Справа № 300/6344/21
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2022-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2022 рокуЛьвівСправа № 300/6344/21 пров. № А/857/8926/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 травня 2022 року, прийняте суддею Микитюком Р.В. в м.Івано-Франківську, в порядку письмового провадження, у справі № 300/6344/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

в жовтні 2021 року ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Боднарчука А.М. звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у включенні ОСОБА_1 до страхового стажу періодів роботи з 13.04.1990 по 15.07.1995 на посаді акомпаніатора в ДК "Студенський" в Івано-Франківському педінституті, з 18.07.1995 по 15.10.1997 на посаді акомпаніатора в Громадській організації Шляхетське зібрання "Причорномор`я", з 26.04.1999 по 27.03.2013 на посаді продавця-касира у ВАТ "Хліб" (м. Нижній Новгород, Російська Федерація); зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 13.04.1990 по 15.07.1995 на посаді акомпаніатора в ДК "Студенський" в Івано-Франківському педінституті, з 18.07.1995 по 15.10.1997 на посаді акомпаніатора в Громадській організації Шляхетське зібрання "Причорномор`я", з 26.04.1999 по 27.03.2013 на посаді продавця-касира у ВАТ "Хліб" (м. Нижній Новгород, Російська Федерація), призначити пенсію за віком з 01.03.2021 та виплатити недоотримані суми пенсії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачу з 01.03.2021 (з дати звернення) призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". До заяви про призначення пенсії позивач надала документи про стаж роботи та про інші періоди, які підлягають для врахування до стажу роботи та довідки про заробітну плату від 15.01.2021 №№ 109, 110, 111 за період роботи з квітня 1999 року по березень 2013 року у ВАТ "Хліб". Довідки та трудова книжка видані на прізвище " ОСОБА_2 ", оскільки згідно свідоцтва про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 від 08.04.2010, позивачу присвоєно прізвище ОСОБА_5 . Згідно із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 02.10.2020 шлюб між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 укладений 20.12.1997 розірваний. Пенсію позивачу призначено при страховому стажі 27 років 12 днів, в тому числі роботи з 26.04.1999 по 27.03.2013 у вказаній вище організації. Однак, з 01.08.2021 відповідач припинив виплату пенсії позивачу.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 травня 2022 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у включенні ОСОБА_1 до страхового стажу періодів роботи з 13.04.1990 по 15.07.1995 на посаді акомпаніатора в ДК "Студентський" в Івано-Франківському педінституті, з 18.07.1995 по 15.10.1997 на посаді акомпаніатора в Громадській організації "Шляхетське зібрання Причорномор`я", з 26.04.1999 по 27.03.2013 на посаді продавця-касира у ВАТ "Хліб" (м. Нижній Новгород, російська федерація).

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу позивачки період роботи з 13.04.1990 по 15.07.1995 на посаді акомпаніатора в ДК "Студентський" в Івано-Франківському педінституті, з 18.07.1995 по 15.10.1997 на посаді акомпаніатора в Громадській організації "Шляхетське зібрання Причорномор`я", з 26.04.1999 по 27.03.2013 на посаді продавця-касира у ВАТ "Хліб" (м. Нижній Новгород, російська федерація) та поновити виплату пенсії з 01.08.2021.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь позивача частину сплаченого судового збору в розмірі 1362,00 грн. та частину витрат на правничу (правову) допомогу у розмірі 1500 грн.

Не погодившись з рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу, з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та неповного з`ясування обставин справи.

Апеляційні вимоги обгрунтовані тим, що ГУ ПФУ в Івано-Франківській області направлено запит до ГУ ПФУ в Одеській області щодо надання інформації про сплати страхових внесків Громадською організацією Шляхетське зібрання "Причорномор`я" за період з 18.07.1995 по 15.10.1997. Відповідно до листа ГУ ПФУ в Одеській області зазначено, що страхувальник ГО Шляхетське зібрання "Причорномор`я" на обліку в органах Пенсійного фонду України в Одеській області не перебувало. Довідки про заробітну плату від 15.01.2021 №№ 109, 110, 111 за період роботи з квітня 1999 року по березень 2013 року у ВАТ "Хліб" (м. Нижній Новгород, Російська Федерація) видані на прізвище " ОСОБА_2 ", проте, згідно із свідоцтвом про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 від 08.04.2010, позивачу присвоєно прізвище ОСОБА_1 .. Згідно із витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 02.10.2020 шлюб між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 укладений 20.12.1997 розірваний. Для підтвердження достовірності видачі вказаних довідок про заробітну плату відповідачем направлено запит від 02.03.2021 на адресу відділення ПФ російської федерації в м. Нижній Новгород. Згідно з отриманою відповіддю з управлінням Пенсійного фонду російської федерації в Соромовському районі Нижнегородської області від 26.05.2021 № 01-11/2680 зазначено, що провести документальну перевірку достовірності вказаних вище довідок немає можливості, оскільки згідно з інформацією ВАТ "Хліб" ОСОБА_4 не працювала у вказаному підприємстві та довідки про заробітну плату від 15.01.2021 не видавалися. Крім того, зазначив, що згідно довідки від 24.09.2020 № 01-26/01/1481 виданої ДВНЗ Прикарпатський національний університет ім. В. Стефаника, в якій зазначено, що в матеріалах архівного фонду університету відсутні відомості про те, що позивачка працювала на посаді акомпаніатора в ДК "Студентський" в Івано-Франківському педінституті з 13.04.1990 по 15.07.1995. Враховуючи наведене, відповідачем після проведення перевірки шляхом подання запитів виплату пенсії позивачки припинено з 01.08.2021.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняте нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подала, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарга та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.1, 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Рішення суду в частині відмови в позові та в частині стягнення судових витрат не оскаржено.

Відповідно до роз`яснень, які наведені в п.13.1 постанови Пленуму ВАС України № 7 від 20.05.2013р. «Про судове рішення в адміністративній справі», у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржена особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом (п.13.2 цієї постанови).

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині відмовлених позовних вимог, тому в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що з 01.03.2021 (з моменту звернення) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ГУ ПФУ в Івано-Франківської області призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

До заяви про призначення пенсії позивач надала документи про стаж роботи та про інші періоди, які підлягають для врахування до стажу роботи та довідки про заробітну плату від 15.01.2021 №№ 109, 110, 111 за період роботи з квітня 1999 року по березень 2013 року у ВАТ "Хліб" (м. Нижній Новгород, російська федерація) (а.с. 22-24).

Довідки та трудова книжка видані на прізвище " ОСОБА_2 ", оскільки згідно свідоцтва про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 від 08.04.2010, позивачу присвоєно прізвище ОСОБА_5 . Згідно із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 02.10.2020 шлюб між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 укладений 20.12.1997 розірваний (а.с. 25).

Пенсію позивачу призначено при страховому стажі 27 років 12 днів, в тому числі роботи з 26.04.1999 по 27.03.2013 у вказаній вище організації.

З 01.08.2021 відповідач припинив виплату пенсії позивачу.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернулася із даною позовною заявою до суду.

Не погоджуючись з відмовою відповідача у призначенні пенсії за вислугу років, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про зарахування позивачу до страхового стажу період роботи з 13.04.1990 по 15.07.1995 на посаді акомпаніатора в ДК "Студентський" в Івано-Франківському педінституті, з 18.07.1995 по 15.10.1997 на посаді акомпаніатора в Громадській організації "Шляхетське зібрання Причорномор`я", з 26.04.1999 по 27.03.2013 на посаді продавця-касира у ВАТ "Хліб" (м. Нижній Новгород, російська федерація)та поновлення виплати пенсії з часу її припинення 01.08.2021, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з вимогами ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058).

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV, який набрав чинності з 01.01.2004, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Частиною першою статті 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі Закон № 1788-XII) встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно зі статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно пунктом 3 вищезазначеного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка (пункт 20 Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній).

Особливості ведення трудових книжок врегульовано Інструкцією, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 17.08.1993 за № 110 (далі - Інструкція).

Згідно із пунктом 2.14 Інструкції у графі 3 розділу "Відомості про роботу" як заголовок пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу. У графі 3 пишеться: "Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво" із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у "Класифікаторі професій".

Пунктами 2.27 та 2.28 Інструкції встановлено, що запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер. Днем звільнення вважається останній день роботи. У разі переведення з одного підприємства на інше за погодженням між керівниками підприємств у графі 3 записується посилання на погодження: "Звільнений у зв`язку з переведенням на роботу в таке-то підприємство, п.5 ст.36 КЗпП України".

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу. Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м. Києва, держархівом м. Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму (пункт 2.6, 2.8 Інструкції).

Судом встановлено і таке вбачається з копії дублікату вкладення до трудової книжки позивача, ОСОБА_1 з 13.04.1990 по 15.07.1995 працювала на посаді акомпаніатора в ДК "Студентський" в Івано-Франківському педінституті (записи № 16, 17) (а.с. 11-12).

Оскільки оригінал трудової книжки позивача втрачено роботодавцем Івано-Франківським міськвійськкоматом в період 1997-1998 роках, у зв`язку з цим Івано-Франківським міськвійськкоматом видано Виписку № 13 трудової книжки позивача про роботу на зазначеній посаді (а.с.13)

Записи в дублікаті вкладення до трудової книжки позивача вчинені у відповідності до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яка затверджена Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення від 29.07.1993 № 5.

Таким чином, дублікатом вкладення до трудової книжки підтверджується стаж роботи позивача за зазначеними у ДК "Студентський" в Івано-Франківському педінституті, що є достатнім для врахування цих періодів при обчисленні розміру пенсії.

Щодо періоду роботи позивача з 18.07.1995 по 15.10.1997 на посаді акомпаніатора в Громадській організації "Шляхетське зібрання Причорномор`я", то колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Згідно зі ст. 66 Закону № 1788-ХІІ, в редакції, яка діяла на час набуття позивачем трудового стажу у ГО "Шляхетське зібрання Причорномор`я", у заробіток для обчислення пенсій включається всі види оплати праці, на які за діючими правилами нараховуються страхові внески, крім виплат одноразового характеру, не обумовлених діючою системою оплати праці (компенсація за невикористану відпустку, вихідна допомога та інші), перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 3 Закону № 1788-ХІІ (у редакції, чинної на час виникнення спірних правовідносин), право на трудову пенсію мали особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів (далі іменуються - підприємства та організації, якщо не обумовлено інше), - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (ст. 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Відповідно до положень ст. 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Період з 18.07.1995 по 15.10.1997 роботи позивача у Громадській організації "Шляхетське зібрання Причорномор`я", підтверджується копією дублікату трудової книжки.

Також, Громадською організацією "Шляхетське зібрання Причорномор`я" видано позивачу довідку про те, що вона дійсно працювала на посаді акомпаніатора з 18.07.1995 згідно наказу № 0341 від 18.07.1995 та звільнена 15.10.1997, згідно наказу № 218-к від 15.10.1997, в зв`язку з реорганізацією та скороченням штатів, а також отримала заробітну плату за даний період у розмірі 3188,94 грн. (а.с.16).

Разом з тим, у листі ГУ ПФУ в Івано-Франківській області № 6463-6094/Н-02/В-0900/21 від 13.08.2021 зокрема зазначено, що відповідно до листа ГУ ПФУ в Одеській області страхувальник ГО "Шляхетське зібрання "Причорномор`я" на обліку в органах Пенсійного фонду України в Одеській області не перебувало (а.с.14).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що внаслідок невиконання ГО "Шляхетське зібрання "Причорномор`я" обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлена соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві з 18.07.1995 по 15.10.1997, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту, а, відтак, періодів роботи позивача з 18.07.1995 по 15.10.1997 на посаді акомпаніатора в Громадській організації "Шляхетське зібрання Причорномор`я" підлягає зарахуванню до страхового стажу позивачки.

Щодо періодів роботи з 26.04.1999 по 27.03.2013 у ВАТ "Хліб" (м. Нижній Новгород, російська федерація), колегія суддів виходить з наступного.

Згідно зі статтею 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 6 Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, яка підписана та набрала чинності 14.01.1993 року передбачено, що працівники Сторони виїзду, які працюють на території Сторони працевлаштування, користуються правами та виконують обов`язки, що встановлені трудовим законодавством Сторони працевлаштування (включаючи питання трудових відносин, колективних договорів, оплати праці, режиму робочого часу та часу відпочинку, охорони та умов праці та інші). Трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво та інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.

Статтею 7 даної Угоди встановлено, питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі.

Відповідно до частини 2 статті 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка підписана та набрала чинності 13.03.1992 року, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Статтею 11 цієї ж Угоди встановлено, що необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

Відповідно до частини 3 статті 6 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів від 15.04.1994 ратифікованої Законом № 290/95-ВР від 11.07.1995, працівники користуються правами і виконують обов`язки, встановлені трудовим законодавством сторони працевлаштування.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону № 1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Судом встановлено, що згідно листа ГУ ПФУ в Івано-Франківській області № 5754-5659/Н-02/8-0900/21 від 27.07.2021 не зараховано позивачу період роботи з 26.04.1999 по 27.03.2013, оскільки з отриманої відповіді управління Пенсійного фонду російської федерації в Соромовському районі Нижнегородської області за № 01-11/2680 від 26.05.2021, провести документальну перевірку достовірності видачі довідок немає можливості, оскільки згідно з інформацією ВАТ "Хліб", ОСОБА_4 не працювала у вказаному підприємстві (а.с.17).

Натомість, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 26.04.1999 позивач у період з 26.04.1999 по 27.03.2013 працювала на посаді продавця-касира у ВАТ "Хліб" (м. Нижній Новгород, російська федерація) (а.с.18).

Дане також підтверджується відомостями про стан індивідуального особового рахунку застрахованої особи позивача, № соціального страхування 191-842-469 96 від 01.11.2020, виданими управлінням Пенсійного фонду російської федерації в Соромовському районі Нижнегородської області, яким підтверджено нарахування та сплату страхових внесків на заявницю за період роботи з 26.04.1999 по 27.03.2013, а також довідками про заробітну плату від 15.01.2021 №№ 109, 110, 111 за період роботи з квітня 1999 року по березень 2013 року у ВАТ "Хліб" (м. Нижній Новгород, російська федерація).

Також, Пенсійним фондом російської федерації в Соромовському районі Нижнегородської області підтверджено стаж позивача 13 років 11 місяців 1 день у ВАТ "Хліб" (а.с.19-24).

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача призначити позивачці пенсію за віком з 01.03.2021 та виплатити недоотримані суми пенсії, то суд першої інстанції, з чим погоджується колегія суддів, дійшов правильного висновку, що позивачу з 01.03.2021 (з дати звернення) призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Однак, враховуючи не зарахування спірних періодів, виплату пенсії позивачу припинено з 01.08.2021 (а.с. 17), про що зазначено у листі ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 27.07.2021 № 5754-5659/Н-02/8-0900/21, а, відтак, поновленню підлягає виплата пенсії з 01.08.2021, тобто, з дати згідно якої таку виплату припинено.

Відповідно до ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для його скасування колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 травня 2022 року у справі № 300/6344/21, без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя М. П. Кушнерик
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула