без розгляду.

Натомість, позивач заперечує проти отримання оскаржуваних податкових повідомлень-рішень 21.11.2021, оскільки такі зареєстровані в Укравтодорі 22.11.2017, що підтверджується витягами з інформаційно-аналітичної системи «АСКОД», якою здійснюється автоматизована реєстрація будь-якої кореспонденції, що надходить позивачу, у його службі діловодства; формою реєстрації є «Реєстраційна картка вхідного документа», яку формує зазначена система (Реєстраційна картка вхідного документа на податкове повідомлення-рішення від 17.11.2017 № з вх. №2585/10 від 22.11.2017 та Реєстраційна картка вхідного документа на податкове повідомлення-рішення № від 17.11.2017 з вх. №2586/10 від 22.11.2017).

Учасниками справи не заперечується, що суд першої інстанції дослідив оригінал рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за трек-номером 309 у судовому засіданні 10.07.2019 (копію долучено в судовому засіданні до матеріалів справи). З вказаного рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що дату вручення « 21.11.2017 року» проставлено уповноваженою особою ПАТ «Укрпошта», особистого підпису або зазначеного прізвища уповноваженої особи Державного агентства автомобільних доріг України про отримання таке не містить.

Оскільки таке рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення не містить будь-якої примітки причин того, що працівник АТ «Укрпошта» проставив свій підпис в графі отримання, зокрема і «у зв`язку з відсутністю адресату», колегія суддів вважає безпідставник посилання відповідача 1 на приписи п. 5 розділу III Порядок надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків №1204.

Щодо питання прийнятності доказу, наданого ДФС, суд зазначає наступне.

Як вірно послався суд першої інстанції, згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеним у постанові від 24.01.2019 у справі №826/14361/16 для встановлення факту направлення (вручення) фізичній особі податкового повідомлення-рішення поштою у встановленому законодавством порядку, дослідженню підлягають: відповідність адреси одержувача у поштовому відправленні місцю проживання або останньому відомому місцезнаходженню фізичної особи; повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, в якому зазначено дату вручення або причини невручення; відповідність дати відправлення на корінці податкового повідомлення-рішення даті, зазначеній у повідомленні про вручення рекомендованого поштового відправлення тощо.

Відповідно до пунктів 99 та 106 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 рекомендовані поштові відправлення, у тому числі, рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень (крім зазначених в абзаці четвертому пункту 93 цих Правил), поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім`ї за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв`язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками.

Під час вручення фізичній особі реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом з повідомленням про вручення працівник поштового зв`язку на підставі пред`явленого одержувачем документа, що посвідчує особу, зазначає на бланку повідомлення про вручення його прізвище. На бланку повідомлення про вручення поштового відправлення з позначкою «Вручити особисто», внутрішнього рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» одержувач розписується та зазначає прізвище.

Як вірно звернув увагу суд першої інстанції, на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення за трек-номером 309 відсутнє прізвище уповноваженої особи позивача, якою таке поштове повідомлення отримано, що дає підстави для висновку, що це поштове повідомлення не є доказом вручення адресату останнього у відповідності вказаних вище норм.

Зважаючи на вказані норми та встановлені обставини, колегія суддів погоджується яз висновком суду першої інстанції, що рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення за трек-номером 309 не може свідчити про отримання податкових повідомлень-рішень позивачем 21.11.2017.

За приписами ст. 73-76 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Керуючись ч. 1, абзацами 1, 2 ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Посилання відповідача 2 на те, що суд першої інстанції порушив норми процесуальног оправа та не витребував конверт, в якому отрима спірні податкові повідомлення-рішення, не надіслав запит до АТ «Укрпошта» для уточнення дати отримання відправлення, не перевірив засобами відстеження АТ «Укрпошти» дату отримання спірного відправлення, колегія суддів відхиляє як безпідставні, оскільки наявна в матеріалах справи копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за трек-номером 309 підтверджує, що особистого підпису уповноваженої особи позивача таке не містить.

Отже, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що доказом отримання позивачем оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 17.11.2017 № та № є Реєстраційні картки вхідного документа (витяги з інформаційно-аналітичної системи «АСКОД»), згідно з яких, позивачем фактично отримано спірні рішення 22.11.2017. Іншого відповідачами не доведено та не спростовано належними та допустимими доказами.

Отже, колегія суддів погоджується з правовою позицією позивача, що відлік, передбаченого п. 56.3 ст. 56 ПК України строку у 10 календарних днів з дня наступного за днем отриманням податкових повідомлень-рішень, для подання скарги підлягає обрахунку з 22.11.2017. Таким чином, останнім днем строку на подання скарги (безпосередньо до органу оскарження або на поштове відділення) є 04.12.2017.

Судом першої інстанції встановлено та перевірено судом апеляційної інстанції, що згідно з копіями Описів вкладення у цінний лист К-310303/10230012 ф107 та К-310303/10230020 ф107 скаргу від 04.12.2017 на податкове повідомлення-рішення від 17.11.2017 № із додатками та скаргу від 04.12.2017 на податкове повідомлення-рішення від 17.11.2017 № з додатками, адресовані ДФС України, подано позиваачем до поштового відділення відповідно до відбитку штемпеля місця приймання 04.12.2017.

Відтак, позивачем дотримано строк встановлений п. 56.3 ст. 56 ПК України.

Зважаючи на відсутність оскарження позивачем рішення суду першої інстанції у частині відмови в задоволенні певних позовних вимог та застосовуванню приписів ст. 9 КАС України судом першої інстанції, колегія суддів переглядає спірне рішення судду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги відповідача 2 та не надає оцінки іншим висновкам суду першої інстанції.

Втім, зважаючи на встановлені обставини, які не спростовані відповідачем 2 в суді апеляційної інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення ДФС від 19.03.2018 №9596/6/99-99-11-01-02-25 «Про розгляд скарги» є протиправним та підлягає скасуванню, відтак процедура адміністративного оскарження спірних податкових повідомлень-рішень не завершено.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, судом повно з`ясовано обставини справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 311, 315, 316, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової служби України залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді О.О. Беспалов

О.М. Ганечко