Справа № 520/3875/22
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2022-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків
26 вересня 2022 року № 520/3875/22
Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Зінченко А.В. розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 прикордонний загін Державної прикордонної служби України) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд:

-визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 прикордонний загін Державної прикордонної служби України) (ідентифікаційний код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) яка полягає у не нарахуванні і невиплаті належної при звільненні ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, грошової компенсації за невикористанні відпуски та допомоги для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення за 2021 рік з урахуванням надбавки за службу в умовах режимних обмежень.

-зобов`язати військову частину НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 прикордонний загін Державної прикордонної служби України) (ідентифікаційний код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, грошову компенсацію за невикористанні відпуски та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення за 2021 рік з урахуванням надбавки за службу в умовах режимних обмежень.

-визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 прикордонний загін Державної прикордонної служби України) (ідентифікаційний код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) щодо затримки в проведенні своєчасного розрахунку при звільненні ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) протиправною.

-зобов`язати військову частину НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 прикордонний загін Державної прикордонної служби України) (ідентифікаційний код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.01.2022 року по 17.01.2022 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_5 , з 24.12.2013 року по 31.12.2021 року проходив військову службу в Державній прикордонній службі України. З 03.09.2021 року по 31.12.2021 року безпосередньо проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 прикордонний загін Державної прикордонної служби України).

Наказом начальника НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 31.12.2021 року №644-ОС з позивачем припинено (розірвано) контракт (у зв`язку із закінченням його строку) і виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Відповідно до вказаного наказу остаточною датою проходження військової служби є 31.12.2021 року.

Разом з тим, при звільненні зі служби, Позивач у день звільнення не розрахований у повному обсязі, що стало підставою для звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку вищенаведеному, суд вказує наступне.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадянин України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів інших сімей.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частинами 2,3 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: посадовий оклад; оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Частиною четвертою цієї ж статті обумовлено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704 (далі по тексту - Постанова КМУ №704) грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Підпунктом 6 пункту 6 Постанови КМУ №704 Кабінет Міністрів України постановив виплачувати надбавку за виконання функцій державного експерта з питань таємниць та надбавку за службу в умовах режимних обмежень військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу - у розмірах та порядку, визначених законодавством.

Аналогічні за змістом положення щодо складу грошового забезпечення військовослужбовців Державної прикордонної служби України містяться у пункті 2 розділу І Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ №558 від 25.06.2018 року.

Порядок виплати надбавки за службу в умовах режимних обмежень визначено у главі 8 розділу III Інструкції №558.

Так, відповідно до пункту 6 глави 8 розділу III Інструкції №558 виплата надбавки за службу в умовах режимних обмежень військовослужбовцям у разі звільнення з військової служби припиняється з дня, що настає за днем виключення зі списків особового складу органу (підрозділу) Держприкордонслужби.

Вказану надбавку у розмірі 317 грн (10% від посадового окладу) позивач отримував до дня виключення зі списків особового складу Відповідача, тобто до 31.12.2021 року, що підтверджується розрахунком, який він отримав у Відповідача при звільненні .

Згідно з частиною 2 статті 15 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, у разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Аналогічні за змістом положення щодо порядку та розміру виплати одноразової грошової допомоги містяться й у главі 9 розділу V Інструкції №558.

Так, відповідно до пункту 1 глави 9 розділу V Інструкції №558 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу жінкою-військовослужбовцем, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше (у цьому та інших пунктах цієї глави мається на увазі наявність календарної вислуги років).

Згідно з підпунктом 1 пункту 6 глави 9 розділу V Інструкції №558 Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які в разі звільнення з військової служби мають право на отримання одноразової грошової допомоги, до їх грошового забезпечення, з якого нараховується ця одноразова грошова допомога, включаються для військовослужбовців, що звільняються з посад, на які вони були призначені, - посадовий оклад, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород).

Разом з тим, в порушення перелічених вище вимог законодавства при звільненні Позивача одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби нарахована та виплачена йому без урахування надбавки за службу в умовах режимних обмежень.

Вказане підтверджується витягом з наказу начальника НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 31.12.2021 року №644-ОС та розрахунком грошового забезпечення Позивача .

Крім того, відповідно до статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у рік звільнення військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Аналогічні норми містяться й у пункту 6 глави 8 розділу V Інструкції №558 згідно з яким у рік звільнення зі служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), зазначеним у пунктах 4, 5 цієї глави, у разі невикористання ними щорічної основної та додаткової відпусток виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Виплата грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється на підставі наказу.

Грошова компенсація за всі невикористані дні відпустки провадиться виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого має військовослужбовець відповідно до чинного законодавства, на день виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.

Разом з тим, в порушення перелічених вище вимог законодавства при звільненні Позивача грошова компенсація за всі невикористані дні відпустки (98 днів) нарахована та виплачена йому без урахування надбавки за службу в умовах режимних обмежень.

Вказане підтверджується витягом з наказу начальника НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 31.12.2021 року №644-ОС та розрахунком грошового забезпечення Позивача.

Також, підпунктом 3 пункту 5 Постанови КМУ №704 Кабінет Міністрів України надав право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Відповідно до пунктів 1, 5 глави 7 розділу IV Інструкції №558 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) один раз на рік надається допомога для оздоровлення (далі - допомога) в розмірі місячного грошового забезпечення.

Розмір допомоги визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім одноразових додаткових видів та винагород), які військовослужбовець отримує за займаною ним штатною посадою на день видання наказу про надання цієї допомоги.

Разом з тим, в порушення перелічених вище вимог законодавства допомога для оздоровлення за 2021 рік нарахована та виплачена Позивачу без урахування надбавки за службу в умовах режимних обмежень, що підтверджується розрахунком грошового забезпечення Позивача.

Такі дії Відповідача суд вважає не законними, не обґрунтованими, такими, що порушують права позивача та протирічать вимогам Закону.

При цьому, розрахунок при звільненні з Позивачем було здійснено лише 17.01.2022 року шляхом зарахування Відповідачем на картковий рахунок Позивача боргу з виплати належних останньому при звільненні сум. Вказане підтверджується випискою по рахунку Позивача в АТКБ «ПриватБанк» за 17.01.2022 рік .

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року №8-рп/2002 (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми Кодексу Законів про працю України, у якому визначені основні трудові права працівників.

Рішенням Верховного Суду України №21-8а15 від 17.02.2015 року встановлено, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини.

Постановою Верховного Суду від 01.03.2018 року по справі №806/1551/17 встановлено, що питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні поліцейських зі служби в поліції (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, які не є складовими грошового забезпечення) не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення. В той же час такі питання врегульовані Кодексом законів про працю України.

Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного суду від 30.01.2019 року №805/4523/16а.

Питання відповідальності за затримку виплати грошового забезпечення при звільненні зі служби військовослужбовців Державної прикордонної служби України також не врегульовані спеціальним законодавством.

Відповідно до статті 3 Кодексу законів про працю України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

У такому разі до правовідносин, щодо не нарахування та невиплати при звільненні зі служби військовослужбовців Державної прикордонної служби України всіх сум грошового забезпечення у повному обсязі необхідно застосовувати норми КЗпП України.

Відповідно до статті 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Статтею 116 Кодексу законів про працю України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до вимог статті 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Приймаючи до уваги, що Відповідач не здійснив остаточний розрахунок із Позивачем у визначені законодавством строки, що є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, то Позивач, на думку суду, набув право на отримання відшкодування за затримку виплати за період з 01.01.2022 року по 17.01.2022 року.

Суд зазначає, що згідно з вимогами ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з ме тою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтер есів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів влад них повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень тау спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім фор мам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, протягом розумного строку.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина,її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Таким чином, проаналізувавши наведене, суд вважає за необхідне вказати, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені нормативно та документально, а тому є такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 243, 244, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 прикордонний загін Державної прикордонної служби України) (ідентифікаційний код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) яка полягає у не нарахуванні і невиплаті належної при звільненні ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, грошової компенсації за невикористанні відпуски та допомоги для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення за 2021 рік з урахуванням надбавки за службу в умовах режимних обмежень.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 прикордонний загін Державної прикордонної служби України) (ідентифікаційний код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, грошову компенсацію за невикористанні відпуски та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення за 2021 рік з урахуванням надбавки за службу в умовах режимних обмежень.

Визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 прикордонний загін Державної прикордонної служби України) (ідентифікаційний код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) щодо затримки в проведенні своєчасного розрахунку при звільненні ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) протиправною.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 прикордонний загін Державної прикордонної служби України) (ідентифікаційний код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.01.2022 року по 17.01.2022 року.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Зінченко А.В.