Справа № 260/6354/21
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2022-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

30 серпня 2022 року м. Ужгород№ 260/6354/21
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Микуляк П.П.,

при секретарі Пшевлоцька К.І.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1 , представник - Дрюченко О.С.,

відповідача: Холмківська сільська рада Ужгородського району Закарпатської області, представник - Радь І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України проголошена вступна та резолютивна частини Рішення. Повний текст Рішення виготовлено та підписано 16 вересня 2022 року.

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, яким просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, у вирішенні заяви ОСОБА_1 про затвердження проекту із землеустрою та передачі земельної ділянки із кадастровим номером :11:023:0121 у власність;

- зобов`язати Холмківську сільську раду Ужгородського району Закарпатської області затвердити поданий ОСОБА_1 проект землеустрою щодо передачі земельної ділянки із кадастровим номером :11:023:0121 площею 0,15 га для ведення особистого селянського господарства у власність ОСОБА_1 .

Позовна заява мотивована тим, що позивач подав до відповідача проект землеустрою на затвердження, натомість орган місцевого самоврядування не затвердив наданого проекту на жодній сесії Холмківської сільської ради. Отже, Холківська сільська рада, фактично не навівши жодних підстав та мотивів передбачених законом для відмови у такому затвердженні, або його не розгляді - діяла всупереч вимогам чинного законодавства.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 17.08.2021 року вже було встановлено протиправність бездіяльності Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області щодо неприйняття рішення по суті заяви ОСОБА_1 про затвердження проекту із землеустрою та передачі земельної ділянки із кадастровим номером :11:023:0121 у власність. Вказане судове рішення в силу частини 4 ст.78 КАСУ має преюдиційне значення при вирішенні даного спору.

Незважаючи на вищевказані обставини, не врахувавши правової оцінки наданої судом у рішенні в справі №260/1259/21 Холмківська сільська рада і надалі продовжила протиправну бездіяльність, а саме: не прийняла жодного рішення (про затвердження чи протиправну відмову у затвердженні проекту із землеустрою) по заяві ОСОБА_1 .

Представник позивача зазначив, що у даному випадку ОСОБА_1 звернулася до відповідача із відповідною заявою, за наслідками розгляду якої суб`єкт владних повноважень мав прийняти відповідне управлінське рішення (про затвердження чи про відмову у затвердженні проекту із землеустрою), в той час, як останній протиправно на сесії, що відбулася 22.10.2021 року не прийняв жодного рішення.

На підставі наведеного представник позивача вважає, що належним способом захисту, необхідним для поновлення прав ОСОБА_1 є саме зобов`язання Холмківську сільську раду Ужгородського району Закарпатської області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки із кадастровим номером :11:023:0121 площею 0,15 га для ведення особистого селянського господарства у власність ОСОБА_1 , з урахуванням висновків суду.

Позивачка та представник позивача у судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги та просили суд задовольнити такі у повному обсязі.

Представником відповідача відзив на позовну заяву подано не було, однак в судовому засіданні заперечив, щодо задоволення позовних вимог та просив суд відмовити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 19 грудня 2019 року рішенням 37 сесії VII скликання Сторожницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області (далі Сторожницька сільська рада) №01 від 19.12.2019 громадянці ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,15 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 на території Сторожницької сільської ради. (а.с.15)

На підставі вказаного рішення органу місцевого самоврядування було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства АДРЕСА_1 . (а.с.16-57)

Розроблений проект землеустрою був погоджений Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області, що підтверджується висновком №23167/82-20 від 22.10.2020р., та відділом містобудування та архітектури Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області. (а.с. 55-57)

З метою отримання бажаної земельної ділянки у власність ОСОБА_1 звернулася до Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області із заявою про затвердження розробленого проекту землеустрою.

Вказаний проект землеустрою був розглянутий на засіданні постійної комісії сільської ради з питань земельних відносин, природокористування, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток, історичного середовища та благоустрою та відповідно до протоколу №3 від 29.01.2021 був рекомендований Холмківській сільській раді до затвердження.

Питання щодо затвердження поданого ОСОБА_1 проекту землеустрою 11 лютого 2021 року було винесено на розгляд ІІІ сесії VIII скликання Холмківської сільської ради, однак у встановлений нормами Земельного кодексу України строк Холмківська сільська рада жодного рішення з приводу поданої заяви не прийняла.

Зокрема, як вбачається з протоколу засідання Холмківської сільської ради від 11 лютого 2021 року за результатами розгляду винесеного на голосування питання затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки у власність таке не набрало достатньої кількості голосів.

Рішень щодо відмови у затвердженні проекту землеустрою гр. ОСОБА_1 - не прийнято.

Вважаючи, таку бездіяльність Холмківської сільської ради, протиправною та незаконною позивачка звернулась до Закарпатського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом.

17 серпня 2021 року Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду у справі №260/1259/21, позов ОСОБА_1 до Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії було задоволено:

- визнано протиправною бездіяльність Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області щодо неприйняття рішення по суті заяви ОСОБА_1 про затвердження проекту із землеустрою та передачі земельної ділянки із кадастровим номером :11:023:0121 у власність;

- зобов`язано Холмківську сільську раду Ужгородського району Закарпатської області прийняти рішення по суті поданої ОСОБА_1 заяви щодо затвердження проекту із землеустрою та передачі земельної ділянки із кадастровим номером :11:023:0121 площею 0,15 га для ведення особистого селянського господарства у власність ОСОБА_1 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні;

- зобов`язано Холмківську сільську раду Ужгородського району Закарпатської області подати звіт про виконання судового рішення у місячний строк з дати набрання цим рішенням законної сили.

На виконання наведеного Холмківською сільською радою Ужгородського району Закарпатської області надіслано до суду лист №840/02-23 від 25.10.2021р., відповідно до змісту якого повідомлено про винесення на розгляд чергової сесії запропонований комісією з питань земельних відносин, природокористування, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток, історичного середовища та благоустрою проект рішення "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 ". Однак такий проект не набрав необхідної кількості для ухвалення рішення голосів.

Рішень щодо відмови у затвердженні проекту землеустрою гр. ОСОБА_1 - не прийнято повторно. Холмківською сільською радою також жодного разу не було подано звіт про виконання судового рішення.

Крім того на офіційному сайту Холмківської ОТГ, було оприлюднено проект рішення Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_2 , яке включено до порядку денного сесії Холмківської сільської ради, що відбудеться 15 листопада 2021 року.

З вищезазначеного вбачається, що на сесії 15.11.2021р. могло бути затверджено рішення щодо відведення земельної ділянки :11:023:0121 у власність гр. ОСОБА_2 , чим однозначно порушувалося право ОСОБА_1 .

Також судом було встановлено, що не зважаючи на зазначене, Холмківською сільською радою, рішенням №139/VIII-2021 11.02.2021 року було надано дозвіл гр. ОСОБА_2 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,15 з кадастровим номером :11:023:0121 у власність із земель житлової та громадської забудови для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до поданих документів суд може зробити висновок, що фактично відповідачем вчиняються активні дії щодо передачі спірної земельної ділянки у власність третій особі, всупереч наявності спору щодо такої.

11 листопада 2021 року вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, позивачка звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Порядок набуття права на землю громадянами та юридичними особами регулюється нормами глави 19 ЗК України.

Статтею 121 ЗК України врегульовано норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Частиною 6 ст.118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно положень ч.1 ст.122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Зазначені повноваження органів місцевого самоврядування кореспондуються також з питаннями, що віднесені до виключної компетенції сільської, селищної, міської ради, передбаченими ч.1 ст.26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні від 21.05.1997 №280/97-ВР, та вирішуються виключно на пленарних засіданнях таких, серед яких вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Таким чином, для отримання у власність спірної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства позивач звернулася у законодавчо встановленому порядку до уповноваженого на те органу місцевого самоврядування Холмківської сільської ради.

Порядок погодження і затвердження документації із землеустрою регулюється нормами ст. 186 ЗК України.

Так, ч. 6 зазначеної статті передбачено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 1861 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Судом встановлено, що розроблений ОСОБА_1 проект землеустрою був погоджений у порядку, встановленому ст. 186 ЗК України, уповноваженими на те органами.

Згідно ч. 9 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Ч. 1 ст. 59 Закону передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 59 Закону, рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос. Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених п.п. 4 і 16 ст. 26, п.п. 1, 29 і 31 ст. 43 та ст.ст. 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням. Результати поіменного голосування є невід`ємною частиною протоколу сесії ради.

Таким чином, вирішення питання з приводу поданого позивачем клопотання у строк, встановлений нормами ч.9 ст.118 ЗК України, є обов`язком органу місцевого самоврядування.

Згідно з частинами першою та третьою статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу (абзаци другий, третій частини сьомої та частина восьма статті 118 Земельного кодексу України).

Факт належного погодження проекту землеустрою підтверджується висновком Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області №23167/82-20 від 22.10.2020 року.

За положеннями частини 9 статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Підставою для прийняття рішення про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність можливе лише у разі невідповідності проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Суд зазначає, що невідповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, тобто етап перевірки на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів відбувається під час виготовлення самого проекту, а не під час його затвердження.

Статтею 186-1 Земельного кодексу України встановлено, що розробник проекту землеустрою подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, що й було зроблено позивачем.

Центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру як передбачено Положенням, що затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року № 15.

При цьому, у висновку на підтвердження факту відповідності проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів під час виготовлення самого проекту, Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області заключено, що проект землеустрою відповідає вимогам чинного законодавства України та прийнятий відповідно до нормативно-правових актів і є таким, що погоджується (пункт 8,10 висновку). Строк дії висновку необмежений.

Верховний Суд у постанові від 24.01.2020 у справі №316/979/18 дійшов висновку, що законом передбачено певний алгоритм та поетапність процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, а саме: - подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;

- отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні);

- після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 186-1 ЗК України;

- здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;

- подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду.

При цьому, Верховний Суд зазначив, що єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому ст.186-1 Земельного кодексу України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку ст.186-1 Земельного кодексу України, норми ст.118 Земельного кодексу України не містять. При цьому перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватися саме на етапі погодження такого проекту.

Визначена законом процедура є способом дій відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування у відповідь на звернення громадян щодо того чи іншого земельного питання.

Отже, у відповідача є лише один правомірний і законно обґрунтований варіант поведінки - прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою, оскільки єдина підстава для відмови у затвердженні проекту землеустрою про невідповідність такого вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів була перевірена Головним управління Держгеокадастру. (а.с.55-56)

Додатково слід врахувати, що суміжним землевласником земельної ділянки із кадастровим номером :11:023:0121, яку бажає отримати позивачка ОСОБА_1 , є гр. ОСОБА_3 , який являється чоловіком позивачки.

На суміжній земельній ділянці, що належить чоловікові позивачки - гр. ОСОБА_3 розташоване СТО, та єдиним способом потрапити на територію СТО являється прохід саме через земельну ділянку із кадастровим номером :11:023:0121, яку хоче отримати позивачка, а тому незаконна передача такої діляки третій особі унеможливить або суттєво ускладнить доступ до СТО та призведе до конфлікта у використанні проходу/проізду. Частина вказаної земельної ділянки використовується понад десять років чоловіком позивачки в т.ч. для забезпечення доступу працівників та відвідувачів до СТО.

Крім того слід зазначити, що земельна ділянка із кадастровим номером :11:023:0121 площею 0,15 га. містить суттєві обмеження щодо можливого майбутнього будіництва сторонніми особами, а саме наявна значна охоронна зона встановлена навколо інженерних комунікацій, які проходять вздовж земельної ділянки. Поща таких обмежень складає близько 0,08 Га про що зазначено в проектів землеустрою, що подавався на затвердження.

Визначаючись щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва, суд зазначає, що згідно норм Земельного кодексу України єдиною підставою для відмови у затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

ЄСПЛ у справах «Пайн Велі Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії» та «Федоренко проти України» робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема, є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) - на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність.

Тобто в зазначених рішеннях ЄСПЛ установив, що наявність «правомірних (законних) очікувань» є передумовою для відповідного захисту. У свою чергу, умовою наявності «правомірних очікувань», у розумінні практики ЄСПЛ, є достатні законні підстави.

Інакше кажучи, «правомірні (законні) очікування» - це очікування можливості здійснення певного права, як прямо гарантованого, так і опосередкованого, у разі якщо особа прямо не виключена з кола осіб, які є носіями відповідного права.

Суд вважає, що позивачка має законні (правомірні) очікування на своєчасний розгляд заяви про затвердження проекту землеустрою та передачі у її власність земельної ділянки із кадастровим номером :11:023:0121, яка була зареєстрована за заявою позивачки у Державному земельному кадастрі ще 10.11.2020 року.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Верховний Суд України у постанові від 24 листопада 2015 року по справі № П/800/259/15 (21-3538а15) зазначив, що сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити. Тобто бездіяльність не має чітко окреслених часових меж, а саме явище бездіяльності є триваючим (реєстраційний № рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 54398764).

Зважаючи на бездіяльність Холмківської сільської ради, яка полягає у не вирішенні заяви ОСОБА_1 про затвердження проекту із землеустрою, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву позивача та визнати таку бездіяльність протиправною та ефективним захистом порушених прав позивача є зобов`язання відповідача на найближчій сесії затвердити проект землеустрою, що буде свідчити про дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Згідно практики Верховного Суду, викладеної у постановах від 06.03.2019 у справі №1640/2592/18, від 06.03.2019 у справі №1640/2594/18, від 05.03.2019 у справі №818/1817/17, від 31.01.2019 у справі №815/2488/17, від 28.08.2018 у справі №806/5280/15, від 24.01.2020 у справі №316/979/18, від 16.09.2021 у справі №260/18/19, належним способом захисту поновлення прав є зобов`язання суб`єкта владних повноважень затвердити проект землеустрою.

У відповідності до ч.1 ст.2 КАС України: завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.7 КАС України: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.1 ст.77 КАС України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 КАС України.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України: в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищенаведене, відповідачем не доведено правомірності свої бездіяльності, яка полягає у не вирішенні заяви ОСОБА_1 , відзив на позовну заяву подано не було, у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими, що підтверджується дослідженими судом належними та допустимими доказами і з врахуванням існуючої судової практики підлягають задоволенню повністю.

На підставі наведеного та керуючись ст. 242-246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, у вирішенні заяви ОСОБА_1 про затвердження проекту із землеустрою та передачі земельної ділянки із кадастровим номером :11:023:0121 у власність.

Зобов`язати Холмківську сільську раду Ужгородського району Закарпатської області затвердити поданий ОСОБА_1 проект землеустрою щодо передачі земельної ділянки із кадастровим номером :11:023:0121 площею 0,15 га для ведення особистого селянського господарства у власність ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.П.Микуляк