Справа № 160/8748/22
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2022-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 серпня 2022 року Справа № 160/8748/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Пейнт Тренд» до Дніпровської митниці про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів та карток відмови,-
23.06.2022 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Пейнт Тренд» звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Дніпровської митниці, в якій просить:
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що до митного органу були надані документи, необхідні для митного оформлення товарів, із визначенням його митної вартості за першим методом (за ціною договору (контракту), що надійшли на митну територію України на підставі зовнішньоекономічного контракту. Однак митниця, безпідставно витребувавши у позивача додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості товару, прийняла рішення про коригування митної вартості товарів за другорядним методом, на підставі необґрунтованих та необ`єктивних підстав. Надані документи у своїй сукупності підтверджують заявлену позивачем митну вартість та її складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах є достовірними, базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Позивач зазначає, що в оскаржуваних рішеннях відповідачем не обґрунтовано неможливість визначення митної вартості товару за першим (основним) методом, у зв`язку із чим оскаржувані рішення підлягають скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.06.2022 року відкрито провадження у справі № 160/8748/22 та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження).
14.07.2022 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній, заперечую проти позовних вимог, зазначає, що під час митного оформлення товару було виявлено розбіжності та не було виявлено усіх необхідних даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості. До митного оформлення не було подано ряд документів на підтвердження заявленої митної вартості, а саме витрат на страхування вантажу, що свідчить про заявлення декларантом неповних даних. Враховуючи зазначені в повідомленні митниці результати перевірки документів, наданих до митного оформлення оцінюваної партії товару, відмову декларанта від надання додаткових документів, ненадання документів у спростування виявлених невідповідностей, що унеможливлює перевірку числового значення вартості заявленого товару, відсутність документального підтвердження повноти включення складових митної вартості, відсутність документального підтвердження ціни, що фактично сплачена, не може бути застосований метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товару, який імпортуються. Таким чином, на думку відповідача, посадові особи митниці при прийнятті спірних рішень про коригування митної вартості заявленого позивачем товару діяли в межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.
20.07.2022 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій підтримано позицію, викладену в адміністративному позові.
Згідно з положеннями ст. 262 КАС України суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Пейнт Трейд» є юридичною особою з основним видом діяльності за КВЕД 46.73 оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням.
03.08.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Пейнт Трейд» (покупець) та АО «Новокаолиновый горнообогатительный комбинат» (російська федерація) (постачальник) укладено Договір поставки продукції №45К.
За умовами даного договору ТОВ «Пейнт Трейд» купує товар (продукцію) у АО «Новокаолиновый горнообогатительный комбинат».
Відповідно до п. 5.2. договору (в редакції Протоколу узгодження розбіжностей від 20.08.2020 року) ціни на продукцію узгоджуються сторонами в Специфікаціях, що є невід`ємною частиною договору. Пунктом 5.1. договору передбачено, що валютою платежу є російський рубль.
Згідно з п. 5.1. договору сума договору складається як загальна вартість всього товару, поставленого покупцю за весь період дії договору згідно Специфікацій.
Пунктом 3.6. договору (в редакції Протоколу узгодження розбіжностей від 20.08.2020 року) передбачено, що поставка продукції здійснюється залізничним транспортом вагонними нормами на умовах FСА станція «Джабик» Південно-Уральської залізниці (в розумінні термінів Інкотермс 2010). При цьому витрати по доставці залізничним транспортом до станції призначення несе покупець.
Відповідно до п. 3.12. договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 07.09.2020 року до договору) разом з товаром постачальник зобов`язаний передати покупцеві (представнику покупця) наступні документи: оригінал залізничної накладної, оригінал УПД, сертифікат (паспорт) якості, оригінал ВМД, оригінал рахунку (інвойсу).
Пунктом 5.1. договору встановлено, що покупець оплачує товар на умовах 100% передоплати.
Відповідно до п. 5.4. договору після відвантаження продукції постачальник направляє покупцю УПД (універсальний передавальний документ), в якому зазначається найменування, кількість та фактична вартість продукції, встановлені податки та збори.
Передбачений пунктом 5.4. договору універсальний передавальний документ (рахунок-фактура на відвантаження товару) має статус рахунку-фактури та передавального документу, в якому визначена фактична кількість та вартість товару, що поставляється покупцю. При цьому, не заборонено виписувати УПД зі статусом тільки передавального документа і окремо, при необхідності, оформляти рахунок-фактуру на оплату товару.
На умовах Договору поставки продукції № 45К від 03.08.2020 року було організовано поставку товару з російської федерації до України, а саме каоліну марки КР-2 в загальній кількості 64 тони (Специфікація № 22 від 19.01.2022 року), каоліну марки КР-2 в загальній кількості 64 тони (Специфікація №23 від 28.01.2022 року), каоліну марки КР-2 в загальній кількості 64 тони (Специфікація №24 від 03.02.2022 року). Постачальником виставлено рахунки на оплату №52 від 19.01.2022 року, №109 від 28.01.2022 року, №137 від 03.02.2022 року на суму 361 280,00 руб. кожен. Вказаний товар був оплачений ТОВ «Пейнт Трейд», що підтверджується банківськими платіжними документами (SWIFT) від 20.01.2022 року, від 02.02.2022 року та від 04.02.2022 року на суму 361 280,00 руб. кожен. Відповідно до універсального передавального документу від 28.01.2022 року постачальник поставив покупцю (позивачу) товар у кількості 62,100 т. на загальну суму 350 554,50 руб. Відповідно до універсального передавального документу від 01.02.2022 року постачальник поставив покупцю (позивачу) товар у кількості 63,500 т. на загальну суму 358 457,50 руб. Відповідно до універсального передавального документу від 04.02.2022 року постачальник поставив покупцю (позивачу) товар у кількості 64,000 т. на загальну суму 361 280,00 руб.
За результатом опрацювання всіх поданих декларантом документів Дніпровською митницею встановлено, що подані документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності та не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості, а саме відсутні відомості щодо наявності або відсутності витрат на страхування вантажу; надані копії залізничних накладних не містять інформації про числові значення витрат на транспортування товару; зворотній бік наданих до митного оформлення примірників залізничних накладних не містить інформації щодо тарифу та вартості перевезення товару; наданими декларантом експертними висновками Дніпропетровської ТПП визначено ринкову вартість товару, а не митну; калькуляція собівартості є суперечливою.
На підставі викладеного, з метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, зобов`язано декларанта подати додаткові документи: каталоги, специфікації виробника; виписку з бухгалтерської документації; виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країни-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам.
Листами від 10.02.2022 року №10-02/01-зед, від 14.02.2022 року №14-02/01-зед, від 18.02.2022 року №18-02/01-зед позивач повідомив митний орган про відсутність додаткових документів.
У зв`язку з ненаданням позивачем додаткових документів відповідач дійшов висновку про неможливість застосування першого методу визначення митної вартості товару.
Відсутність у позивача необхідних документів унеможливила застосування відповідачем методів на основі віднімання та на основі додавання вартості товарів, у зв`язку з чим митним органом послідовно розглядалася можливість застосування резервного методу визначення митної вартості.
У зв`язку з неможливістю застосування митної вартості, заявленої позивачем, відповідачем прийнято наступні рішення:
- Рішення про коригування митної вартості від 10.02.2022 року №UA110130/2022/000008/1, відповідно до якого митну вартість товару скориговано до рівня 8,9232 рос. руб./кг.;
- Рішення про коригування митної вартості від 14.02.2022 року №UA110130/2022/000009/1, відповідно до якого митну вартість товару скориговано до рівня 9,0220 рос. руб./кг.;
- Рішення про коригування митної вартості від 18.02.2022 року №UA110130/2022/000010/1, відповідно до якого митну вартість товару скориговано до рівня 9,081 рос. руб./кг.
У зв`язку з прийняттям відповідачем рішень про коригування митної вартості товару позивачу відмовлено в митному оформленні та видано Картки відмови від 11.02.2022 року №UA110130/2022/000069, від 14.02.2022 року №UA110130/2022/000072, від 18.02.2022 року №UA110130/2022/000084.
У подальшому спірний товар позивача був випущений у вільний обіг під гарантійні зобов`язання за ЕМД від 11.02.2022 року №UA110130/2022/003053, від 15.02.2022 року №UA110130/2022/003282, від 18.02.2022 року №UA110130/2022/003720.
Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд виходить с наступного.
Частиною 1 статті 7 Митного кодексу України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.
Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (п. 24 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України).
Відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт); рахунок-фактура (інвойс) або рахунок - проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 вказаної статті також передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у ч. 2 цієї статті, містять розбіжності, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою , контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний та авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 Митного кодексу України.
Приписами ст. 337 Митного кодексу України передбачено, що перевірка документів та відомостей, які подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій шляхом проведення: формато-логічного контролю; контролю співставлення; контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені цим Кодексом.
При здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган повинен впевнитися, що заявлена декларантом митна вартість товару ґрунтується на дійсній вартості, під якою, відповідно до ст. VІІ Генеральна угода про тарифи й торгівлю 1994 року (далі ГАТТ), згода на обов`язковість якої надана Верховною Радою України, розуміється ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальній ході торгівлі в умовах повної конкуренції.
Примітками до п. 2 ст. VІІ «Оцінка товару для митних цілей» ГАТТ (1947) визначено, що сумісним зі ст. VІІ було б припущення, що «дійсна вартість» може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими «дійсної вартості», а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни.
Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 54 Митного кодексу України контроль заявленої декларантом митної вартості товарів здійснюється шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно з ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною 2 статті 55 Митного кодексу України визначено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Відповідно до ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
Згідно з ч. 2 ст. 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Частиною 3 статті 57 Митного кодексу України встановлено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до ч. 6 статті 57 Митного кодексу України кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Відповідно до ч. 3 ст. 58 Митного кодексу України у разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України.
При цьому, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 та 60 цього Кодексу. Під час консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Згідно з ч. 8 ст. 57 Митного кодексу України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:
1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:
а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;
б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);
в) не впливають значною мірою на вартість товару;
2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;
3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;
4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Відповідно до ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Аналіз положень ч. 3 ст. 53, ч. ч. 1, 2, 5 ст. 54, ст. 58 Митного кодексу України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.
Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.
3 приводу зауважень митного органу про те, що відсутні відомості щодо витрат на страхування вантажу, суд зазначає, що в ході розгляду справи встановлено, що товар не страхувався, а отже витрати на страхування і не можуть бути включені до митної вартості товару, оскільки таких витрат позивачем понесено не було. Доказів зворотнього відповідачем не надано.
Щодо доводів митниці, що надана залізнична накладна не містить інформації щодо тарифу та вартості перевезення, суд зазначає, що навіть технічні помилки у такому документі не впливають на визначення митної вартості товарів, оскільки відомості залізничної накладної не містять числових показників.
Вартість перевезення за межами митної території України зазначена у рахунках експедитора ТОВ «Транс Центр» № 133 від 10.02.2022 року, №169 від 14.02.2022 року, №199 від 18.02.2022 року та довідках про транспортні витрати № 27/02 від 10.02.2022 року, №33/02 від 14.02.2022 року, №39/02 від 18.02.2022 року, які були надані декларантом при митному оформленні товару. Факт оплати послуг експедитора підтверджується банківськими і платіжними документами, які не могли бути надані позивачем при митному оформленні товару, оскільки умовами договору транспортного експедирування передбачена оплата послуг на умовах відстрочення платежу.
З приводу тверджень митного органу, що надані декларантом висновки Дніпропетровської торгово-промислової палати містить відомості щодо ринкової, а не митної вартості товару, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України на вимогу митного органу декларантами для підтвердження заявлених ними відомостей про вартість імпортованих товарів можуть в тому числі додатково подаватися висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.
При цьому, як зазначено у листі-роз`ясненні №16/2-2/2356 від 17.11.2009 року, Держмитслужба України не веде перелік спеціалізованих експертних організацій, які мають право надавати висновки про якісні та вартісні характеристики товарів. У разі надання таких експертних висновків при митному оформленні товарів, митний орган розглядає їх, перевіряючи наявність повноважень експертних організацій відповідно до вимог законодавства. В свою чергу право торгово-промислових палат на проведення експертизи і контролю якості, кількості, комплектності товарів (у тому числі експортних та імпортних) та визначення їх вартості прямо передбачено ст. 11 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» №671/97-ВР від 02.12.1997 року, а експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов`язковими для застосування на всій території України.
Отже, декларантом для митного оформлення товару було надано митному органу експертні висновки ДТПП від 10.02.2022 року №ГО-237, від 14.02.2022 року №ГО-258, від 18.02.2022 року №ГО-286, які відповідно до законодавства України є належними доказами підтвердження наданої інформації про митну вартість товару.
У свою чергу Довідник цін коштовного та декоративного каміння є інформаційно-довідковим виданням Державного гемологічного центру України, при цьому відповідно до п. 2 Положення про Державний гемологічний центр України, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 19.07.2004 року № 465, основними завданнями та функціями Державного гемологічного центру України є експертна оцінка дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння, внесеного до Державного фонду дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння України.
В свою чергу каолін не входить до Загальної класифікації природного каміння, затвердженої Постановою КМУ від 27.07.1994 pоку № 512.
Таким чином, посилання відповідача на Довідник як на джерело визначення вартості каоліну є необґрунтованим.
Щодо доводів відповідача про наявність дисконту або знижки на товар суд зазначає, що вони не знайшли свого підтвердження, адже згідно з контрактом на поставку товару ціна продукції узгоджується сторонами у специфікаціях. При цьому в рахунках на оплату, прайс-листах та специфікаціях інформація про знижку відсутня.
Не погоджується суд також з доводами відповідача про те, що продавець і покупець за контрактом вважаються пов`язаними між собою особами, адже відповідно до ч. 17 ст. 58 Митного кодексу України особи, одна з яких є одноосібним агентом, одноосібним дистриб`ютором чи одноосібним концесіонером іншої, як би це не називалося, вважаються пов`язаними для цілей цього Кодексу, якщо вони підпадають хоча б під один із критеріїв, визначених у статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.
Частиною 4 статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року визначено, що для цілей цієї Угоди особи вважаються пов`язаними між собою, тільки якщо:
a) вони є службовцями або директорами підприємств один в одного;
b) вони юридично визнані партнерами по бізнесу;
c) вони є роботодавцем і працівником;
d) будь-яка особа безпосередньо чи опосередковано володіє, контролює або утримує 5 чи більше відсотків випущених акцій, що дають право голосу, або акцій обох з них;
e) один з них безпосередньо або опосередковано контролює іншого;
f) обидва безпосередньо або опосередковано контролюються третьою особою;
g) разом вони безпосередньо або опосередковано контролюють третю особу;
h) вони є членами однієї й тієї самої сім`ї.
Разом з тим, митним органом в оскаржуваних рішенням не наведено, якому саме критерію відповідають сторони зовнішньоекономічного контракту №45К від 03.08.2020 року, з огляду на що доводи відповідача є необґрунтованими.
Таким чином, митний орган не навів доказів того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів.
В поданих при митному оформленні товарів документах відсутні розбіжності, вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та ціни, що підлягала сплаті за цей товар.
Відповідно до ч. 7 ст. 54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Отже, митним органом безпідставно застосовано другорядний метод визначення митної вартості товарів на підставі спірних рішень про коригування митної вартості товарів, оскільки надані декларантом документи підтверджували числове значення митної вартості товарів за ціною договору.
Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 53 Митного кодексу України право органу доходів і зборів на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів виникає лише у разі, коли у документах, поданих для митного оформлення згідно ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.
З доказів, наявних в матеріалах справи, вбачається, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про протиправність оскаржених рішень про визначення митної вартості товару та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 14 886,00 грн.
Керуючись ст. ст. 70-72, 90, 139, 241-246, 257, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко