Справа № 640/1518/21
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2022-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2022 року м. Київ № 640/1518/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Добрівської Н.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві

про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа: Головне у управління Державної казначейської служби України у місті Києві з вимогами визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України в місті Києві подання про повернення сплаченого ОСОБА_1 збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 7 800,00 грн при нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу квартири від 15 вересня 2020 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на відсутність у неї обов`язку сплати збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1% від вартості об`єкта купівлі-продажу у зв`язку з придбанням житла вперше та, як наслідок, наявність права на повернення помилково сплаченого збору в межах заявлених позовних вимог.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 січня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві.

Представник відповідача надіслав до суду відзив 17 березня 2021 року, в якому заперечував проти позову, зазначивши, що першим придбаним майном позивача є будинок за адресою: АДРЕСА_1 (договір купівлі-продажу від 05 квітня 2002 №1384), а не квартира за адресою: АДРЕСА_2 .

Третьою особою пояснень по адміністративній справі не надано.

Ознайомившись із письмово викладеними доводами учасників справи, дослідивши подані документи і матеріали, суд встановив такі обставини справи.

Матеріалами справи підтверджено, що 15 вересня 2020 року між позивачем (покупець) та ОСОБА_2 (продавець) укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Корсак Анжелою Юріївною та зареєстровано в реєстрі за №1668, згідно з яким позивач придбав у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 36,5 кв.м., житловою площею 19 кв.м.

Відповідно до квитанції від 15 вересня 2020 року №ПН290 на суму 7800,00 грн позивачем з операції придбання нерухомого майна сплачено пенсійний збір на обов`язкове державне пенсійне страхування в розмірі 1%. Як зазначає позивач в позовній заяві, вищезазначене нерухоме майно (житло) нею придбано вперше.

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом від 17 листопада 2020 року №2600-0603-8/163178 за наслідками розгляду клопотання позивача повідомлено про безпідставність поданої заяви та процитовано положення Закону України «Про збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Порядків №1740, №787.

Вважаючи дії відповідача щодо відмови у формуванні та направленні подання про повернення позивачу збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 7800,00 грн, протиправними, позивач звернулась до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Пунктом 8 частини першої статті 2 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» об`єктом оподаткування є для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону, - вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Згідно з пунктом 15-1 Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 листопада 1998 року №1740 (далі по тексту - Порядок №1740), збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Пунктом 15-3 Порядку №1740 передбачено, що нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Згідно тверджень позивача, наведених у позовній заяві, нею придбано житло вперше, до укладення договору купівлі-продажу від 08 вересня 2020 року інша нерухомість нею не придбавалася.

Відповідачем вказані відомості в порядку виконання обов`язку, визначеного частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України не спростовані та судом зворотного не встановлено.

Станом на час придбання позивачем нерухомості, як і станом на час розгляду справи, в Україні відсутній механізм перевірки інформації про те, чи вперше особа придбала нерухомість.

Вказане питання було предметом звернення Пенсійного фонду України до Конституційного Суду України з проханням дати тлумачення терміну «придбавають житло вперше", що міститься у пункті 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», визначивши коло осіб, яких необхідно вважати такими, що придбавають житло вперше.

Ухвалою Конституційного Суду України від 23 березня 2000 року №29-у/2000 відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі через відсутність у Пенсійного фонду України права на конституційне подання та непідвідомчість Конституційному Суду України питання, порушеного у поданні.

За відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого суб`єкта владних повноважень зобов`язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов`язана сплачувати збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше.

Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

Відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень можливості встановити придбання квартир конкретною особою вперше, не може ставитись в провину особі, оскільки не визначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може призводити до порушення прав громадян, які наділені такими правами.

Зазначена правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду від 20 березня 2018 року у справі №819/1249/17.

Як свідчать матеріали справи, зокрема, квитанція від 15 вересня 2020 року №ПН290, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна сплачено позивачкою на рахунок Державного бюджету України, отримувач - УК у Солом`янському районі м. Києва, який спрямовано до спеціального фонду Державного бюджету.

Відповідно до письмової інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта - позивачці належить на праві власності квартира АДРЕСА_2 загальною площею 36,50 кв. м., житлова площа - 19,00 кв. м., придбана відповідно до договору купівлі-продажу 15 вересня 2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Корсак Анжелою Юріївною та зареєстровано в реєстрі за №1668.

Поряд з цим, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта позивачці також належить на праві власності житловий будинок (частка власності 2/7) за адресою: АДРЕСА_1 . Підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, АЕР 958432 р.№1384, 05 квітня 2002 року , приватний нотаріус Ганзя О. Б. (дата внесення запису 25 травня 2004 року, реєстраційний номер майна 5972650).

Отже, спірному випадку, як вже зазначалося, позивач, до придбання квартири за адресою: АДРЕСА_2 , набула право власності 05 квітня 2002 року на житловий будинок (частка власності 2/7) за адресою: АДРЕСА_1 .

Відтак, враховуючи те, що до придбання квартири, позивач набула право власності на житло за договором купівлі-продажу, придбання нею останньої квартири не може свідчити про наявність у позивача пільг з оподаткування (обкладання) збором, визначеним Законом України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування».

Відтак, оскільки позивач не звільняється від сплати збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно, відсутні підстави для повернення «помилково» сплаченої суми такого збору.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

В силу положень ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати з відповідача стягненню не підлягають.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 2, 5-11, 73-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили у порядку, встановленому в статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку, визначеному статтями 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України протягом 30 днів з моменту складення повного тексту

Суддя: Н.А. Добрівська