Справа № 280/1011/22
Суддя: Духневич Олександр Сергійович
Дата ухвалення: 2022-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2022 року Справа № 280/1011/22 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Духневича О.С.,

за участю секретаря судового засідання Севериненко К.Р.,

представника відповідача Прокоф`єва С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УТД ТЕХПРОМ»

до Запорізької митниці

про визнання протиправними та скасування картки відмови та рішення,-

ВСТАНОВИВ:

19 січня 2022 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «УТД ТЕХПРОМ» (далі - позивач) до Запорізької митниці (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA112080/2021/000435, винесену відповідачем;

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA112080/2021/000077/2 від 14.12.2021, винесене відповідачем.

В обґрунтування позову зазначено, що оскаржувані індивідуальні акти прийнято відповідачем без дотримання вимог частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), оскільки при їх ухваленні відповідач в порушення вимог статті 57 Митного кодексу України та за наявності усіх документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару, визначив митну вартість товару, який ввозився на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту за другорядним методом (резервним). Позивач вважає, що відповідач безпідставно поставив під сумнів подані документи і необґрунтовано витребував додаткові документи, оскільки відповідач не довів обставин, які, на його думку, свідчать про існування обґрунтованих сумнівів щодо визначення позивачем числового значення митної вартості імпортованого товару. Позивач вважає, що відповідач порушив його право на визначення митної вартості за ціною договору. Захист порушеного права, на думку позивача, можливий шляхом скасування рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови.

Ухвалою суду від 24.01.2022 у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні).

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації в Україні введений воєнний стан.Відповідно до довідки Запорізького окружного адміністративного суду, у зв`язку із загрозою життю, здоров`ю і безпеці відвідувачів суду, працівників суду та суддів, тимчасово виконуючим обов`язки голови Запорізького окружного адміністративного суду був виданий 28.02.2022 наказ № 11 «Про встановлення особливого режиму роботи Запорізького окружного адміністративного в умовах воєнного стану», який був продовжений наказами від 09.03.2022 № 12, від 11.03.2022 № 13, від 18.03.2022 № 14, від 25.03.2022 № 15, від 01.04.2022№ 16, від 08.04.2022 № 17, від 15.04.2022 № 18, від 22.04.2022 № 21, від 29.04.2022 № 22, яким з розгляду були зняті всі адміністративні справи, призначені до розгляду з 01.03.2022 до 06.05.2022 включно.

Розгляд адміністративних справ в Запорізькому окружному адміністративному суді з 10.05.2022 відновлено.

Ухвалою суду від 01.07.2022 розгляд справи № 280/1011/22 вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 15.07.2022.

Ухвалою суду від 15.07.2022 підготовче засідання відкладено на 02.08.2022

Протокольною ухвалою суду від 02.08.2022 підготовче засідання відкладено на 30.08.2022.

Протокольною ухвалою суду від 30.08.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 23.09.2022.

23.09.2022 на адресу суду надійшла заява (вх. № 36913) від представника позивача, в якій просить суд розгляд справи № 280/1011/22 по суті відкласти, у зв`язку з неможливістю прибути представника позивача у судове засідання за станом здоров`я.

Розглянувши вказану заяву суд вважає за належне зазначити наступне.

Частинами 1 та 2 статті 205 КАС України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку, коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження;

5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення.

Суд звертає увагу на те, що представник позивача подаючи заяву про відкладення розгляду справи по суті не надає до суду доказів, на підтвердження, того що станом на день розгляду справи № 280/1011/22, у представника позивача відсутня можливість прибути у судове засідання, з огляду на що суд відмовляє представнику позивача у задоволення заяви про відкладення розгляду справи.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, із підстав викладених у відзиві, долученому до матеріалів справи. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

На підставі статті 243 КАС України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення та оголошено про час виготовлення рішення у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши доводи учасників справи, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, яким надано оцінку з точки зору їх достовірності, допустимості, належності та достатності, суд встановив такі обставини.

08 лютого 2022 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Відзив обґрунтований тим, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною контракту щодо товарів, які імпортуються, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч. 2-3 статті 53 МК України, контрагенти є пов`язаними особами, а їх залежність вплинула на ціну товару, додатково надані документи не містили належної інформації, що пояснювала б та доводила відсутність впливу взаємозалежності на ціну товару. Запорізька митниця мала достатні підстави вважати, що взаємозалежність вплинула на ціну товару (заявлена митна вартість товарів є нижчою ніж митна вартість на подібні товари імпортовані між не пов`язаними особами), а тому Запорізькою митницею відповідно до вимог ч.6 ст. 54 МКУ прийнято рішення відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю. З огляду на вищевикладене, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

29 січня 2021 року між TOB «УТД ТЕХПРОМ» - (покупець) та ООО «Корпорация ВЄД-Центр» (продавець) було укладено контракт № 09/23 (далі - контракт).

Відповідно до п. 1.1. контракту, постачальник зобов`язується передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити продукцію, що надалі іменується товар, за номенклатурою, у кількості та за цінами, зазначеним в специфікаціях до контракту, що є невід`ємними частинами даного контракту.

Пунктами 2.1.-2.2. Контракту передбачено, що ціна Товару встановлюється у рублях РФ за одиницю Товару та вказується в Специфікаціях до цього Контракту.

Сума цього Контракту складається із сум Специфікацій до цього Контракту.

Згідно пунктів 3.1.-3.3. Контракту оплата Товару, що поставляється по справжньому Контракту, здійснюється в рублях РФ.

Оплата Товару, що підлягає поставці протягом узгодженого сторонами періоду поставки, провадиться за погодженими цінами шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Постачальника. Умови поставки, порядок оплати, вид та форма розрахунку, а також строки платежу обумовлюються у кожній Специфікації, яка є невід`ємними частинами цього Контракту.

Відповідно до пункту 3.5. Контракту ціна товару, зазначена у специфікації до цього Контракту, дійсна протягом 3-х робочих днів після виставлення рахунку. Ціна товару не може бути змінена в односторонньому порядку після надходження передоплати на розрахунковий рахунок Постачальника, якщо інше не зазначено у черговій Специфікації.

На виконання умов Контракту сторонами було укладено наступні специфікації про постачання товару згідно номенклатури, вартості та на умовах, вказаних у них:

- Специфікація № 17 від на 30 листопада 2021 року на суму 1 531 964, 80 рублів;

- Специфікація № 18 від 30 листопада 2021 року на суму 1 669 205, 50 рублів;

- Специфікація № 19 від 01 грудня 2021 року на суму 1 487 353,70 рублів;

- Специфікація № 20 від 02 грудня 2021 року на суму 1 528 990,90 рублів.

13 грудня 2021 року митним брокером Хиба І.О. (далі - брокер), з яким ТОВ «УТД ТЕХПРОМ» укладено договір доручення від 07 жовтня 2021 року № 071021 про надання послуг митного брокера (згідно відомостей в гр. 44 ЕМД за кодом 4207), до митного контролю та митного оформлення було надіслано засобами електронного зв`язку згідно зі ст. 257 Митного кодексу України електронну митну декларацію (далі - ЕМД). режим ІМ 40 ДЕ., якій було присвоєно № UA112080/2021/014500 на товар, що зазначений в гр. 31 ЕМД:

«1. Риштування рамні будівельні приставні: базовий блок ВСП 250/1.2 10 шт., секція ВСП 250/1.2 100 шт., комплект стабілізаторів (4 шт.) 10 шт, вишка Дачник 5 шт., рама з драбиною ЛРСП 40 - 200шт, рама прохідна ЛРСП 40 400 шт., сполучення діагональне 1=3.м - 400шт. сполучення горизонтальне 1=3м - 500шт, рігель настилу 1=3м - 500шт. помост ПМ-200 - 2шт, базовий блок ВСП 250/0.7 - 50шт., базовий блок ВСП 250/1.2 - 40шт., комплект стабілізаторів (4шт) - 10шт., вишка Дачник - 10шт. помост ПМ-200 - 20шт, драбина секції ВСП 250/1.2 - 350шт, база ВСП 250/1.2 - 20шт, секція ВСП 250/2.0 - 30шт., діагональ об`ємна ВСП 250/1.2 - 50шт., діагональ об`ємна ВСП 250/2.0 - 20шт., рама з драбиною ЛРСП 40 - 100шт., рама прохідна ЛРСП 40 - 100шт, сполучення діагональне 1=3м - 100шт., сполучення горизонтальне 1=3.м - 100шт., рігель настилу 1=3м - 200шт ... Виробник: ООО "Дмитровский завод строительных лесов". Країна виробництва: RU.».

До митного оформлення вказаних товарів до митниці разом з ЕМД, з урахуванням додатків доданих позивачем до позову та відповідачем до відзиву на позов, брокером було надіслано скановані копії наступних документів:

-пакувальні листи від 03.12.2021 б/н, від 06.12.2021 б/н;

-рахунки на оплату від 30.11.2021 № 1058. від 02.12.2021 № 1068:

-інвойси від 03.12.2021 № 879, від 06.12.2021 № 881;

-автомобільні транспортні накладні CMR. від 03.12.2021 № 080843, від 06.12.2021 № 881 (витребувано з метою підтвердження митної вартості товару);

-Swi ft від 01.12.202 1, від 02.12.2021 ((витребувано з метою підтвердження митної вартості товару);

-довідки про транспортні витрати від 12.12.2021 б/н, від 13.12.2021 № 13/12 (витребувано з метою підтвердження митної вартості товару);

- Специфікації від 30.11.2021 № 17, від 02.12.2021 № 20, від 30.11.2021 № 16, від 30.11.2021№ 18, від 01.12.2021 № 19 (витребувано відповідачем з метою підтвердження митної вартості товару);

-договір на транспортно-експедиційні послуги на перевезення товарів в міжнародному автомобільному сполученні від 02.12.2021 № 0212 (витребувано відповідачем з метою підтвердження митної вартості товару);

-договір на транспортно-експедиційне обслуговування і організацію перевезення вантажів автомобільним транспортом на території України й в міжнародному сполучені від 02.12.2021 № 4 (витребувано відповідачем з метою підтвердження митної вартості товару);

-договір на надання транспортних послуг на перевезення товарів в міжнародному автомобільному сполученні від 30.11.2021 № 0511 (витребувано відповідачем з метою підтвердження митної вартості товару);

-договори-заявки на транспортування вантажів від 02.12.2021 № 03/12, від 30.11.2021 № 30/11 (витребувано відповідачем з метою підтвердження митної вартості товару);

-товарні накладні від 03.12.2021 № 879, від 06.12.2021 № 881 (витребувано відповідачем з метою підтвердження митної вартості товару);

-платіжні доручення від 01.12.2021 № 673, від 02.12.2021 № 580 (витребувано з метою підтвердження митної вартості товару);

-копія митної декларації країни відправлення від 13.12.2021 № 10511010/071221/3019762 (витребувано відповідачем з метою підтвердження митної вартості товару).

Відповідно до граф 20, 22 та 42 Митної декларації ІМ40ДЕ №UA112080/2021/014500 загальна вартість Товару склала 3 060 955,70 рублів.

За результатом перевірки документів за ЕМД від 13 грудня 2021 року № UA112080/2021/014500 митним органом встановлено наступне.

Вартість заявленої партії товару згідно з рахунком від 03.12.2021 № 879 становить 1 531 964,80 руб. та повністю відповідає специфікації від 30.11.2021 № 17 до контракту від 29.09.2021№ 09/23 та Вартість заявленої партії товару згідно з рахунком від 06.12.2021 № 881 становить 1 528 990,90 руб. та повністю відповідає специфікації від 02.12.2021 № 20 до контракту' від 29.09.2021 №09/23.

Натомість до митного оформлення надано також специфікацію від 30.11.2021 №16, специфікацію від 30.11.2021 №18, специфікацію від 01.12.2021№ 19 до контракту від 29.09.2021 №09/23, які не мають відношення до заявленої партії товару (інші найменування товару, умови поставки тощо).

Відповідно до п. 3.2. контракту від 29.09,2021 № 09/23 строки та порядок розрахунків зазначається у специфікації. Специфікацією від 30.11.2021 №17 та специфікацією від 02.12.2021 № 20 до контракту передбачений 100% авансовий платіж у сумі 1 531 964.80 руб. та у сумі І 528 990,90 руб. протягом 3-х днів після виставлення рахунку на оплату. До митного оформлення надано платіжне доручення від 02.12.2021 №580 на суму 3 984 744,60 RUB та платіжне доручення від 01.12.2021 № 670 на суму 3 201 170,30 RUB. Крім цього, надано також рахунок на оплату від 30.11.2021 № 1058 на суму 1 531 964.80 руб. та рахунок на оплату від 02.12.2021№ 1068 на суму 1 528 990,90 руб. Таким чином, строки та порядок розрахунків не відповідають умовам контракту,

Відповідно до п. 3.2 контракту від 29.09.2021 №09/23 строки поставки товару зазначаються у специфікації. Специфікацією від 30.11.2021 № 17 та від 02.12.2021 №20 до контракту (п. 4) передбачено відвантаження протягом 60 робочих днів з моменту отримання авансового платежу. Натомість у рахунках на оплату від 30.11.2021 № 1058 та від 02.12.2021 № 1068 (п. 4) зазначено, що товар зберігається на складі протягом 5 банківських днів з моменту його готовності до відвантаження (подальше зберігання сплачується окремо).

Враховуючи викладене, з метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, відповідно до ч. 5 ст. 54 МКУ, використовуючи право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, з урахуванням ч.ч. 2, 3 ст. 53 МКУ брокеру надіслано електронне повідомлення та запропоновано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом) виписку з бухгалтерської документації; каталоги, прейскуранти (прайс-листа) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також, враховуючи норми ч. 6 ст. 53 МКУ брокеру було запропоновано за власним бажанням подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару.

Брокером 13.12.2021 засобами електронного зв`язку було надіслано до митниці повідомлення з додатковими документами для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: прайс-лист від 01.10.2021; прибуткові накладні від 19.10.2021 № 6, від 19.10.2021 № 7, від 23.11.2021№ 150; видаткові накладні від 21.10.2021 № 95, від 28.10.2021 № 96. від 30.11.2021 № 457.

Згодом, брокером 13.12.2021 засобами електронного зв`язку було надіслано до митниці повідомлення, було зазначено: «Інші документи надаватись протягом 10 днів не будуть», проставлено ПІБ, підпис брокера, що підтверджується матеріалами справи.

Отже, брокер відмовився від надання в повному обсязі документів, які підтверджують митну вартість згідно з ч. 3 ст. 53 МКУ

За результатом розгляду додатково наданих документів встановлено наступні зауваження.

Наданий додатково прайс-лист продавця б/н датовано 01.10.2021, однак до митного оформлення заявлено товари відповідно до специфікації № 17, укладеної у листопаді 2021 року (від 30.11.2021) та специфікації № 20 (від 02.12.2021). Крім цього, зазначений документ не містить інформації щодо виробника товару, умов поставки, умов платежу, термін поставки, термін дії.

Прибуткові накладні від 19.10.2021 № 6, від 19.10.2021 № 7, від 23.11.2021 № 150 та видаткові накладні від 21.10.2021 № 95, від 28.10.2021 № 96, від 30.11.2021 № 457 стосуються поставок інших партій товарів з частково іншим асортиментом товару і не містить інформації щодо виробника товару, умов поставки.

Надані додатково документи не містять жодної цінової інформації, тому не можуть бути використані для підтвердження заявленої митної вартості товару.

13.12.2021 року брокер відмовився від надання в повному обсязі документів, які підтверджують митну вартість згідно з ч. 3 ст. 53 МКУ.

Так, митницею проведено порівняння рівня заявленої митної вартості з рівнями митної вартості товарів, що оформлювались у митному відношенні.

Методи визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів не можливо застосувати у зв`язку з відсутністю інформації щодо вартості ідентичних, подібних (аналогічних) товарів відповідно до вимог та умов ст.ст. 59, 60 МКУ. Методи визначення митної вартості на основі віднімання (додавання) вартості не можливо застосувати у зв`язку з відсутністю у брокера та митниці інформації об`єктивних, документально підтверджених даних щодо складових митної вартості відповідно до вимог та умов ст.ст. 62, 63 МКУ.

Митна вартість товару, що імпортується, визначається із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості (№ 2г - резервного) згідно наявної у митниці інформації, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами й положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ).

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 64 МКУ використана наявна в митниці інформація щодо продажу на експорт в Україну подібного товару за ціною угоди на умовах поставки ГСА з розрахунку 2,04 USD/кг; у співставних обсягах та комерційних рівнях за ціною угоди, час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього за МД від 17.11.2021 № и А100100/2021/610673.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст. 55 МКУ.

За результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості товарів митницею було прийнято рішення про коригування митної вартості товару від 14.12.2021 № UA112080/2021/000077/2 у відповідності з вимогами ст. 64 МКУ

У митному оформленні ЕМД від 13.12.2021 № UA112080/2021/014500 було відмовлено, складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 14.12.2021 № UA112080/2021/000435, відповідно до норм чинного законодавства, з урахуванням положень ч.6 ст. 54, ст. 256 МКУ та Порядку № 631.

Оформлення вищезазначеного товару брокером було здійснено та випущеного у вільний обіг за ЕМД від 14.12.2021 № UA112080/2021/014629 з урахуванням рішення про коригування митної вартості товарів від 14.12.2021 № UA112080/2021/000077/2. Випуск товарів у вільний обіг було здійснено шляхом надання гарантій відповідно до розділу X МКУ.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів, регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, який набув чинності з 01 червня 2012 року.

Відповідно частини 1 статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з частиною 1 статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії (частина 1 статті 257 Митного кодексу України).

Статтею 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною 1 статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів. При цьому, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (стаття 52 Митного кодексу України).

Частинами 4 та 5 статті 58 Митного кодексу України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З аналізу частин 1 та 2 статті 53 Митного кодексу України вбачається, що цим Кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Згідно з частинами 4 та 5 статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, у т.ч.: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

В силу частини 5 статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині 1 статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Виходячи із системного аналізу вищезазначених правових норм, суд дійшов висновку, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості орган доходів і зборів зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Єдиними підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів, що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

У відповідності до частини 6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Отже, для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю у митного органу повинні бути наявними обґрунтовані причини, якими б обумовлювалась неможливість визначення митної вартості товару, що ввозиться, за визначеним декларантом методом, у спірному випадку за ціною договору (основний метод) відповідно до статті 58 Митного кодексу України.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина 7статті 54 Митного кодексу України).

Статтею 55 Митного кодексу встановлено порядок коригування митної вартості товарів. Відповідно до частини 2 цієї статті письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлені методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію Украй відповідно до митного режиму імпорту, а саме: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); та другорядні - за ціною договору щодо ідентичних товарів; ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

При цьому, основним методом визначення-митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

У свою чергу, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Наявність у митного органу доказів недостовірності заявленої фактурної (митної) вартості товарів є обов`язковою, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує виникнення права самостійно визначати митну вартість імпортованих товарів відповідно до приписів статей 59, 60 Митного кодексу України.

Таким чином, аналіз вищенаведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові 23.10.2020 у справі № 820/3231/16, яка врахована судом при ухваленні даного рішення, обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Наведені вище положення митного законодавства зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Судом встановлено, що декларантом (позивачем у справі) для підтвердження обґрунтованості заявленої у деклараціях митної вартості товару були подані всі документи, передбачені частиною 2 статті 53 Митного кодексу України.

Митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом (позивачем), упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих позивачем, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України (у разі визначення позивачем митної вартості імпортованого товару за першим методом).

При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від позивача додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані позивачем документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену позивачем митну вартість. Митний орган зобов`язують зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих позивачем документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

З огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 23.04.2019 у справі №810/1479/16 та від 26.02.2019 року у справі № 808/454/18.

Так, у відзиві на позов відповідач зазначив про те, що однією із підстав для витребування додаткових документів слугувало те, що разом із специфікаціями від 30.11.2021 № 17, від 02.12.2021 № 20 до митного оформлення позивачем надано також специфікацію від 30.11.2021 № 16, специфікацію від 30.11.2021 № 18, специфікацію від 01.12.2021 № 19 до контракту від 29.09.2021 №09/23, які не мають відношення до заявленої партії товару (інші найменування товару, умови поставки тощо).

В той же час, надання позивачем до митниці специфікацій № 16, 17, 18 жодним чином не впливає на можливість визначення митної вартості товару, імпортованого за специфікаціями № 17 та № 20.

Окрім того, з урахуванням пояснень позивача, викладеними ними у позові, специфікації № 16, 17, 18 були надані відповідачу з метою підтвердження загальної суми передоплати згідно платіжних доручень № 580 та 673, якими було сплачено вартість товару за наданими специфікаціями.

З приводу доводів відповідача відносно того, що строки та порядок розрахунків, зазначені у специфікаціях та рахунках на оплату не відповідають умовам пунктів 2.2., 3.2 Контракту від 29.09.2021 № 09/23 суд звертає увагу на те, що строки та порядок розрахунків жодним чином не впливають на можливість визначення митної вартості товару за вищезазначеними специфікаціями.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що пункти 2.2., 3.2 Контракту від 29.09.2021 № 09/23 не мають ніякого відношення до числових показників митної вартості товару.

Окрім того, у контракті іде мова про строк поставки товару, а у рахунках на оплату - про зберігання товару у випадку такої необхідності (тобто мова іде про різні речі), що будь-яким чином не суперечать один одному.

З вищевикладеного вбачається, що митним органом за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів не були виявлені розбіжності, що стосуються числового значення оцінюваного товару. Тобто, не виявлено жодної з підстав, яка відповідно до ст. 53 МКУ дозволяє вимагати додаткові документи і відмовляти у визначенні митної вартості за ціною договору.

Митним органом не спростовано та не надано належних доказів неможливості застосування для визначення митної вартості основного методу, а також необґрунтовано застосовано до визначення митної вартості другорядний метод.

Крім того, суд звертає увагу на те, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим, відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, а також суперечності щодо строку виконання договірних зобов`язань не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 11.04.2018 у справі №804/4680/16.

Слід також зауважити, що митний орган, встановивши вищевказані розбіжності, жодним чином не обґрунтовує, яким чином зазначені обставини, позбавляють митний орган можливості перевірити заявлену митну вартість імпортованого товару, оскільки такі розбіжності стосується виключно порядку виконання умов контракту.

Аналіз вищевикладених норм права та фактичних обставин свідчить про те, що відповідачем необґрунтовано прийняте рішення про визначення митної вартості задекларованого позивачем товару за другорядним методом визначення митної вартості - резервний метод, оскільки відповідачем, всупереч законодавчо встановлених вимог, не було підтверджено факт обґрунтованості сумнівів у достовірності поданих позивачем відомостей про митну вартість товару, які, що було встановлено судом під час розгляду даної справи під час вивчення письмових доказів, підтверджують митну вартість товарів та відповідають характеру угоди, тоді як позивачем у справі, як декларантом, під час митного оформлення спірної партії товарів було надано митниці усі документи на підтвердження заявлено ним митної вартості товару за ціною договору, за яким вони імпортуються, які дозволяли визначити усі складові частини митної вартості цього товару.

Суд відхиляє посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, оскільки в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

За приписами статті 59 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник.

Незначні зовнішні відмінності не можуть бути підставою для відмови у розгляді товарів як ідентичних, якщо в цілому такі товари відповідають вимогам частини другої цієї статті.

Ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

У разі відсутності такого продажу використовується вартість операції з ідентичними товарами, що продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.

У разі якщо кошти та витрати, зазначені в пунктах 57 частини десятої статті 58 цього Кодексу, включаються у вартість операції, здійснюється коригування для врахування значної різниці в таких коштах і витратах між оцінюваними товарами та відповідними ідентичними товарами, що зумовлено різницею у відстанях і способах транспортування.

У разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо ідентичних товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість.

Так, митним органом в оскаржуваному рішенні одночасно зазначено, що у відповідача наявна інформація щодо вищих рівнів митної вартості подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, що призвело, зокрема, до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої позивачем, та що за результатами проведеного контролю співставлення у відповідності до положень статті 337 МК України встановлено відсутність митних оформлень за ціною угоди (вартість операції) ідентичних/подібних товарів у понятті статей 59-60 МК України, ввезених на митну територію України у наближений час, що унеможливлює застосування методів визначення митної вартості товару за ціною щодо ідентичних (стаття 59 МК України) та подібних (стаття 60 МК України) товарів.

Як зазначено відповідачем у рішенні, другорядний метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не був застосований через відсутність інформації у відповідача для його застосування, відтак відповідач скоригував митну вартість товару за другорядним (резервним) методом визначення митної вартості товарів.

При цьому другорядний метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не був застосований митним органом через відсутність інформації у відповідача для його застосування, при цьому відповідач у своєму рішенні зазначив про наявність в інформаційних ресурсах інформації про митне оформлення подібних (аналогічних) товарів та вказав, зокрема, назви та рівні митної вартості референтних товарів, товарний код референтних товарів відповідно до УКТ ЗЕД, використаних ним як джерело інформації при здійсненні коригування митної вартості Товару.

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 64 МК України митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63цього Кодексу.

У свою чергу, відповідно до абзацу 1 частини першої статті 63 МК України для визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) за основу береться надана виробником товарів, що оцінюються, або від його імені інформація про їх вартість, яка повинна складатися із сум вартості матеріалів та витрат, понесених виробником при виробництві оцінюваних товарів. Така інформація повинна базуватися на комерційних рахунках виробника за умови, що такі рахунки сумісні із загальновизнаними принципами бухгалтерського обліку, які застосовуються в країні, де ці товари виробляються.

Таким чином, митний орган не міг застосувати п`ятий метод визначення митної вартості товарів згідно зі статтею 63 МК України, адже у відповідача відсутня інформація щодо вартості виробництва ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, що є порушенням вимог пункту 4 частини третьої статті 64 МК України та неправильно застосував другорядний (резервний) метод визначення митної вартості товарів.

Відтак, вищевказані сумніви митного органу судом відхиляються, оскільки такі доводи спростовуються наявними в матеріалах справи первинними документами, які були надані відповідачу під час проведення митних процедур.

Натомість, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення саме складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.

Оцінюючи оскаржуване рішення у сукупності з іншими обставинами справи, суд приходить до висновку, що загальні посилання на норми Митного кодексу України, зроблені без конкретизації підстав щодо причин незастосування того чи іншого методу визначення митної вартості, не можуть вважатися достатніми доводами обґрунтованості прийнятого суб`єктом владних повноважень рішення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскаржені картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA112080/2021/000435 та рішення Запорізької митниці про коригування митної вартості товарів № UA112080/2021/000077/2 від 14.12.2021 є таким, що підлягають визнанню протиправним та скасуванню.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності свого рішення, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

У силу вимог частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 9, 137, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УТД ТЕХПРОМ» (03062, м. Київ, вул. Екскаваторна, буд. 37, ) до Запорізької митниці (69041, м. Запоріжжя, вул. Синенка Сергія, буд. 12, ) про визнання протиправними та скасування картки відмови та рішення задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA112080/2021/000435, винесену Запорізькою митницею.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA112080/2021/000077/2 від 14.12.2021, винесене Запорізькою митницею.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УТД ТЕХПРОМ» судові витрати (судовий збір) в розмірі 4 540,00 (чотири тисячі п`ятсот сорок гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької митниці.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлений 23.09.2022.

Суддя О.С. Духневич