Справа № 160/9922/22
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2022-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 вересня 2022 року Справа № 160/9922/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Юхно І. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до комунального підприємства Кам`янської міської ради «Кам`янська теплопостачальна компанія» про стягнення адміністративно-господарських санкцій,-
12.07.2022 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до комунального підприємства Кам`янської міської ради «Кам`янська теплопостачальна компанія», у якому позивач просить суд:
- стягнути з комунального підприємства Кам`янської міської ради «Кам`янська теплопостачальна компанія» користь держави в особі Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю суму адміністративно-господарських санкцій за незабезпечення виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2021 рік у розмірі 99 650,00 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.07.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито в адміністративній справі спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за правилами статті 262 КАС України; встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали на подання відзиву на позов та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача; витребувано від сторін та Дніпропетровського обласного центру зайнятості додаткові докази та встановлено строк для їх подання до 18.08.2022.
21.07.2022 копію зазначеної ухвали, враховуючи припинення фінансування суду за кошторисними призначеннями для придбання поштових марок на 2022 рік через військове вторгнення російської федерації на територію України та введенням на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №64/202 воєнного стану, направлено засобами телекомунікаційного зв`язку на адресу електронної пошти сторін, зазначені в позовній заяві (електронна адреса відповідача також зазначена ним особисто на поданому до Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю звіті про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю за 2021 рік (вих.00.01.0073 від 09.02.2022). Тобто, строк на подання відзиву на позов до 05.08.2022.
01.08.2022 засобами поштового зв`язку від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи в порядку загального провадження.
У період з 01.08.2022 по 17.08.2022 головуючий суддя Юхно І.В. перебувала у відпустці.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.08.2022 у задоволенні заяви комунального підприємства Кам`янської міської ради «Кам`янська теплопостачальна компанія» про розгляд в порядку загального провадження справи за адміністративним позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до комунального підприємства Кам`янської міської ради «Кам`янська теплопостачальна компанія» про стягнення адміністративно-господарських санкцій відмовлено.
Копію означеної ухвали, враховуючи припинення фінансування суду за кошторисними призначеннями для придбання поштових марок на 2022 рік через військове вторгнення російської федерації на територію України та введенням на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №64/202 воєнного стану, 26.08.2022 направлено засобами телекомунікаційного зв`язку на адреси електронної пошти сторін.
30.08.2022 до суду від комунального підприємства Кам`янської міської ради «Кам`янська теплопостачальна компанія» надійшло клопотання про розгляд справи з викликом сторін в судове засідання.
Оскільки у період з 22.08.2022 по 02.09.2022 головуючий суддя Юхно І.В. перебувала у відпустці, а 03.09.2022-04.09.2022 були вихідними днями, матеріали вищевказаної заяви відповідача отримані судом у перший робочий день 05.09.2022.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного від 05.09.2022 у задоволенні клопотання комунального підприємства Кам`янської міської ради «Кам`янська теплопостачальна компанія» про розгляд з викликом сторін в судове засідання справи за адміністративним позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до комунального підприємства Кам`янської міської ради «Кам`янська теплопостачальна компанія» про стягнення адміністративно-господарських санкцій відмовлено.
У зв`язку з припиненням фінансування суду за кошторисними призначеннями для придбання поштових марок на 2022 рік через військове вторгнення російської федерації на територію України та введенням на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №64/202 воєнного стану, 05.09.2022 копію ухвали направлено засобами телекомунікаційного зв`язку на адреси електронної пошти сторін.
12.09.2022 до суду надійшов відзив на позов, у якому КП Кам`янської міської ради «Кам`янська теплопостачальна компанія» позовні вимоги не визнало та просило суд відмовити у їх задоволенні.
В обґрунтування заявленої правової позиції відповідачем зазначено, що на підприємство покладається обов`язок самостійного працевлаштування інвалідів шляхом створення робочих місць для працевлаштування інвалідів та інформування про таку кількість створених робочих місць органи працевлаштування інвалідів, в тому числі і центри зайнятості. Разом з тим, Закон не покладає обов`язок на підприємство здійснювати самостійний пошук працівників інвалідів.
Відповідач також посилався на те, що КП КМР «Кам`янська теплопостачальна компанія», з огляду на свій статус комунального підприємства та часткове фінансування з місцевого бюджету, має певні особливості під час здійснення власної діяльності, як суб`єкта господарювання, а також має певні обмеження під час прийняття управлінських рішень, в тому числі рішень щодо затвердження штатного розпису, тобто створення вакансій. Наведене випливає з закріплених на законодавчому рівні та Статутом Підприємства принципів підзвітності, підконтрольності та підпорядкованості Засновнику, виконавчому комітету Кам`янської міської ради, виконавчим органам уповноваженим Засновником. Згідно положень Статуту КП КМР «Кам`янська теплопостачальна компанія» директор Підприємства не має право самостійно, без додаткового погодження з засновником та уповноважених засновником, тобто Кам`янською міською радою, виконавчих органів приймати рішення щодо внесення змін та затвердження штатного розпису Відповідача. З метою належного виконання своїх обов`язків, дотримання вимог законодавства, а також інших нормативних актів, які регламентують діяльність Підприємства, 09 грудня 2021 року КП КМР «Кам`янська теплопостачальна компанія» звернулася листом №00.01.2367 до уповноваженого Засновником виконавчого органу з проханням погодити внесення змін до штатного розпису підприємства. Внесення змін до штатного розпису Відповідача мало на меті, в тому числі, можливість працевлаштування осіб з інвалідністю на наступні посади: інженер комп`ютерних систем 1 категорії. Однак, у відповіді на лист відповідача від 13.12.21р., уповноваженим виконавчим органом у погодженні змін до штатного розпису КП КМР «Кам`янська теплопостачальна компанія» було відмовлено.
Відповідач вважає, що Підприємством фактично були вчинені всі залежні від нього заходи та дії, що знаходилися в його компетенції щодо створення вакансій для можливості працевлаштування осіб з інвалідністю, однак з незалежних від Відповідача обставин, та дій створити такі вакансії виявилося неможливим.
Суд, враховуючи рекомендації Ради суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану від 02.03.2022 щодо продовження процесуальних строків, вважає за необхідне прийняти відзив на позов з додатковими доказами до розгляду.
В ході судового розгляду справи сторони правом на подання відповіді на відзив та заперечень відповідно не скористались.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Комунальне підприємство Кам`янської міської ради «Кам`янська теплопостачальна компанія» перебуває на обліку у Дніпропетровському обласному відділенні Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю.
Станом на день звернення до суду відповідачем не сплачено вищезазначену суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» (далі Закон №875-XІI) для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.
Статтею 20 Закону №875-XІI встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.
Відповідно до частини першої та другої статті 238 Господарського кодексу України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків. Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами.
Серед переліку адміністративно-господарських санкцій, встановленого у частині першій статті 239 Господарського кодексу України вказано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб`єктів господарювання, зокрема, адміністративно-господарський штраф, а також і інші адміністративно-господарські санкції, встановлені цим Кодексом та іншими законами.
Спірні у цій справі санкції застосовуються до суб`єктів господарювання уповноваженими органами державної влади за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, а тому є адміністративно-господарськими санкціями. Про це також вказано у статті 20 Закону №875-ХІІ.
Отже, законом передбачена відповідальність у вигляді адміністративно-господарських санкцій для підприємств, які не забезпечили середньооблікову чисельність працюючих осіб з інвалідністю відповідно до установленого нормативу.
Разом з тим, законом передбачено випадки, у яких суб`єкт господарювання звільняється від відповідальності за вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.
Загальні засади відповідальності учасників господарський відносин, зокрема і підстави для звільнення від відповідальності за порушення правил здійснення господарської діяльності (за що передбачені адміністративно-господарські санкції), регламентовано главою 24 розділу V Господарського кодексу України.
Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.
За приписами частини першої статті 18 Закону №875-ХІІ забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.
Згідно з частиною третьою статті 18 Закону №875-ХІІ підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
За змістом статті 18-1 Закону №875-ХІІ державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у особи з інвалідністю кваліфікації та знань, з урахуванням її побажань.
Таким чином, обов`язок підприємства зі створення робочих місць для осіб з інвалідністю не супроводжується його обов`язком займатись пошуком осіб з інвалідністю для працевлаштування.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 02 квітня 2013 року по справі № 21-95а13 та неодноразово підтримана Верховним Судом, зокрема, у постановах від 30 січня 2018 року по справі №811/696/17, від 06 лютого 2018 року по справі №811/693/17, від 08 травня 2018 року по справі №805/2275/17.
За положеннями частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Згідно з частиною п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до пункту 2 Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року №70, в редакції чинній на момент правовідносин, звіт про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінсоцполітики за погодженням з Держстатом.
Наказом Міністерства соціальної політики України від 31 травня 2013 року №316 затверджено Форму звітності №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії) та Порядок подання форми звітності №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» (далі Порядок №316).
Крім того, наказом Міністерства соціальної політики України від 27 серпня 2020 року №591 затверджено форму звітності № 10-ПОІ (річна) «Звіт про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю»; Інструкцію щодо заповнення форми звітності № 10-ПОІ (річна) «Звіт про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю» (далі Порядок №591).
Пунктами 3, 4 розділу І Порядку №316 встановлено, що Форма № 3-ПН заповнюється роботодавцями та подається до базового центру зайнятості незалежно від місцезнаходження роботодавця. Актуальність зазначених у формі № 3-ПН вакансій уточнюється базовим центром зайнятості не рідше ніж двічі на місяць під час особистої зустрічі з роботодавцем, у телефонному режимі або через засоби електронного зв`язку.
За положеннями пункту 5 розділу І Порядку №316 форма № 3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.
Відповідно до пункту 6 розділу І Порядку №316 визначено, що роботодавець визначає вид звітності - первинна або уточнювальна. Первинна звітність подається з метою інформування про наявність попиту на робочу силу (вакансії). Уточнювальна звітність подається в разі необхідності на заміну первинної та містить уточнення характеристик вакансії: умов праці, розміру заробітної плати, вимог до претендента тощо. При цьому не можуть бути змінені дані щодо кількості вакансій та назви професії (посади).
Наведене свідчить про те, що обов`язок підприємства щодо створення робочих місць для осіб з інвалідністю не супроводжується його обов`язком підбирати і працевлаштовувати осіб з інвалідністю на створені робочі місця. Такий обов`язок покладається на органи працевлаштування, що перелічені в частині першій статті 18 Закону № 875-ХІІ.
Однак, на підприємство покладається обов`язок створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю та інформувати про таку кількість створених робочих місць органи працевлаштування осіб з інвалідністю.
При цьому, суд наголошує, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 25.07.2022 у справі № 160/4187/19, доказом, який свідчить про створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальних робочих місць та інформування органів зайнятості про наявність вільних робочих місць для осіб з інвалідністю, є звіт форми №3-ПН. Законом не передбачено обов`язку щомісячно подавати звітність за формою №3-ПН. Проте, існує обов`язок підприємств одноразово подавати форму 3-ПН, а саме не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії.
Суб`єкт звільняється від відповідальності, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності (тобто від адміністративно-господарських санкцій), якщо доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення правопорушення.
Отже, своєчасно та в повному обсязі надавши інформацію про попит на вакансії підприємство, фактично, вживає усіх залежних від нього передбачених законом заходів для відповідності середньооблікової чисельності працюючих осіб з інвалідністю установленим нормативам, тобто заходів для недопущення господарського правопорушення.
З матеріалів справи вбачається, що у 2021 році середньооблікова кількість штатних працівників КП КМР «Кам`янська теплопостачальна компанія» становила 14 осіб, отже кількість робочих місць, призначених для забезпечення працевлаштування осіб з інвалідністю, відповідно до вимог статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» нормативу, становить 1 особу, проте не працювало жодної особи з інвалідністю.
Матеріалами справи підтверджується, що у 2021 року КП КМР «Кам`янська теплопостачальна компанія» звітності за формою №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» не подавалось, про що свідчить лист Дніпропетровського обласного центру зайнятості від 03.08.2022 №12/11-1969. Доказів створення робочого місця для працевлаштування особи з інвалідністю до суду також не надано.
При цьому, суд звертає увагу, що відсутність у КП КМР «Кам`янська теплопостачальна компанія» робочого місця для працевлаштування осіб з інвалідністю та ненадання підприємством звітності №3-ПН у триденний строк з дня відкриття вакансії, відповідачем не заперечується. Водночас, відповідач вважає, що вжив всіх залежних від нього заходів, направлених на працевлаштування особи з інвалідністю, звернувшись до уповноваженого виконавчого органу з питання погодження змін до штатного розпису.
Так, судом встановлено, що відповідно до Статуту КП КПР «Кам`янська теплопостачальна компанія» (код ЄДРОПУ 32130551) (нова редакція від 2021 року), вказане підприємство є комунальним унітарним підприємством, створеним міською радою відповідно до Закону України «При місцеве самоврядування в Україні» та інших законодавчих актів України.
Пунктами 5.3. та 5.4 вказаного Статуту, зокрема, передбачено, що до компетенції Засновника та уповноважених ним виконавчих органів відноситься погодження штатного розпису і систему оплати праці, а також директор Підприємства відповідно до компетенції розробляє штатний розпис та узгоджує його в порядку, передбаченому цим Статутом.
Відповідачем до матеріалів справи надано копію листа на адресу Директора Депаратаменту житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради Д.Губського від 09.12.2021 №00.01.2367, у якому зазначено, що виникає загроза накладення на КП КМР «Кам`янська теплопостачальна компанія» значних штрафних санкцій, оскільки наразі кількість штатних одиниць виділених для працевлаштування інвалідів не відповідає нормативам встановленим Законом № 875-ХІІ. Отже, виникає нагальна необхідність внести до Штатного розпису КП КМР «Кам`янська теплопостачальна компанія» додатково штатну одиницю для працевлаштування особи з інвалідністю, тож прошу погодити внесення наступної одиниці.
Листом від 13.12.2021 №9-3/291-22вих. Департаментом житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради повідомлено відповідачу, що рішенням виконавчого комітету КМР №818 від 26.10.2021р., затверджений тариф на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. При розрахунку зазначеного тарифу враховані всі витрати підприємства на фонд оплати праці, включаючи всіх працівників яких необхідно працевлаштувати задля забезпечення належної діяльності підприємства. Збільшення кількості штатних одиниць працівників КП КМР «Кам`янська теплопостачальна компанія» тягне за собою збільшення фонду оплати праці, що призведе до необхідності внесення змін до рішення №818 від 26.10.2021р., що наразі не є можливим так як вимагає повного перерахунку існуючих тарифів.
Суд звертає увагу, що чинне законодавства не містить обмеження щодо застосування штрафних санкцій до комунальних підприємств, в тому числі у зв`язку з відсутністю погодження засновником такого комунального підприємства або уповноваженим ним виконавчих органів штатного розпису чи змін до нього і системи оплати праці, зокрема, введення додаткової штатної посади для створення робочого місця особі з інвалідністю. Тобто, вищевказані посилання відповідача як на підставу звільнення від відповідальності за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю, встановленим Законом № 875-ХІІ, є безпідставними.
Більш того, такі аргументи не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки доказів вжиття будь-яких заходів щодо створення робочого місця для особи з інвалідністю до грудня 2021 року, тобто до кінця звітного періоду, відповідачем до суду надано не було.
Вказані обставини дають підстави суду для висновку про невиконання відповідачем вимог щодо створення робочих місць відповідно до нормативів встановлених статтею 19 №875-XІI та неналежне інформування центру зайнятості про наявність вільних робочих місць на підприємстві та потребу у направленні йому центром зайнятості осіб з інвалідністю для працевлаштування.
Таким чином, судом встановлено, що відповідачем не були виконані вимоги Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» щодо вжиття заходів для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2021 році.
Тобто, заявлена сума до стягнення адміністративно-господарської санкції у розмірі 99 650,00 грн. за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування особи з інвалідністю у кількості 1 робочого місця є обґрунтованою.
За положеннями 1 першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з частинами 1 та 4 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною 1 статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до КП КМР «Кам`янська теплопостачальна компанія» про стягнення адміністративно-господарських санкцій є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз (ч. 2 ст. 139 КАС України). З огляду на відсутність витрат суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, останні не стягуються.
Керуючись статтями 9, 73-77, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд, -
Стягнути з комунального підприємства Кам`янської міської ради «Кам`янська теплопостачальна компанія» користь держави в особі Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю суму адміністративно-господарських санкцій за незабезпечення виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2021 рік у розмірі 99 650,00 грн. (дев`яносто дев`ять тисяч шістсот п`ятдесят гривень нуль копійок).
Відповідно до статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з частиною 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
На підставі положень статті 297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.
Суддя І.В. Юхно