Справа № 2а-7625/11/2670
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2022-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про розстрочення виконання рішення суду

14 вересня 2022 року м. Київ № 2а-7625/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., за участі секретаря судового засідання Яцеленко Ю.О., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Бударіна М.П., вирішивши у відкритому судовому засіданні заяву про розстрочення виконання рішення суду у справі

за позовом ОСОБА_1

до Апарату Ради національної безпеки і оборони України

треті особи Профспілка працівників державних установ міста Києва; Первинна профспілкова організація Апарату Ради національної безпеки та оборони України

про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Апарату Ради національної безпеки і оборони України (далі також - відповідач, Апарат РНБО України), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Профспілка працівників державних установ міста Києва та Первинна профспілкова організація Апарату Ради національної безпеки та оборони України, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог (14 липня 2015 року) просить:

- визнати незаконним та скасувати розпорядження Секретаря РНБО України від 12 травня 2011 року №51/2011 "Про реалізацію положення Указу Президента України від 05 квітня 2011 року №353/2011";

- визнати незаконним та скасувати розпорядження Секретаря РНБО України від 10 червня 2011 року №394/2011-к в частині звільнення ОСОБА_1 з роботи в Апараті РНБО України на підставі пункту 1 частин першої статті 40 Кодексу законів про працю України у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників;

- поновити ОСОБА_1 на роботі;

- зобов`язати Апарат РНБО України здійснити ОСОБА_1 виплати за час вимушеного прогулу з компенсацією відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари, тарифи та послуги.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.05.2021 року, яке залишено в силі постановою Верховного Суду від 19.07.2022 року у справі №2а-7625/11/2670, постановлено:

" 1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати незаконним та скасувати розпорядження Секретаря РНБО України від 10 червня 2011 року №394/2011-к в частині звільнення ОСОБА_1 з роботи в Апараті РНБО України на підставі пункту 1 частин першої статті 40 Кодексу законів про працю України у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників.

3. Поновити ОСОБА_1 на посаді заступника керівника управління - завідувача відділу фінансової безпеки і детінізації економіки управління фінансової безпеки департаменту з питань економічної, соціальної та екологічної безпеки з 16.07.2011 року.

4. Стягнути з Апарату Ради національної безпеки і оборони України (01601, м. Київ, вул. П. Болбочана, 8, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 4 649 084,34 грн. грн. (чотири мільйони шістсот сорок дев`ять тисяч вісімдесят чотири гривні тридцять чотири копійки).

5. Допустити негайне виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника керівника управління - завідувача відділу фінансової безпеки і детінізації економіки управління фінансової безпеки депаратменту з питань економічної, соціальної та екологічної безпеки з 16.07.2011 року.

6. Допустити негайне виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва в частині стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у сумі 39 363, 00 грн. (тридцять дев`ять триста шістдесят три гривень 00 копійок).

7. В іншій частині відмовити.".

Через канцелярію суду 11.08.2022 року Апаратом Ради національної безпеки і оборони України подано заяву про розстрочення виконання рішення суду.

Через канцелярію суду 15.08.2022 року ОСОБА_1 подано заперечення на заяву про розстрочення виконання рішення суду.

18.08.2022 року Окружним адміністративним судом міста Києва видно виконавчий лист у справі №2а-7625/11/2670 в частині, яка підлягає примусовому виконанню: «Стягнути з Апарату Ради національної безпеки і оборони України (01601, м. Київ, вул. П. Болбочана, 8, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 4 649 084,34 грн. грн. ( чотири мільйони шістсот сорок дев`ять тисяч вісімдесят чотири гривні тридцять чотири копійки).».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.08.2022 року призначено до розгляду в судовому засіданні заяву Апарату Ради національної безпеки і оборони України про розстрочення виконання рішення суду на 14.09.2022 року.

У судове засідання 14.09.2022 року прибули позивач та представник відповідача. Належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду заяви третіми особами участь уповноважених представників не забезпечено, що не є перешкодою для розгляду заяви згідно з частиною другою статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України.

Представником відповідача заяву про розстрочення виконання рішення суду підтримано в її підставах, разом з тим, останнім уточнено період та суму розстрочення з огляду на те, що заяву подано у серпні, прохальна частина заяви містить період розстрочення до 31 серпня 2022 року та до 30 вересня 2022 року, в той час, як розгляд заяви судом здійснюється у вересні місяці.

Отже, представником відповідача уточнено прохальну частину заяви про розстрочення виконання рішення суду, яку просить розглядати в наступній редакції:

«Розстрочити виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 травня 2021 у справі № 2а-7625/11/2670 в частині стягнення з Апарату Ради національної безпеки і оборони України (01601, м. Київ, вул. П. Болбочана, 8, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 4 609 721, 34 грн. (чотири мільйони шістсот дев`ять тисяч сімсот двадцять одна гривня тридцять чотири копійки) на 3 (три) місяці до 31 грудня 2022 року, затвердивши наступний графік виконання судового рішення:

до 31.10.2022 року - 2 000 000 (два мільйони) гривень 00 копійок;

до 30.11.2022 року - 2 000 000 (два мільйони) гривень 00 копійок;

до 31.12.2022 року - 609 721 (шістсот дев`ять тисяч сімсот двадцять одна) гривень 34 копійки.».

Судом прийнято уточнення до заяви, та заслухано підстави розстрочення, викладені представником відповідача у первісній заяві.

Так, представник відповідача просить суд розстрочити виконання рішення суду в частині стягнення з Апарату Ради національної безпеки і оборони України на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 4 649 084,34 грн. грн. (чотири мільйони шістсот сорок дев`ять тисяч вісімдесят чотири гривні тридцять чотири копійки), оскільки планом асигнувань загального фонду бюджету на 2022 рік Апарату Ради національної безпеки і оборони України передбачено фінансування на оплату праці на серпень - грудень 2022 року в наступних розмірах: на серпень 2022 року - 13,0 млн. грн., на вересень 2022 року - 13,0 млн. грн., на жовтень 2022 року - 13,0 млн. грн., на листопад 2022 року - 13,7 млн. грн., на грудень - 14,64 млн. грн.

Представником відповідача пояснено, що станом на дату подання заяви в Апараті РНБО України працює 219 осіб, фонд оплати праці для проведення обов`язкових виплати працівникам становить 12,0-13,0 млн. грн. Позаяк виконання рішення суду від 17.05.2021 року у справі №2а-7625/11/2670 в частині стягнення коштів у сумі 4 609 721 грн. 34 коп. одним платежем у повному обсязі унеможливить здійснення Апаратом РНБО України виплати працівникам заробітної плати в установленому порядку та строки, що буде мати своїм наслідком порушення вимог законодавства України про працю, зокрема, в умовах введення в країні воєнного стану з 24.02.2022 року.

Враховуючи викладене, представником відповідача зауважено на тому, що Апарат РНБО зобов`язується виконати рішення суду в повному обсязі з метою не порушення не тільки прав позивача, а й інших осіб - працівників Апарата РНБО України, з огляду на що, просить суд розстрочити виконання рішення суду на три місяці.

Позивач проти задоволення заяви про розстрочення рішення суду заперечує з тих підстав, що відповідачем не наданого жодних належних доказів неможливості виконання рішення суду в повному обсязі. Крім того, на переконання позивача, Апарат РНБО України мав реальну можливість розпочати виконання рішення суду після 19.07.2022 року, тобто у бюджетні періоди липень-серпень 2022 року, на які передбачалося бюджетне фінансування витрат на оплату праці в розмірі 25,7 млн. грн.

Зокрема, позивач вважає, що згідно з вимогами бюджетного законодавства України Апарат РНБО як головний розпорядник бюджетних коштів може звернутися до Міністерства фінансів України за зміною призначення бюджетних асигнувань в межах загального обліку виділених коштів та змінити план асигнувань. При цьому, позивач стурбований понесенням інфляційних витрат від присудженої судом суми стягнення.

Також позивач вважає, що Апарат РНБО України не є повноважним суб`єктом звернення до суду із заявою про розстрочення виконання рішення суду, оскільки його виконання здійснюється Державною казначейською службою України під час списання коштів.

Враховуючи викладене, позивач просить суд відмовити у задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення суду.

Заслухавши позиції присутніх у судовому засіданні учасників, відповідно до частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України у відкритому судовому засіданні 14.09.2022 року проголошено вступну та резолютивну частини ухвали суду.

Відповідно до частин першої, третьої - п`ятої статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови.

В першу чергу, суд зауважує, що з аналізу частини першої статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України, висновується, що суб`єктами звернення до суду із заявою, зокрема, про розстрочення судового рішення, є сторони, якими, згідно частини першої статті 46 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративному процесі є позивач та відповідач.

Відповідно до матеріалів справи, відповідачем у справі №2а-7625/11/2670 є саме Апарат Ради національної безпеки і оборони України, як і боржником за виконавчим листом, виданим Окружним адміністративним судом міста Києва 18.08.2022 року.

Враховуючи викладене, твердження позивача щодо безпідставності заяви, що розглядається, поданої відповідачем у справі, є помилковими.

У постанові від 06.12.2019 року у справі №2а/0570/6531/2011 Верховний Суд дійшов висновку, що відстрочення в розумінні зазначеної норми закону є відкладенням чи перенесенням дати виконання рішення на новий строк, який визначається адміністративним судом, та допускається у виняткових випадках, залежно від обставин справи. Підставою для відстрочення можуть бути конкретні існуючі, об`єктивні, виключні обставини, що ускладнюють виконання судового рішення у встановлений строк або фактично унеможливлюють таке.

При вирішенні заяви про розстрочення виконання рішення суду на три місяці, суд враховує існування в Україні наступних обставин.

У зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», з 05:30 год. 24.02.2022 року в Україні запроваджено воєнний стан, який продовжений Указами Президента України від 14.03.2022 року № 133/2022, від 18.04.2022 року № 259, від 17.05.2022 року № 341/2022 (зазначені Укази затверджені відповідними законами України).

Зокрема, суд враховує, що рішенням Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 року №2024/02.0-7.1 військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану на території України, віднесено до форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Так, відповідно до частини другої статті 14-1 Закону України від 02.12.1997 року № 671/97-ВР «Про торгово-промислові палати в Україні» (із змінами і доповненнями) форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Отже, з 24.02.2022 року по тепер на всій території України введено воєнний стан, що є форс-мажорною обставиною.

З матеріалів справи судом встановлено, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.05.2021 року у справі №2а-7625/11/2670, яким, зокрема, стягнуто з Апарату Ради національної безпеки і оборони України на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 4 649 084,34 грн. грн. (чотири мільйони шістсот сорок дев`ять тисяч вісімдесят чотири гривні тридцять чотири копійки), було скасовано постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.09.2021 року, та у задоволенні позову ОСОБА_1 останньому відмовлено повністю.

В свою чергу, постановою Верховного Суду у справі №2а-7625/11/2670 скасовано постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.09.2021 року та залишено в силі рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.05.2021 року.

Цю постанову Верховного Суду датовано 19.07.2022 року, тобто, під час дії воєнного стану в Україні.

Отже, обов`язок виконання рішення суду в частині виплати позивачу суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка складає 4 649 084,34 грн. грн. (чотири мільйони шістсот сорок дев`ять тисяч вісімдесят чотири гривні тридцять чотири копійки), присудженої до стягнення рішенням, яке залишено в силі 19.07.2022 року, розпочався у Апарату РНБО України саме з цієї дати.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про Раду національної безпеки і оборони України», Рада національної безпеки і оборони України відповідно до Конституції України є координаційним органом з питань національної безпеки і оборони при Президентові України.

Відповідно до статті 2 Закону України від 30.06.1999 року №783-XIV «Про джерела фінансування органів державної влади» (із змінами і доповненнями) органи державної влади здійснюють свою діяльність виключно за рахунок бюджетного фінансування (крім випадків, визначених цим Законом) в межах, передбачених Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік. Фінансування утворення, реорганізації та ліквідації органів державної влади здійснюється в межах коштів, передбачених на утримання органів державної влади Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік або (у разі недостатності такого фінансування) після внесення відповідних змін до такого Закону.

Кошти на фінансування органу державної влади передбачаються у Державному бюджеті України окремим рядком.

Органи державної влади можуть отримувати додаткові кошти з місцевих бюджетів для виконання делегованих законами України повноважень органів місцевого самоврядування.

Враховуючи викладене, суд приймає в якості обґрунтованих доводи Апарату РНБО України щодо формування на 2022 рік бюджету органу, зокрема, фонду оплати праці, у 2021 році, тобто, в період, коли рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.05.2021 року у справі №2а-7625/11/2670, було скасованим, з огляду на що, бюджет органу для виконання рішення суду в частині суми стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу складає 4 649 084,34 грн. (чотири мільйони шістсот сорок дев`ять тисяч вісімдесят чотири гривні тридцять чотири копійки), Апаратом РНБО України не закладався.

До матеріалів заяви представником відповідача долучено копію затвердженого Секретарем Ради національної безпеки і оборони України Плану асигнувань (за винятком надання кредитів з бюджету) загального фонду бюджету на 2022 рік, яким дійсно підтверджуються суми, передбачені для нарахування оплати праці за КЕКВ 2110 у жовтні 2022 року у розмірі 13 млн. грн., листопаді 2022 року - 13, 5 млн. грн., грудні 2022 року - 14 640 500 грн.

Проте, посилання позивача на його самостійні приблизні розрахунки заробітних плат державним службовцям Апарату РНБО України та достатність видатків на виплату стягненої судовим рішення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка складає 4 649 084,34 грн., не беруться судом до уваги, оскільки останні ґрунтуються лише на припущеннях позивача та суб`єктивній думці останнього.

В свою чергу, щодо посилань позивача на право відповідача вчинити дії щодо зміни призначення бюджетних асигнувань в межах загального обсягу виділених коштів, зміни плану асигнування або збільшення обсягу фінансування, яким останній не скористався з метою виконання рішення суду в частині виплати стягнутої суми на користь ОСОБА_1 у розмірі 4 649 084,34 грн., суд дійшов наступних висновків.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 06.12.2019 року у справі №2а/0570/6531/2011, при розгляді заяв щодо відстрочення виконання судового рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому. Наявність підстав для відтермінування має бути доведена боржником. Строки відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку для повного виконання рішення суду. Надання такого не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, натомість повинне базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.

Отже, судом мають оцінюватися й строки заявленого розстрочення виконання рішення суду, в призмі дотримання рівності умов для боржника та стягувача.

Так, відповідно до змісту частини другої статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про розстрочення виконання рішення суду розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника.

В свою чергу, особливості внесення змін до розпису бюджету і кошторису, в тому числі, в розрізі КЕКВ, визначено Бюджетним кодексом України, зокрема, його статтею 23, згідно з частиною п`ятою, якої пропозиції про внесення змін до бюджетних призначень подаються та розглядаються у порядку, встановленому для складання проекту бюджету. Витрати відповідно до внесених змін до бюджетних призначень здійснюються лише після набрання чинності законом (рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, відповідної місцевої ради), яким внесено такі зміни, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

З аналізу процедури внесення таких змін, яку врегульовано главою 6 розділу ІІ Бюджетного кодексу України, висновується, що остання потребує значного часу, оскільки фактично підлягає застосуванню процедура законотворчості.

Крім того, згідно з частиною одинадцятою статті 23 Бюджетного кодексу України забороняється без внесення змін до закону про Державний бюджет України (рішення про місцевий бюджет) збільшення бюджетних призначень за загальним та спеціальним фондами державного бюджету (місцевого бюджету) на: оплату праці працівників бюджетних установ за рахунок зменшення інших видатків; видатки за бюджетними програмами, пов`язаними з функціонуванням органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування), за рахунок зменшення видатків за іншими бюджетними програмами.

Враховуючи викладене, суд вважає, що обраний Апаратом РНБО України в умовах воєнного стану спосіб виконання рішення суду шляхом звернення до суду з заявою про його розстрочення в порядку статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України, є обґрунтованим виключними обставинами, а саме, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації та є більш швидким як в частині розгляду вказаного питання, так і більш швидким для виконання рішення суду, у разі, якщо суд дійде висновку про задоволення заяви.

Крім іншого, вирішуючи заяву про розстрочення виконання рішення, суд бере до уваги наступне.

У постанові від 30.01.2020 року у справі 819/150/17 Верховним Судом зазначено, що оцінюючи доводи заяв про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, суди повинні враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний майновий стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення.

До матеріалів заяви представником відповідача долучено копію Повідомлення Державної казначейської служби України від 29.06.2021 року №13-06-06/12964, органом казначейства 24.06.2021 року проведено примусове списання коштів з рахунка боржника у сумі 39 363,00 грн. згідно з виконавчим листом Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.05.2021 року у справі №2а-7625/11/2670 щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Зокрема, представником відповідача у судовому засіданні 14.09.2022 року підтверджено взяте Апаратом Ради національної безпеки і оборони України зобов`язання виконати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.05.2021 року у справі №2а-7625/11/2672 в повному обсязі.

Крім того, у разі настання обставин невиконання рішення суду внаслідок розстрочення з не поважних на це причин, у суду наявні процесуальні важелі контролю, передбачені статтями 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, ініціатором застосування яких може бути як позивач, так і безпосередньо суд.

В свою чергу, у суду відсутні підстави вважати, що боржник - Апарат РНБО України, ухиляється від виконання рішення суду (або має такий намір) в частині виплати присудженої позивачу суми стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу складає 4 649 084,34 грн. (чотири мільйони шістсот сорок дев`ять тисяч вісімдесят чотири гривні тридцять чотири копійки), виходячи з обґрунтування заяви про розстрочення виконання рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що присуджена позивачу сума стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка наразі складає 4 609 721,34 грн. (4 649 084,34 грн. - 39 363, 00 грн.), є вагомою для фонду оплати праці державного органу в умовах воєнного стану, яку у 2021 році не закладено до видатків відповідача з встановлених судом вище обставин.

В свою чергу, розстрочення виконання рішення суду в цій частині, про що просить відповідач, лише розділяє суму присудженої до стягнення на три місяці з дня набрання законної сили ухвалою суду про таке розстрочення у разі, якщо суд дійде висновку про задоволення відповідної заяви.

Зокрема, розстрочення суми присудженої до стягнення, яка в даному випадку складає 4 609 721,34 грн., жодним чином не свідчить про відсутність наміру у боржника виконати рішення суду, яке набрало законної сили.

Крім того, за даних обставин суд вважає співмірним розміру виплати та періодам виплати, заявлених у заяві відповідача з уточненням, шляхом виплати стягнутої на користь позивача суми за наступним графіком: до 31.10.2022 року - 2 000 000 (два мільйони) гривень 00 копійок; до 30.11.2022 року - 2 000 000 (два мільйони) гривень 00 копійок; до 31.12.2022 року - 609 721 (шістсот дев`ять тисяч сімсот двадцять одна) гривень 34 копійки.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви Апарату Ради національної безпеки і оборони України від 11.08.2022 року про розстрочення виконання рішення суду (з урахуванням уточнення у судовому засіданні), оскільки, на переконання суду, запропонований відповідачем графік не створює боржнику можливості ухилятися від виконання судового рішення, а також занадто або безпідставно привілейованих умов для боржника, натомість базується на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів як стягувача, так і боржника.

Керуючись статтями 166, 167, 248, 256, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Апарату Ради національної безпеки і оборони України від 11.08.2022 року про розстрочення виконання рішення суду (з урахуванням уточнення у судовому засіданні) задовольнити.

2. Розстрочити виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 травня 2021 у справі № 2а-7625/11/2670 в частині стягнення з Апарату Ради національної безпеки і оборони України (01601, м. Київ, вул. П. Болбочана, 8, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 4 609 721, 34 грн. (чотири мільйони шістсот дев`ять тисяч сімсот двадцять одна гривня тридцять чотири копійки) на 3 (три) місяці до 31 грудня 2022 року, затвердивши наступний графік виконання судового рішення:

до 31.10.2022 року - 2 000 000 (два мільйони) гривень 00 копійок;

до 30.11.2022 року - 2 000 000 (два мільйони) гривень 00 копійок;

до 31.12.2022 року - 609 721 (шістсот дев`ять тисяч сімсот двадцять одна) гривень 34 копійки.

Ухвала набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повну ухвалу підписано 26.09.2022 року.

Суддя Л.О. Маруліна