Справа № 640/27281/21
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2022-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

27 вересня 2022 року м. Київ№ 640/27281/21
Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доМіністерства юстиції України
прозобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України (, 01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, буд. 13), в якому просить суд вилучити з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України "Про очищення влади", відомості про ОСОБА_1 , щодо якого застосовано заборону, передбачену частиною 3 статті 1 Закону України "Про очищення влади".

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.09.2021 №640/27281/21 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення учасників справи (письмове провадження), встановлено відповідачу строк для надання відзиву та витребувано від останнього докази та відповідні матеріали.

Через канцелярію суду 29.11.2021 від представника Міністерства юстиції України надійшло клопотання про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду, яке мотивоване наступним.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 №973-р «Про звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника Голови Державного агентства водних ресурсів України» ОСОБА_1 звільнено з посади першого заступника Голови Державного агентства водних ресурсів України з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади» (пункт 72 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України).

Представник відповідача стверджує, що позивач був обізнаний про своє звільнення з посади першого заступника Голови Державного агентства водних ресурсів України, а також йому достеменно були відомі підстави звільнення.

Окрім того, представником відповідача звернуто увагу на те, що розпорядження Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 №973-р «Про звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника Голови Державного агентства водних ресурсів України» є у вільному доступі, позивачем не оскаржено та є чинним.

Також представником відповідача наголошено, що Міністерством юстиції України на виконання приписів частини третьої статті 7 Закону України «Про очищення влади» 22.10.2014 внесено відомості стосовно позивача до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України "Про очищення влади", в той час як з позовом про вилучення вказаної інформації позивач звернувся 24.09.2021.

Вказане, на думку представника відповідача, свідчить про те, що ОСОБА_1 пропустив шестимісячний строк звернення до суду.

Вирішуючи клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, суд враховує наступне.

Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Приписи абзацу 1 частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Суд зазначає, що вагомим аспектом при вирішенні питання щодо наявності чи відсутності з боку позивача факту пропуску строку звернення до суду є специфіка даних спірних правовідносин - щодо проходження публічної служби, встановлення обставин, коли та за яких обставин позивач дізнався про порушення своїх прав та зміг вчинити дії, направлені на їх відновлення.

Крім того, суд зауважує, що право на звернення до адміністративного суду з позовом є складовою права на судовий захист, що передбачено ст. 55 Конституції України. Це право є диспозитивним правом у адміністративному процесі.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

При вирішенні справи судом враховано, що початок строку визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Тому, при визначенні початку цього строку суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Так, підставою для звернення до суду став лист Національної академії аграрних наук України від 20.08.2021 №11-1/328, яким позивачу повідомлено рішення конкурсної комісії про не допуск його до участі у конкурсному відборі на заміщення вакантної посади директора Інституту водних проблем і меліорації НААН, враховуючи вимоги Закону України «Про очищення влади».

Судом встановлено, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 №973-р «Про звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника Голови Державного агентства водних ресурсів України» ОСОБА_1 звільнено з посади першого заступника Голови Державного агентства водних ресурсів України з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади», а саме на підставі пункту 72 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до частини третьої статті 7 Закону України «Про очищення влади» Міністерство юстиції України не пізніше ніж на третій день після отримання відомостей, які підлягають внесенню до Реєстру, забезпечує їх оприлюднення на своєму офіційному веб-сайті та вносить їх до Реєстру. Відкритими для безоплатного цілодобового доступу є такі відомості про особу, щодо якої застосовано положення цього Закону.

За доводами відповідача, що не спростовано позивачем, 22.10.2014 до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України "Про очищення влади" внесено відомості про ОСОБА_1 , щодо якого застосовано заборону, передбачену частиною 3 статті 1 Закону України "Про очищення влади", в той час як з позовною заявою про вилучення таких даних з Реєстру позивач звернувся 24.09.2021.

У рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 Конституційний Суд України встановив, що положення ч. 2 ст. 55 Конституції України необхідно розуміти так, що конституційне право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному; реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом. Таким чином, конституційне право особи на звернення до суду кореспондується з її обов`язком дотримуватися встановлених процесуальним законом механізмів (процедур).

Тобто, реалізація права на звернення до суду кореспондується з обов`язком особи дотримуватись встановленого процесуальним законом процесуальних механізмів (процедур). В даному випадку обов`язку з дотримання встановленого терміну позовної давності або доведення причин та обставин пропуску процесуальних строків, що можуть свідчити про їх поважність та в подальшому слугувати підставою для поновлення строків, а саме зазначення конкретних обставин або перешкод, що завадили вчасно звернутись до суду.

За результатом вивчення позовної заяви позивачем не обґрунтовувались жодним чином строки звернення до суду з даним позовом, а також ним не подавалась заява про поновлення строку звернення до суду.

Загальний аналіз позовної заяви вказує на відсутність підстав та доказів, що свідчили б про обґрунтовані, непереборні обставини пропуску терміну звернення до суду.

У позові позивач не вказує, які обставини спонукали його звернутись за правовою допомогою тільки у 2021 році (через сім років).

Як вже зазначалось, при визначенні початку строку суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

В даному ж випадку, має місце друга обставина.

Верховний Суд в постанові від 12 лютого 2020 року ( справа №320/5468/18) виклав висновок, згідно якого поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами. За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналась або могла дізнатись про порушення свої прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатись не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що позивач не тільки був зобов`язаний бути обізнаним з вимогами Закону України «Про очищення влади» в частині внесення його даних до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України "Про очищення влади", але і фактично був обізнаним з наслідками такого внесення.

Крім цього, жодних реальних істотних перешкод для пропущення встановленого терміну звернення до суду позивачем не зазначено.

Позивач звернувся з позовною заявою про вилучення з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України "Про очищення влади" відомостей про ОСОБА_1 , щодо якого застосовано заборону, передбачену частиною 3 статті 1 Закону України "Про очищення влади" тільки 24.09.2021, тобто через декілька років після такого внесення.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди при розгляді справ застосовують практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду за своєю суттю не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і шляхом встановлення строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс та інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання.

Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані ( рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, заява N 28090/95, пункт 45).

Реалізуючі пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25.01.2000 року, пункт 33).

Аналізуючи вищевказане, суд зазначає, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними певних процесуальних дій передбачених Кодексом адміністративного судочинства України.

Законодавче обмеження строку оскарження, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Згідно правової позиції Конституційного Суду України, наведеної у рішенні від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011, наявність законодавчо встановленого строку на звернення до суду не слід розглядати як обмеження права на судовий захист - законодавець в такий спосіб лише встановлює часові межі реалізації такого права.

Відповідно до статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Беручи до уваги, що позивач не навів доказів, які б свідчили про існування обставин, що об`єктивно перешкоджали йому звернутись з даним позовом до суду у межах строків, встановлених законом, а судом зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів не встановлено підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду, суд дійшов висновку про залишення адміністративного позову без розгляду.

Керуючись статтями 122, 123, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання Міністерства юстиції України про залишення позовної заяви без розгляду - задовольнити.

Залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Копію ухвали надіслати (видати) учасникам справи.

Ухвала про залишення позову без розгляду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Н.Г. Вєкуа