Справа № 640/30068/21
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2022-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2022 року м.Київ № 640/30068/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання відмову протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду з Окружного адміністративного суду м.Києва у порядку, визначеному ст. 29 Кодексу адміністративного судочинства України, надійшла справа за позовом ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, у якому просить суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком пенсію по інвалідності, отриманої у період перебування на службі в органах місцевого самоврядування у розмірі, передбаченому законодавством України про державну службу, як особі яка припинила службу в органах місцевого самоврядування;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 з 21.05.2021 пенсію по інвалідності відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ Про державну службу, у розмірі, передбаченому законодавством України про державну службу, як особі яка припинила службу в органах місцевого самоврядування та має наявний стаж служби в органах місцевого самоврядування більше 10 років та державної служби більше 20 років.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка є інвалідом ІІ групи, перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду у Київській області та отримує пенсію за віком на підставі Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 11.01.2016. При цьому позивачка продовжувала працювати на державній службі та була звільнена з посади начальника відділу планування доходів та податкової політики фінансового управління 31.12.2020. У травні 2021 року позивачка звернулася до головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про переведення з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-ІУ на пенсію по інвалідності державного службовця згідно з Законом України Про державну службу. Однак, відповідач своїм листом повідомив про те, що у позивачки відсутній стаж державної служби, передбачений Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України Про державну службу, оскільки посади, на яких працювала позивачка з 12.01.2007 не належать до посад віднесених до категорій посад державних службовців. Вважаючи таку відмову протиправною, позивачка звернулася з позовом до суду.

Ухвалою суду від 29.12.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання.

Ухвалою суду від 27.06.2022 залучено до участі у справі у якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду у Київській області, правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався, про відкриття провадження у справі був проінформований шляхом направлення тексту ухвали на електронну адресу ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), про що свідчить довідка про доставку електронного листа, сформована програмним забезпеченням "Діловодство спеціалізованого суду".

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, не погоджуючись з позовними вимогами ОСОБА_1 , надав відзив на позовну заяву, у якому зазначив про те, що при визначенні права особи на призначення пенсії за Законом України "Про державну службу" слід враховувати записи у трудовій книжці та аналізувати відповідність займаною особою посади посадам, визначеним у ст. 25 Закону України №3723-ХІІ "Про державну службу" та в актах Кабінету Міністрів України. Основним критерієм, за яким визначається можливість зарахування того чи іншого періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №№3723-ХІІ "Про державну службу" є встановлення за займаною посадою відповідного рангу. Оскільки, у період роботи в органах місцевого самоврядування ОСОБА_1 обіймала посади, за якими після 12.01.2007 присвоєно ранг посадової особи місцевого самоврядування, а не ранги державного службовця, такі посади з 04.07.2001 не відносяться до категорій посад державних службовців, а відтак періоди роботи з 12.01.2007 по 31.12.2020 не зараховуються до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до вищевказаного закону. За даними трудової книжки стаж заявниці на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону №3723 становить 11 років 7 місяців 11 днів (з 01.06.1994 по 11.01.2007). Оскільки у заявниці відсутній стаж державної служби, передбачений Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №889-УІІІ (посади, на яких працює ОСОБА_1 з 12.01.2007 не належать до посад, віднесених до категорій посад державних службовців), а на посадових осіб місцевого самоврядування, яким присвоєно ранги посадової особи органу місцевого самоврядування, яким присвоєно ранги посадової особи органу місцевого самоврядування дія Закону №889-УІІІ не поширюється, підстав для призначення пенсії за нормами Закону №3723 немає.

Не погоджуючись з позицією відповідача, викладеною у відзиві на позовну заяву, позивачкою подано відповідь на відзив, у якій зазначено про те, що відповідно до пункту 8 Закону № 889-VIII, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством. За пунктом 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-УІІІ, цей Закон набирав чинності з 01 травня 2016 року. До 2016 року діяв Порядок обчислення стажу державної служби, затверджений постановою КМУ від 3 травня 1994 року №283 (постанова втратила чинність на підставі постанови КМУ №229 від 25.03.2016), яким визначалися посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби. Відповідно до абзацу 2 пункту 2 Порядку № 283, до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України "Про державну службу"(3723-12), а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) є громадянкою України, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_2 , виданим Ірпінським МВ Управління ДМС України в Київській області 13.1.2015.

Згідно з відомостями трудової книжки позивачки серії НОМЕР_3 від 09.09.1963, вона працювала:

- 06.04.1982 - зарахована на посаду учня оператора на Васильківський районний інформаційно-розрахунковий центр Держстатистики;

- 28.06.1982 - тимчасово переведена економістом у відділ підготовки та випуску статматеріалів на час відпустки відсутнього працівника;

- 25.10.1983 - переведена на посаду економіста відділу підготовки та випуску статматеріалів;

- 28.04.1986 - звільнена з посади за власним бажанням;

- 05.09.1986 - прийнята на посаду бухгалтера Управління фінансів, бухгалтерського обліку та звітності у Радіотелеграфному агентстві України при Раді Міністрів УРСР;

- 01.06.1994 - прийнято присягу держслужбовця;

- 01.06.1994 - переведена спеціалістом другої категорії цього управління;

- з 17.03.1997 - звільнена за переведенням у відділення Державного казначейства у м.Ірпінь;

- 18.03.1997 - призначено за конкурсом на посаду спеціаліста І категорії відділу обліку митів, видатків та контролю за виконанням кошторисів з випробувальним терміном на 2 місяці;

- 19.05.1997 - призначена на посаду спеціаліста І категорії відділу лімітів видатків та контролю за виконанням кошторисів постійно, як така, що пройшла випробування;

- 01.09.1997 - переведена за конкурсом на посаду головного спеціаліста відділу обліку лімітів видатків та контролю за виконанням кошторисів;

- 01.01.1999 - призначена за конкурсом на посаду провідного казначея відділу обліку лімітів видатків та контролю за виконанням кошторисів;

- 01.04.2003 - призначена на посаду головного казначея відділу видатків державного бюджету як така, що була зарахована до кадрового резерву на цю посаду;

- 09.12.2003 - у зв`язку зі зміною структури відділення призначена на посаду головного казначея відділу видатків місцевих бюджетів, без конкурсного відбору відповідно до постанови КМУ від 30.08.1995 №694;

- 07.11.2006 - у зв`язку з реорганізацією виділення Державного казначейства у м.Ірпінь Київської області шляхом його перетворення в Управління Державного казначейства у м.Ірпінь та приєднання до Головного управління Державного казначейства України у Київській області, звільнена у порядку переведення для подальшої роботи в Управління Державного казначейства у м.Ірпінь Головного управління Державного казначейства України у Київській області;

- 08.11.2006 - у зв`язку з реорганізацією відділення Державного казначейства у м.Ірпінь Київської області шляхом його перетворення в Управління Державного казначейства у м.Ірпінь та приєднання до Головного управління Державного казначейства України у Київській області, призначена на посаду головного казначея відділу доходів, видатків місцевих бюджетів та міжбюджетних відносин без конкурсного відбору відповідно до постанови КМУ від 17.06.1994 №423 у порядку переведення з відділення Державного казначейства у м.Ірпінь Київської області;

- 11.01.2007 - звільнена у порядку переведення до Бучанської міської ради;

- 12.01.2007 - прийнята по переводу з відділення Державного казначейства у м.Ірпіні Київської області на посаду начальника доходного відділу фінансового управління виконавчого комітету Бутанської міської ради постійно;

- 12.01.2007 - присвоєно 10 (десятий) ранг посадової особи місцевого самоврядування;

- 08.01.2009 - присвоєно черговий 9 (дев`ятий) ранг посадової особи місцевого самоврядування;

- 01.01.2014 - у зв`язку зі зміною штатного розпису переведена на посаду начальника відділу планування доходів та податкової політики фінансового управління;

- 31.12.2020 - звільнена з займаної посади у зв`язку з виходом на пенсію, відповідно до п.1 ст. 38 КЗпП України;

- 31.12.2020 - присвоєно 8 (восьмий) ранг посадової особи місцевого самоврядування у зв`язку з виходом на пенсію.

Відповідно до виписки з акту огляду медико-соціального експертною комісією та довідки МСЕК серії АВ №1054198 від 29.11.2018 позивач з 29.11.2018 є особою з інвалідністю 2 групи.

Позивачці призначено пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

21.05.2021 позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про перехід на пенсію державного службовця.

За наслідками розгляду вказаної заяви, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 26.05.2021 №87 відмовлено позивачці у переході з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України від Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України Про державну службу.

Підставою відмови зазначено те, що Законом України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VIII пенсія по інвалідності не передбачена.

Таку відмову позивачка вважає протиправною, а тому за захистом своїх прав, свобод та інтересів звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 46 Конституції України право на пенсійне забезпечення гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення. Зміст та обсяг права громадян на пенсійне забезпечення полягає у їх матеріальному забезпеченні шляхом надання трудових і соціальних пенсій, тобто щомісячних пенсійних виплат відповідного розміру в разі досягнення особою передбаченого законом віку чи визнання її інвалідом або отримання членами її сім`ї цих виплат у визначених законом випадках.

Встановивши в законі правові підстави призначення пенсій, їх розміри, порядок обчислення і виплати, законодавець може визначати як загальні умови їх призначення, так і особливості набуття права на пенсію, включаючи для окремих категорій громадян пільгові умови призначення пенсії залежно від ряду об`єктивно значущих обставин, що характеризують трудову діяльність (особливості умов праці, професія, виконувані функції, кваліфікаційні вимоги, обмеження, ступінь відповідальності тощо). Законодавець повинен робити це з дотриманням вимог Конституції України, в тому числі принципів рівності та справедливості.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України Про державну службу № 889 VIII від 10.12.2015, день набрання чинності 01.05.2016 (далі Закон № 889-VІІІ).

Відповідно до п. 2 розд. XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VІІІ з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України Про державну службу № 3723-ХІІ від 16. 12. 1993 р. (далі Закон № 3723-ХІІ) крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п.п. 10 і 12 цього розділу.

Зокрема, п.п. 10, 12 розд. XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VІІІ передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-ІV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається у розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Водночас, приписами ч. 9 ст. 37 Закону № 3723-XII визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч. 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі (ч. 10 ст. 37 Закону № 3723-XII).

Якщо інваліду I або II групи було встановлено III групу інвалідності, то в разі наступного визнання його інвалідом I або II групи право на отримання раніше призначеної пенсії на умовах, передбачених цим Законом, поновлюється з дня встановлення I або II групи інвалідності за умови, якщо після припинення виплати пенсії минуло не більше п`яти років. У такому самому порядку визначається право на отримання пенсії по інвалідності на умовах, передбачених цим Законом, особам, яким така пенсія не була призначена у зв`язку з продовженням перебування зазначених осіб на державній службі (ч. 12 ст. 37 Закону № 3723-XII).

Відтак, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 ст. 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з ст. 46 Закону України Про державну службу від 10 грудня 2015 року № 889-VIII визначені особливості стажу державної служби, зокрема у частині 2 зазначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України Про державну службу від 10 грудня 2015 року № 889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.

Згідно пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Щодо незарахування періоду роботи позивачки в Бучанській міській раді з 12.01.2007 по 01.05.2016, суд враховує наступне.

Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.

Згідно пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, в даному випадку слід керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283 (далі - Порядок № 283), відповідно до пункту 1 якого, цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Обставина щодо втрати чинності Порядку №283, у зв`язку із затвердженням 25.03.2016 постановою № 229 Кабінету Міністрів України нового Порядку обчислення стажу державної служби, судом не враховується, оскільки його норми були чинними на час здобуття позивачкою стажу державної служби (далі - Порядок № 229).

Згідно з п. 2 Порядку № 283, до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування, а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 14 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування №2493-III від 07.06.2001, в органах місцевого самоврядування встановлюються такі категорії посад, зокрема: шоста категорія - посади керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, керівників структурних підрозділів виконавчого апарату районних та секретаріатів районних у містах Києві та Севастополі рад та їх заступників, керівників управлінь, відділів та інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст районного значення), районних у містах рад та їх заступників, помічників голів, радників, консультантів, начальників секторів, головних бухгалтерів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст обласного значення та міста Сімферополя) рад.

Згідно з п. 4 Порядку №229, до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Враховуючи наведене, період роботи позивачки у Бучанській міській раді Київської області з 12.01.2007 по 01.05.2016 (9 років, 3 місяці, 20 днів) слід зарахувати до стажу державної служби.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 26 червня 2018 року по справі № 735/939/17 (адміністративне провадження №К/9901/2444/17).

Щодо незарахування періоду роботи позивачки на посаді економіста у Відділі підготовки та випуску статматеріалів у Васильківському районному інформаційно-обчислювальному центрі державної статистики з 28.06.1982 по 28.04.1986 та на посаді бухгалтера Управління фінансів, бухгалтерського обліку та звітності до Радіотелеграфічного агентства України при Раді Міністрів УРСР РАТАУ з 05.09.1986 по 01.06.1994, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 283 обчислення стажу державної служби до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком.

Згідно з Додатком до Порядку обчислення стажу державної служби до державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби відноситься, зокрема, обчислювальні центри та машинолічильні станції обласних, Київського та Севастопольського міських статистичних управлінь (посади начальників центрів і станцій, їх заступників, які відповідали за виконання робіт з підготовки та випуску статистичної звітності, керівних працівників і спеціалістів підрозділів підготовки та випуску статистичних матеріалів).

26.03.1918 Рада Народних Міністрів Української Народної Республіки затвердила статут Українського державного телеграфного агентства, першої української інформаційної агенції, що стала історичним попередником сучасного Українського національного інформаційного агентства «Укрінформ».

Також, слід відзначити, що згідно з положенням, затвердженим ВУЦВК 14.1.1922, головним завданням РАТАУ була організація регулярного обміну інформаціями про події в СРСР і за його межами та інформація урядових органів УРСР і всієї періодичної преси УРСР. РАТАУ мало обмінюватися інформаціями з телеграфними агентствами ін. держав і організувати відділи і мережу кореспондентів при дипломатичних і торг. місіях та представництвах УРСР за кордоном. З утворенням 1925 Телеграфного Агентства Сов. Союзу (ТАСС) йому підпорядковано РАТАУ, функції якого обмежено інформаціями про внутрішні події і справи УРСР та діяльність УРСР в ООН.

У 1990 році РАТАУ перейменовують на Укрінформ.

Відповідно до відомостей з трудової книжки НОМЕР_4 ОСОБА_1 працювала у Васильківському районному інформаційно-обчислювальному центрі державної статистики з 28.06.1982 по 28.04.1986 (стаж роботи 3 роки 10 місяців 2 дні) та з 05.09.1986 по 01.06.1994 у Радіо-телеграфічному агентстві України при Раді Міністрів УРСР (РАТАУ) (стаж роботи 7 років, 8 місяців, 28 днів).

Закон України Про державну службу № 3723-ХІІ був прийняти Верховною Радою У країни 16.12.1993.

Відповідно до відомостей трудової книжки, 01.06.1994 ОСОБА_1 склала присягу державного службовця, працюючи в Укрінформ, який є правонаступником РАТАУ.

Таким чином, періоди роботи позивачки з 28.06.1982 по 28.04.1986 та з 05.09.1986 по 01.06.1994 (до моменту прийняття позивачкою присяги державного службовця) зараховуються до стажу державної служби як робота на посадах спеціаліста державних органів колишніх УРСР.

Період роботи позивачки з 01.06.1994 по 11.01.2007 на посадах відповідних категорій посад державної служби відповідачами не оспорюється та складає 11 років 7 місяців 11 днів.

Отже, з урахуванням наявності у позивачки трудового стажу на державній службі, станом на 01.05.2016, понад 20 років, суд приходить до висновку, що позивачка має право на призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України Про державну службу.

У свою чергу, суд звертає увагу, що право позивачки на обчислення пенсії, згідно Закону України Про державну службу та право вимагати такого обчислення встановлено законом, і воно не залежить від позиції відповідачів щодо доцільності такого обчислення. Особа має право на перехід на інший вид пенсії і може ним скористатись, якщо, на її думку, це буде для неї бажаним.

Вказане узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 12 травня 2021 року у справі № 520/1972/19.

Відповідно до статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Суд звертає увагу, що трудовова книжка позивачки містить необхідні записи на підтвердження наявного у неї стажу роботи (понад 20 років) на посадах, період роботи на яких зараховується до стажу державної служби.

Крім того, як установлено судом, позивач є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується довідкою МСЕК серії АВ № 1054198, виданої 29.11.2018.

Таким чином, оскільки позивачка є особою з інвалідністю ІІ групи, а також беручи до уваги наявність у трудовій книжці позивачки усіх необхідних записів на підтвердження наявного у неї стажу роботи (понад 20 років) на посадах, період роботи на яких зараховується до стажу державної служби, суд дійшов до висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 26.05.2021 №87, є протиправним, а тому підлягає скасуванню, та, відповідно наявні правові підстави для переведення позивачки з пенсії за віком, призначеної їй відповідно до Закону № 1058-IV, на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону № 3723-XII.

Аналогічні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у зразковій справі № 822/524/18.

В той же час, суд вказує на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб затверджено Порядок призначення пенсій згідно з Законом №889-VIII, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону №3723-XII (далі Порядок).

Пунктом 4 вказаного Порядку передбачено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби); розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні; у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 року, середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 року на кількість таких місяців.

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 року, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Пунктами 5 та 6 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб №622 передбачено, що форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики. У разі ліквідації державного органу довідку видає орган, який є правонаступником, а в разі його відсутності чи перейменування (відсутності) посад, у тому числі відсутності відповідних посад державної служби, довідка видається у порядку, встановленому Мінсоцполітики за погодженням із Нацдержслужбою.

Так, на момент звернення позивачки з заявою про переведення її на пенсію відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ (21.05.2021), вимоги до форми довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям встановлені постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3 "Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям", зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.02.2017 за № 180/30048.

З матеріалів справи вбачається, що позивачкою при зверненні до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області не додавалися довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби та про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років).

Водночас, дана обставина не була предметом розгляду відповідачем, оскільки ним заперечується саме право позивачки на її переведення на інший вид пенсії, а не розмір іншого виду пенсії.

Між тим, за правилами ст. 44 Закону № 1058-IV (у редакції чинній на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії) заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), у редакції чинній станом на день подання позивачем заяви, до заяви для призначення пенсії за віком додаються такі документи (надаються копії документів з оригіналами):

- документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

- документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). Зокрема, за період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року №10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року N 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення;

- для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення);

- документи про місце проживання (реєстрації) особи;

- документи, які засвідчують особливий статус особи.

Крім того, особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік) (п. 2.9 Порядку №22-1).

За змістом п. 2.23 цього Порядку документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.

Таким чином, наведеними положеннями Порядку №22-1 в редакції, що діяла на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, визначався порядок подання таких заяв у паперовій формі.

При прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно з п. 4.3 Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Згідно із частинами 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивачки буде визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №87 від 26.05.2021 про відмову у переведенні на інший вид пенсії ОСОБА_1 .

Також, враховуючи, що відповідач не мав жодних зауважень щодо об`єму наданих позивачкою документів при подачі нею заяви про переведення на інший вид пенсії від 21.05.2021, та водночас наділений повноваженнями щодо вимоги від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, суд, з урахуванням права позивачки на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України Про Державну службу, вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області перевести ОСОБА_1 з 21.05.2021 на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ Про державну службу та здійснити нарахування та виплату пенсії у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до Закону України Про судовий збір та не надала доказів понесення інших судових витрат, то підстави для їх розподілу відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (код ЄДРПОУ - 13814885, м.Львів, вул.Митрополита Андрія, 10) №87 від 26.05.2021 про відмову у переведенні на інший вид пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (код ЄДРПОУ - 22933548, Київська область, м.Фастів, вул.Саєнка Андрія, 10) перевести ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з 21.05.2021 на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ Про державну службу, та здійснити нарахування, виплату пенсії у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.