Справа № 120/4120/22
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

27 вересня 2022 р. Справа № 120/4120/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Бошкової Ю.М., розглянувши в письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Вінницького національного аграрного університету до Агрономічної сільської ради; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся Вінницький національний аграрний університет (далі ВНАУ, позивач) з адміністративним позовом до Агрономічної сільської ради (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що рішенням Агрономічної сільської ради від 10.08.2021 №792 Вінницькому національному аграрному університету відмовлено у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості для пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства орієнтовною площею 44,5268 га в с. Агрономічне Вінницького району Вінницької області.

Позивач зазначає, що Агрономічна сільська рада мотивувала відмову тим, що земельна ділянка за кадастровим номером: :01:010:0041 знаходиться у державній формі власності, окрім того, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.10.2019 по справі № 127/27258/19, на земельну ділянку за кадастровим номером: :01:010:0041 накладено арешт із забороною вчиняти суб`єктами державної реєстрації будь-яких реєстраційних дій щодо реєстрації договору оренди землі, договорів купівлі-продажу та інших правочинів щодо зазначеної земельної ділянки.

Відповідно до частини 4 статті 173 Земельного кодексу України землі та земельні ділянки державної власності, включені в межі населеного пункту (крім земель, які не можуть передаватися у комунальну власність), переходять у власність територіальної громади. Рішення про встановлення меж населеного пункту та витяги з Державного земельного кадастру про межу відповідної адміністративно-територіальної одиниці та про відповідні земельні ділянки, право власності на які переходить до територіальної громади, є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Враховуючи вищевикладене, представник ВНАУ вказує, що земельна ділянка орієнтовною площею 44,5268 га за кадастровим номером: :01:010:0041 в с. Агрономічне Вінницького району Вінницької області, згідно норм Земельного кодексу України, знаходиться у розпорядженні Агрономічної територіальної громади Вінницького району Вінницької області. До того ж, на переконання позивача, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.10.2019 по справі № 127/27258/19 не передбачено жодних заборон Агрономічній сільській раді Вінницького району Вінницької області щодо надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості.

Відтак, позивач вважає рішення відповідача від 10.08.2021 №792 протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 30.05.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Окрім того, цією ухвалою також вирішено витребувати у Агрономічної сільської ради всі належним чином засвідченні копії матеріалів, які стали підставою для прийняття рішення від 10.08.2021 №792 "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості для пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства орієнтовною площею 44,5268 га в с. Агрономічне Вінницького району Вінницької області Вінницькому національному аграрному університету".

23.06.2022 до суду надійшли витребувані докази та відзив на позовну заяву, у якому відповідач позовні вимоги заперечує. Зокрема вказує, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна відносно земельної ділянки: :01:010:0041 зазначено, що відповідно до ухвали Вінницького міського суду від 17.10.2019 по справі №127/27258/19, якою накладено арешт на об`єкт нерухомості, що остання перебуває у державній власності Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (), а саме: земельну ділянку кадастровий номер: :01:010.0041, площею 45,9268 га, цільове призначення - для пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства, що розташована на території Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області із забороною вчинення суб`єктами державної реєстрації будь-яких реєстраційних дій щодо реєстрації договорів оренди землі, договорів купівлі-продажу та інших правочинів щодо зазначеної земельної ділянки, до моменту закінчення проведення необхідних слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженню. У відомостях про власника зазначено - Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області.

Таким чином, вчинення будь - яких дій щодо земельної ділянки за кадастровим номером: :01:010:0041, на переконання відповідача, заборонено.

Крім того, Агрономічна сільська рада посилається на приписи ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України, якими визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Разом з тим, станом на момент прийняття рішення 13 сесії 8 скликання Агрономічної сільської ради №792 від 10.08.2021, власником вищевказаної земельної ділянки було Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, крім того форма власності земельної ділянки з кадастровим номером: :01:010:0041 - державна.

У свою чергу, відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад. Таким чином, у Агрономічної сільської ради відсутні повноваження розпоряджатись земельними ділянками державної власності.

За сукупністю вищезазначених обставин, відповідач вважає оскаржуване рішення є правомірним та не підлягає скасуванню.

29.06.2022 позивачем подано відповідь на відзив, у якій зазначається, що доводи наведені у відзиві не підтверджується належними доказами та не спростовують доводи наведені ВНАУ у позовній заяві. Зокрема представник позивача зазначає, що пунктом 24 Перехідних положень Земельного кодексу України, в редакції Закону № 1423-ІХ від 28.04.2021, передбачено, що з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад. Тобто, позивач вважає, що саме Агрономічна сільська рада є розпорядником земельної ділянки за кадастровим номером: :01:010:0041.

06.07.2022 на адресу суду надійшло заперечення на відповідь на відзив та заява про залучення в якості третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області.

У запереченні на відповідь на відзив відповідач з приводу доводів ВНАУ щодо переходу бажаної ним земельної ділянки у власність Агрономічної сільської ради зазначає, що згідно п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставою для відмови в державній реєстрації прав є наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п.17 Постанови Кабінету Міністрів України №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі наявності у базі даних заяв судового рішення про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили, або заяви власника нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного нерухомого майна державний реєстратор невідкладно за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав зупиняє державну реєстрацію прав з посиланням на зареєстроване у базі даних заяв рішення суду чи заяву власника нерухомого майна.

Таким чином, речові права на земельну ділянку за кадастровим номером: :01:010:0041 за Агрономічною сільською радо не зареєстровані з урахуванням вищевказаного законодавства та ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 17.10.2019 у справі №127/27258/19, тому відсутні підстави для розпорядження даною земельною ділянкою.

Ухвалою суду від 11.07.2022 вирішено задовольнити заяву Агрономічної сільської ради про залучення третьої особи та залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області.

19.07.2022 до суду надійшли пояснення третьої особи, у яких вказується, що відповідно до даних Реєстру речових прав на нерухоме майно, земельна ділянка площею 44,5268 га з кадастровим номером: :01:010:0041 відноситься до державної форми власності (реєстраційний номер права власності 22801858). Згідно з частиною 1 статті 122 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Частиною 4 статті 122 даного Кодексу передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх по треб.

З огляду на вищезазначене, ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області вважає, що рішення 13 сесії 8 скликання Агрономічної сільської ради від 10.08.2021 №792 є правомірним.

Окрім того, третя особа звертає увагу, що реєстрація права комунальної власності та надання бажаної ВНАУ земельної ділянки в постійне користування може призвести до того, що в Реєстрі речових прав на нерухома майно відбудуться зміни. Тобто, об`єкт арешту зазнає змін та перетворень, що в силу завдань арешту майна (ч. 2 ст. 170 КПК України) є неприпустимим. Тому, на переконання ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області відповідач не вправі реєструвати право комунальної власності Агрономічної сільської ради до зняття арешту і, як наслідок, набути повноважень власника земельної ділянки.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини.

18.06.2021 ВНАУ звернувся до Агрономічної сільської ради з клопотанням про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за кадастровим номером: :01:010:0041 для пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства орієнтовною площею 44,5268 га, на території Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області, з подальшою передачею у постійне користування Вінницькому національному аграрному університету.

Рішенням 13 сесії 8 скликання Агромічної сільської ради від 10.08.2021 №792 вирішено відмовити позивачу у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості за кадастровим номером: :01:010:0041 державної форми власності, для пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства орієнтовною площею 44,5268 га, в с. Агрономічне Вінницький район Вінницька області.

В обгрунтування рішення зазначено, що земельна ділянка з кадастровим номером: :01:010:0041 перебуває у державній власності, тобто фактичне місце розташування земельної ділянки не відповідає вимогам законів, а також враховуючи ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 17.10.2019 по справі № 127/27258/19, на земельну ділянку з кадастровим номером: :01:010:0041 накладено арешт із забороною вчиняти суб`єктами державної реєстрації будь-яких реєстраційних дій щодо реєстрації договору оренди землі, договорів купівлі-продажу та інших правочинів щодо зазначеної земельної ділянки.

Вважаючи вищезазначене рішення відповідача протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із такого.

Право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Земельним Кодексом України від 25.10.2001 № 2768-III (далі - ЗК України) та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За приписами ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 18 ЗК України до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим.

Статтею 81 ЗК України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами визначається главою 19 Розділу IV ЗК України.

Так, згідно зі ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

З матеріалів справи вбачається, що Вінницький національний аграрний університет звернувся до Агрономічної сільської ради з клопотанням про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) кадастровий номер: :01:010:0041 для пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства орієнтовною площею 44,5268 га, на території Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області, з подальшою передачею у постійне користування Вінницькому національному аграрному університету.

Частиною 1 ст. 24 ЗК України визначено, що державним і комунальним сільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям надаються земельні ділянки із земель державної і комунальної власності у постійне користування для науково-дослідних, навчальних цілей та ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування врегульований положеннями статті 123 ЗК України.

Так, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі:

- надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення;

- формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Водночас, надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 55 Закону України "Про землеустрій" від 22.05.2003 № 858-IV (далі Закон №858-IV), встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі технічної документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) яка розробляється за рішенням власника (розпорядника) земельної ділянки, землекористувача.

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розробляється за рішенням власника (розпорядника) земельної ділянки, землекористувача.

Частиною 3 ст. 55 Закону № 858-IV передбачено, що у разі передачі у власність та користування земельної ділянки на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування технічна документація розробляється на підставі дозволу, виданого відповідним органом.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється, зокрема, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. При цьому, встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі технічної документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) яка розробляється за рішенням власника (розпорядника) земельної ділянки, землекористувача.

Частиною 3 ст. 123 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об`єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.

Із аналізу вищезазначених положень слідує, що законодавцем передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а саме: невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що підставами для відмови ВНАУ у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) слугувало те, що земельна ділянка за кадастрови номером: :01:010:0041 перебуває у державній власності, тобто фактичне місце розташування земельної ділянки не відповідає вимогам законів, а також те, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.10.2019 по справі № 127/27258/19, на земельну ділянку за кадастровим номером: :01:010:0041 накладено арешт.

Надаючи оцінку доводам відповідача щодо того, що земельна ділянка за кадастровим номером: :01:010:0041 перебуває у державній власності, відтак, Агрономічна сільська рада не є уповноваженим органом щодо надання дозволів на розроблення документації із землеустрою щодо такої земельної ділянки, суд зазначає таке.

Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (ч. 1 ст. 122 ЗК України).

Згідно з ч. 4 ст. 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відтак, Агрономічна сільська рада, як орган місцевого самоврядування, наділена повноваженнями щодо передачі у користування земельних ділянок, які мають комунальну форму власності.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (ст. 126 ЗК України).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, земельна ділянка за кадастровим номером: :01:010:0041 площею 45,9268 га, цільове призначення: для пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства, належить до земельних ділянок державної форми власності (а.с. 64). У графі власник зазначено - Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області.

Відтак, Агрономічна сільська рада не є тим суб`єктом, який відповідно до приписів ст. 122, 123 ЗК України наділений повноваженнями щодо розпорядження земельною ділянкою за кадастровим номером: :01:010:0041.

При цьому надані відповідачем докази підтверджують, що власником такої земельної ділянки є не Агрономічна сільська рада, а Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, відтак, саме останнє наділене повноваженнями щодо надання дозволів на розроблення документації із землеустрою.

Отже, підстава для відмови у наданні дозволу на розроблення технічної документації з мотивів належності бажаної позивачем земельної ділянки до державної форми власності є правомірною, тому рішення відповідача від 10.08.2021 №792 у цій частині є правомірним.

Щодо посилання Агрономічної сільської ради у оскаржуваному рішенні на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 17.10.2019 по справі № 127/27258/19, суд зазначає таке.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.10.2019 у справі №127/27258/19 накладено арешт на об`єкт нерухомості, що перебуває у державній власності Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (), а саме: земельну ділянку за кадастровим номером: :01:010.0041, площею 45,9268 га, цільове призначення - для пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства, що розташована на території Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області із забороною вчинення суб`єктами державної реєстрації будь-яких реєстраційних дій щодо реєстрації договорів оренди землі, договорів купівлі-продажу та інших правочинів щодо зазначеної земельної ділянки, до моменту закінчення проведення необхідних слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні.

Суд зазначає, що поняття арешту та його завдання регламентовані положеннями ст. 170 Кримінально процесуального кодексу України (далі - КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Арешт майна має тимчасовий характер, і його тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відповідач, відмовляючи у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою, керувався тим, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.10.2019 у справі №127/27258/19 накладено арешт на земельну ділянку, яку бажає отримати позивач.

Слід зазначити, що надання дозволу на розробку документації із землеустрою призведе до того, що на етапі реалізації отриманого дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою при формуванні земельної ділянки та її державної реєстрації у Державному земельному кадастрі об`єкт арешту зазнає змін та перетворень, що в силу положень ч. 2 ст.170 КПК України є неприпустимим.

При цьому, позивачем під час розгляду справи не надано жодних доказів, які б свідчили про закінчення проведення необхідних слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні, на яке посилається Вінницький міський суд Вінницької області в ухвалі від 17.10.2019 у справі №127/27258/19.

Окрім того, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 129, 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Обов`язковість судового рішення є також однією з основних засад судочинства в Україні.

Беручи до уваги обов`язковість виконання судового рішення (ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 17.10.2019 у справі №127/27258/19), суд вважає обґрунтованими та правомірними мотиви відмови відповідача.

Додатково слід вказати, що до моменту скасування арешту, навіть після розроблення технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивач буде позбавлений можливості безпосередньо отримати у власність (користування) цю земельну ділянку, тобто очікування та затрати позивача будуть невиправданими, так як ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.10.2019 у справі №127/27258/19 заборонено вчинення суб`єктами державної реєстрації будь-яких реєстраційних дій щодо реєстрації договорів оренди землі, договорів купівлі-продажу та інших правочинів щодо зазначеної земельної ділянки.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 07.10.2020 по справа №240/6035/18.

З приводу посилання позивача на приписи пункту 24 Перехідних положень Земельного кодексу України, в редакції Закону № 1423-ІХ від 28.04.2021, якими передбачено, що з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, відтак, розпорядником бажаної земельної ділянки в силу закону є Агрономічна сільська рада, то суд такі доводи не бере до уваги, оскільки в межах даної справи ВНАУ не оскаржуються дії або бездіяльність пов`язані з передачею такої земельної ділянки Головним управління Держгеокадастру у Вінницькій області у комунальну власність Агрономічної сільської ради. Відтак, суд позбавлений можливості надавати оцінку правомірності перебування земельної ділянки за кадастровим номером: :01:010:0041 у державній власності.

Отже, суд дійшов висновку, що рішення Агрономічної сільської ради від 10.08.2021 №792 є правомірним та не підлягає скасуванню.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статтею 17, частиною п`ятою статті 19 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань (далі - ЄСПЛ) щодо застосування окремих положень цієї Конвенції.

Ухвалюючи дане судове рішення суд також враховує статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Серявін та інші проти України") та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (пункт 41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України" (пункт 58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За приписами статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Нормами частини першої та другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, оцінивши дії суб`єкта владних повноважень, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог судові витрати відповідно до ст. 139 КАС України розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Вінницький національний аграрний університет (вул. Сонячна, 3, м. Вінниця, 21008, ).

Відповідач: Агрономічна сільська рада (вул. Мічуріна, 12, с. Агрономічне, Вінницький район, Вінницька область, 23227; ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області (вул. Келецька, 63, м. Вінниця, 21027, ).

Рішення суду у повному обсязі сформовано: 27.09.2022.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна