Справа № 420/6901/22
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2022-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6901/22
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді ТанцюриК.О.,

за участю секретаря Грекової К.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправним та скасування рішення, скасування заборони на в`їзд в Україну, -

В С Т А Н О В И В:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в перетинанні державного кордону України іноземцю або особі без громадянства від 20.04.2022р., прийняте інспектором прикордонної служби ВПС ІНФОРМАЦІЯ_2 майстром сержантом ОСОБА_2 стосовно громадянина Грузії ОСОБА_1 , скасування громадянину Грузії ОСОБА_1 заборону в`їзду в Україну терміном на 979 років до 01 січня 3000 року.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17.05.2022р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31.05.2022р. призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача у позовній заяві зазначив, що не погоджується із прийняттям вказаного рішення про відмову в перетинанні державного кордону України іноземцю або особі без громадянства від 20.04.2022р., прийняте інспектором прикордонної служби ВПС ІНФОРМАЦІЯ_2 майстром сержантом ОСОБА_2 стосовно громадянина Грузії ОСОБА_1 та просить суд його скасувати. Так, представник вказав, що ОСОБА_1 проживав на території України на законних підставах, вів підприємницьку діяльність та сплачував обов`язкові платежі, податки та збори, діти позивача є громадянами України та його утриманцями. Поряд з цим позивачу не відомо з яких причин ОСОБА_1 відмовлено у в`їзді в Україну, будь-якого доручення правоохоронного органу надано та озвучено не було та крім того, інспектор прикордонної служби ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » вийшов за межі наданих йому повноважень, оскільки прийняття такого роду рішень може бути прийнято лише керівником. Згідно з вимогами пункту 6 Порядку проведення підрозділами органів охорони державного кордону Державної прикордонної служби України процедури здійснення контролю другої лінії іноземців та осіб без громадянства під час в`їзду в Україну, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 14.05.2018р. №392, у разі якщо іноземець не володіє англійською або мовою держави, що межує з Україною, посадові особи на безоплатній основі залучають фахових перекладачів з Довідково- інформаційного реєстру перекладачів Державної міграційної служби України. Проте, як вказав представник позивача, під час проведення перевірки, позивача не було забезпечено фаховим перекладачем з мови якою на достатньому рівні володіє позивач, що призвело до непорозуміння між іноземцями та посадовими особами прикордонної служби. Більш того, працівниками ДПС України вказане не взяте до уваги, перекладача з грузинської мови не забезпечено. Крім того, у відповідності до ст. 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» рішення про заборону в`їзду приймається строком на 3 роки, в той же час, не зрозуміло, яким нормативно правовим актом керувався працівник ДПС України, який зазначив строк заборони в`їзду в Україну на 979 років, строком до 01 січня 3000 року. Також, представник позивача вказав, що наразі в провадженні суду перебуває справа №420/2052/22 про визнання протиправним та скасування рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну №305 504 (о.с.) від 29.12.2021р. та згідно з ч.4 ст. 13 Закону України «Про імміграцію», якщо особа оскаржила рішення про скасування дозволу на імміграцію до суду, рішення про її видворення не приймається до набрання рішенням суду законної сили.

09.09.2022р. до суду від представника позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі представника позивача.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та просив суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 з підстав викладених у відзиві на позовну заяву від 20.06.2022р. Представник відповідача вказав, що рішення про відмову в перетинанні державного кордону України іноземцю або особі без громадянства від 20.04.2022р. стосовно громадянина Грузії ОСОБА_1 прийняте інспектором прикордонної служби ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » майстер сержантом ОСОБА_2 відповідно до законодавства України. Відповідно до відомостей база даних системи "Гарт-1" Берії Паату заборонено в`їзд в Україну до 01.01.3000р. Доручення надане Радою Національної безпеки і оборони України на підставі Указу Президента України "Про рішення Ради національної Безпеки і оборони України від 14 травня 2021 року "Про застосування персональних Спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" від 21 травня 2021 року № 203/2021 (зі змінами від 5 жовтня 2021 року № 497/2021). Відповідно до позиції 623 додатку 1 до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 14 травня 2021 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» до фізичної особи - ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець Грузії, застосовані обмежувальні заходи відповідно до Закону України « Про санкції», зокрема і застосування інших заборон в`їзду на територію України. Також, представник позивача вказав, що наказом №535 не передбачено надання або озвучення доручення правоохоронного органу службовою особою ДПС України особі, якій заборонено в`їзд в Україну на підставі такого доручення. Також, відповідач наголосив, що рішення оголошувалось у присутності перекладача російської мови, якою спілкувався позивач та, що доньки позивача є повнолітніми та позивачем не підкріплено жодними доказами те, що вони перебувають на його утриманні. З урахуванням викладеного та посилаючись на те, що усі підстави, які давали право позивачу перебувати на території України скасовані, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне.

Рішенням інспектора прикордонної служби ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » майстер сержантом ОСОБА_2 про відмову в перетинанні державного кордону України іноземцю або особі без громадянства від 20.04.2022р. відмовлено у перетинанні державного кордону України громадянину Грузії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на підставі ч.1 ст.8 Закону України «Про прикордонний контроль», а саме на підставі доручення правоохоронного органу (а.с.114).

Позивач не погоджуючись із прийняттям вказаного рішення, звернувся до суду із адміністративним позовом про його скасування.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначений Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року

№ 3773-VI, згідно п.6, 7 ст.1 якого іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав; іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Правові основи здійснення прикордонного контролю, порядок його здійснення, умови перетинання державного кордону України визначені Законом України «Про прикордонний контроль» від 5 листопада 2009 року№ 1710-VI.

Згідно ч.1, 2 ст.2 Закону України «Про прикордонний контроль» прикордонний контроль - державний контроль, що здійснюється Державною прикордонною службою України, який включає комплекс дій і систему заходів, спрямованих на встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами, транспортними засобами і переміщення через нього вантажів. Прикордонний контроль здійснюється з метою протидії незаконному переміщенню осіб через державний кордон, незаконній міграції, торгівлі людьми, а також незаконному переміщенню зброї, наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, боєприпасів, вибухових речовин, матеріалів і предметів, заборонених до переміщення через державний кордон.

Частиною 3 ст.2 Закону України «Про прикордонний контроль» прикордонний контроль здійснюється щодо: 1) осіб, які перетинають державний кордон; 2) транспортних засобів, що перевозять через державний кордон осіб та вантажі; 3) вантажів, що переміщуються через державний кордон.

Відповідно до ч. 4 ст.2 Закону України «Про прикордонний контроль» прикордонний контроль включає: 1) перевірку документів; 2) огляд осіб, транспортних засобів, вантажів; 3)виконання доручень правоохоронних органів України; 4) перевірку виконання іноземцями, особами без громадянства умов перетинання державного кордону у разі в`їзду в Україну, виїзду з України та транзитного проїзду територією України; 5) реєстрацію іноземців, осіб без громадянства та їх паспортних документів у пунктах пропуску через державний кордон; 6) перевірку автомобільних транспортних засобів з метою виявлення викрадених.

Поряд з цим, відповідно до ч. 5 ст.2 Закону України «Про прикордонний контроль» прикордонний контроль забезпечується шляхом: 1) установлення режиму в пунктах пропуску через державний кордон та здійснення контролю за його додержанням; 2)застосування технічних засобів прикордонного контролю, використання службових собак та інших тварин; 3) створення і використання баз даних про осіб, які перетнули державний кордон, вчинили правопорушення, яким не дозволяється в`їзд в Україну або яким тимчасово обмежено право виїзду з України, про недійсні, викрадені і втрачені паспортні документи, а також інших передбачених законом баз даних; 4) спостереження за транспортними засобами і в разі потреби їх супроводження; 5) здійснення адміністративно-правових, а також оперативно-розшукових заходів; 6) організації і забезпечення взаємодії з підприємствами, установами та організаціями, діяльність яких пов`язана з міжнародним сполученням; 7)координації дій контрольних органів і служб.

Частинами 1, 2 ст.7 Закону України «Про прикордонний контроль» визначено, що паспортні та інші документи громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі. При цьому з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасової відмови особі у перетинанні державного кордону. У ході перевірки документів уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України використовують технічні засоби контролю для пошуку ознак підробки у документах, здійснюють пошук необхідної інформації у базах даних Державної прикордонної служби України, а також за результатами оцінки ризиків проводять опитування осіб, які прямують через державний кордон.

Згідно із ч. 1, 2 ст.9 Закону України «Про прикордонний контроль» прикордонний контроль іноземців та осіб без громадянства під час в`їзду в Україну здійснюється за процедурами контролю першої лінії, а у передбачених цим Законом випадках - також за процедурою контролю другої лінії.

Процедура здійснення контролю першої лінії передбачає проведення перевірки: 1)паспортного документа з метою встановлення його дійсності, наявності відповідно до вимог законодавства посвідки на постійне проживання чи візи 2) наявності чи відсутності у базах даних Державної прикордонної служби України інформації про заборону в`їзду в Україну та про доручення правоохоронних органів щодо осіб, які перетинають державний кордон; 3) відміток про перетинання державного кордону в паспортному документі іноземця або особи без громадянства.

Згідно із п.6 Порядку дій уповноважених службових осіб Державної прикордонної служби України в разі виявлення в пунктах пропуску через державний кордон України та контрольних пунктах в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї осіб, стосовно яких надано доручення, та порядок взаємодії органів охорони державного кордону з уповноваженими державними органами, які надали доручення, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 23.06.2017р. №535, перевірка наявності чи відсутності інформації за оперативними базами даних системи «Гарт-1» здійснюється уповноваженою службовою особою Держприкордонслужби, яка в установленому порядку призначена і несе службу в прикордонному наряді «Перевірка документів», з використанням автоматизованих робочих місць «Інспектор» (далі - АРМ «Інспектор») програмно-технічних комплексів автоматизації прикордонного контролю «Гарт-1/П» системи «Гарт-1» під час прикордонного контролю.

Під час з`ясування офіційних обставин справи судом встановлено, що згідно рішення Ради Національної безпеки і оборони України від 14.05.2021р., введеного в дію Указом Президента України від 21 травня 2021р. №203/2021 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», застосовано персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) до фізичних осіб з додатком 1. Відповідно до додатку 1 до рішення Ради Національної безпеки і оборони України від 14.05.2021р. серед фізичних осіб, до яких застосовуються обмежувальні заходи (санкції) за №623 визначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянин Грузії, із строком застосування - безстроково.

Згідно із п.13 виду обмежувального заходу, застосованого до позивача, згідно зазначеного рішення до вказаної фізичної особи застосовано такий вид обмежувального заходу, як інші санкції, що відповідають принципам їх застосування, встановленим цим Законом (відмова в оформленні посвідки на тимчасове проживання, скасування посвідки на тимчасове проживання; відмова у наданні дозволу на імміграцію, скасування дозволу на імміграцію, скасування посвідки на постійне проживання; відмова в продовженні строку перебування в Україні; відмова в задоволенні заяви про прийняття до громадянства України; примусове видворення за межі України).

Рішенням Ради Національної безпеки і оборони України від 05 жовтня 2021 року «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію Указом Президента України від 05 жовтня 2021 року №497/2021, підтримано подані Кабінетом Міністрів України пропозиції щодо внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) та внесено у додаток 1 до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 14 травня 2021 року "Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)", уведеного в дію Указом Президента України від 21 травня 2021 року № 203, зміни згідно з додатком 6.

Згідно додатку 6 до рішення Ради Національної безпеки і оборони України від 05 жовтня 2021 року «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» внесено зміни до додатку 2 рішення Ради Національної безпеки і оборони України від 14.05.2021р. викладено №623 позицію у наступній редакції « ОСОБА_3 , народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянин Грузії».

При цьому ч.3 ст.5 Закону України «Про санкції» від 14 серпня 2014 року

№ 1644-VII встановлено, що рішення щодо застосування, скасування та внесення змін до санкцій щодо окремих іноземних юридичних осіб, юридичних осіб, які знаходяться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи-нерезидента, іноземців, осіб без громадянства, а також суб`єктів, які здійснюють терористичну діяльність (персональні санкції), передбачених пунктами 1, 2-21, 23-25 частини першої статті 4 цього Закону, приймається Радою національної безпеки та оборони України та вводиться в дію указом Президента України. Відповідне рішення набирає чинності з моменту видання указу Президента України і є обов`язковим до виконання.

Враховуючи викладене та те, що рішенням Ради Національної безпеки і оборони України від 14.05.2021р., з урахуванням змін внесених рішенням Ради Національної безпеки і оборони України від 05 жовтня 2021 року, ОСОБА_4 включено до переліку осіб щодо яких безстроково застосовано персональні обмежувальні заходи, яке є обов`язковим до виконання, суд приходить до висновку, що приймаючи рішення про відмову громадянину Грузії в перетинанні державного кордону України іноземцю або особі без громадянства від 20.04.2022р. відповідач діяв правомірно.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в перетинанні державного кордону України іноземцю або особі без громадянства від 20.04.2022р., прийняте інспектором прикордонної служби ВПС ІНФОРМАЦІЯ_2 майстром сержантом ОСОБА_2 стосовно громадянина Грузії ОСОБА_1 , скасування громадянину Грузії ОСОБА_1 заборони в`їзду в Україну.

Щодо посилання представника позивача на те, що ОСОБА_1 проживав на території України на законних підставах, вів підприємницьку діяльність та сплачував обов`язкові платежі, податки та збори, діти позивача є громадянами України та його утриманцями, суд зазначає, що вказане не стосується предмету позову та позивачем не надано жодних доказів того, що його повнолітні діти перебувають на його утриманні.

Щодо посилання представника позивача на положення Порядку №392 (Порядок проведення підрозділами органів охорони державного кордону Державної прикордонної служби України процедури здійснення контролю другої лінії іноземців та осіб без громадянства під час в`їзду в Україну, затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України 14 травня 2018 року № 392) та незалучення згідно п.6 вказаного Порядку перекладача з грузинської мови, суд зазначає, що прикордонний контроль відносно позивача здійснювався за процедурою контролю першої лінії та, як вбачається з оскаржуваного рішення, останнє проголошено у присутності перекладача російської мови, якою володіє позивач, що не спростовано представником позивача та підтверджується підписом ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 є таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295,382 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.О. Танцюра

.