Справа № 140/4799/22
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2022-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року ЛуцькСправа № 140/4799/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мачульського В.В.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач-1) про визнання протиправним протиправними дій щодо відмови у призначенні пенсії за віком та не зарахування до загального трудового (страхового) стажу періоди роботи згідно довідок виданих Городищенською сільською радою Луцького району Волинської області №32/08-02-05 та №33/08-02-05 від 04.05.2022, а також довідки №6 від 20.05.2022 виданої Публічною бібліотекою Локачинської селищної ради; зобов`язання провести перерахунок загального трудового (страхового) стажу та призначити пенсію за віком із врахуванням до загального трудового (страхового) стажу період роботи згідно довідок виданих Городищенською сільською радою Луцького району Волинської області №32/08-02-05 та №33/08-02-05 від 04.05.2022, а також довідки №6 від 20.05.2022 виданої Публічною бібліотекою Локачинської селищної ради, починаючи з часу звернення за призначенням пенсії з 24.06.2022.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням №65 від 01.07.2022 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку із нестачею страхового стажу, який за підрахунками відповідача становить 23 роки 7 місяців 9 днів.

З такою відмовою відповідача позивач не погоджується, вважає її протиправною та такою, що порушує його конституційне право на соціальний захист, оскільки в трудовій книжці містяться усі необхідні записи про роботу у спірні періоди із зазначенням номерів наказів та дат їх видачі, будь-які помарки, неточності чи виправлення у ній відсутні, що є достатнім підтвердженням права на пенсійне забезпечення.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 15.07.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.19).

У відзиві на позов (а.с.21-25) представник ГУ ПФУ у Волинській області позовних вимог не визнала та вказала, що при визначені права на пенсію не враховано до страхового стажу періоди роботи бібліотекаром філіалу с. Твердині з 01.08.1974 по 24.12.1981 та в колгоспі «8 Березня» з 10.04.1985 по 31.03.1989 згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 01.08.1979, оскільки на титульній сторінці вказане ім`я, яке не відповідає паспортним даним заявника, чим порушено вимоги Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58.

Оскільки увесь стаж за записами трудової книжки НОМЕР_2 від 01.08.1979 потребував додаткового підтвердження, то заявницею було надано наступні уточнюючі довідки: №6 від 20.05.2022, видану Публічною бібліотекою Локачинської селищної ради про період роботи на посаді бібліотекара філіалу с. Твердині з 01.08.1979 по 24.12.1981 включно; №32/08-02-05 та №33/08-02-05 від 04.05.2022, видані Городищенською сільською радою Луцького району Волинської області про роботу в колгоспі «8 Березня» села Чаруків Луцького району, проте в довідках ім`я « ОСОБА_2 » не відповідає імені у паспорті серії НОМЕР_3 , відтак, записи трудової книжки позивача не підтвердженні первинними документами.

У зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області прийнято рішення №65 від 01.07.2022 про відмову у призначенні пенсії за віком.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 08.08.2022 залучено, як другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач-2) (а.с. 56-57).

21.09.2022 на адресу суду надійшов відзив від представника ГУ ПФУ у Вінницькій області, який підтримав аналогічну позицію що і відповідач -1 (а.с.42-44).

Інших заяв по суті справи від сторін не надходило. Сторони скористались своїм правом щодо подачі заяв по суті справи.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 24.06.2022 звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пільгової пенсії за віком відповідно до статті Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», так як досяг пенсійного віку (а.с.31-32).

За результатами розгляду звернення позивача, ГУ ПФУ у Вінницькій області прийняло рішення №65 від 01.07.2022 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Підставою для вказаної відмови слугувало те, що відповідно до наданих документів загальний страховий стаж складає 23 роки 7 місяців 9 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком.

Як вбачається із рішення про відмову у призначенні пенсії до страхового стажу позивачки не враховано періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 , виданої 01.09.1979, оскільки існує розбіжність між іменем зазначеним на титульній сторінці трудової книжки « ОСОБА_2 » та іменем у паспорті « ОСОБА_3 ».

Для підтвердження періодів роботи в трудовій книжці серії НОМЕР_2 , виданої 01.09.1979 позивачем буо надано уточнюючі довідки: №6 від 20.05.2022, видану Публічсною бібліотекою Локачинської селищної ради; №32/08-02-05 та №33/08-02-05 від 04.05.2022, видані Городищенською сільською радою Луцького району Волинської області, однау пенсійний орган не взяв їх до уваги, так як існує розбіжність між іменем зазначеним на всіх довідках «Лариса» та іменем у паспорті « ОСОБА_3 ».

Вважаючи протиправною відмову відповідача у зарахуванні до страхового стажу періодів, позивач звернулась з цим позовом до суду.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За змістом пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-ІV).

Відповідно до статті 26 Закону №1058-ІV право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, зокрема, в період з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно частини першої статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31.12.2017. Починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого Луцьким РВ УМВС у Волинській області 23.02.2008.

Таким чином, позивач станом на дату звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії досягла пенсійного віку (60 років), встановленого частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За змістом положень статті 62 Закону України № 1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відсутності записів у ній, наявності неправильних чи неточних записів у трудовій книжці відповідач вправі вимагати від заявника подання додаткових документів на підтвердження страхового стажу.

Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 при поданні заяви про призначення пенсії за віком надала трудову книжку серії НОМЕР_2 від 01.09.1979, яка не взята до уваги пенсійним органом, оскільки на титульній сторінці трудової книжки вказане ім`я, яке не відповідає паспортним даним заявника, чим порушено вимоги Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

Аналогічно не взято до уваги подані позивачем уточнюючі довідки: №6 від 20.05.2022, №32/08-02-05 та №33/08-02-05 від 04.05.2022, в яких ім`я заявниці не відповідає її паспортним даним вказано « ОСОБА_2 », а в паспорті «Леся».

Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993 (далі - Інструкція №58).

Відповідно до пункту 1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до пункту 2.4. Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 року, у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з пунктом 2.6. Інструкції №58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Щодо занесення відомостей про працівника, то пунктами 2.11.-2.13. Інструкції №58 передбачено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Отже, з системного аналізу вказаних вище норм слідує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача.

У трудовій книжці позивача у відомостях про роботу записи виконані у відповідності до вимог Інструкції №58. При цьому працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.

Наведене цілком узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, висновки якого мають враховувати суди відповідно до положень частини п`ятої статті 242 КАС України.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Позивач має відповідні записи у трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 01.07.1979, та ці записи є належними та допустимими доказами на підтвердження її страхового (трудового) стажу.

Суд вважає, що наданими суду документами, зокрема паспортом серії НОМЕР_3 , виданим Луцьким РВ УМВС України у Волинській області 23.02.2008, підтверджується належність трудової книжки серії НОМЕР_2 від 01.07.1979 саме позивачу.

Помилка в написанні імені позивача не може нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею стажу, а відмова відповідача в зарахуванні стажу роботи порушує принцип рівності особи перед законом.

Відповідач в свою чергу не надав суду доказів того, що в трудовій книжці позивача містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Разом з тим, окрім наведеної обставини, трудова книжка позивача містить усі необхідні записи про роботу і на переконання суду є достатнім підтвердженням права на пенсійне забезпечення.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці (неправильними чи не точними) щодо даних періодів роботи відповідачем суду не надано. При цьому, при вирішенні даної справи суд враховує те, що позивач жодним чином не впливає на дотримання порядку заповнення трудової книжки та не може нести негативні наслідки за окремі недоліки у внесених в ній записах.

Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №754/14898/15-а.

За таких встановлених обставин суд доходить висновку, що періоди роботи бібліотекарем філіалу с. Твердині з 01.08.1979 по 24.12.1981 та в колгоспі «8 Березня» з 10.04.1985 по 31.03.1989 позивача згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_2 від 01.07.1979, які становлять 6 років 4 місяці 15 днів підлягають зарахуванню до загального страхового стажу.

Щодо зобов`язання відповідача призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи бібліотекарем філіалу с. Твердині з 01.08.1979 по 24.12.1981 та в колгоспі «8 Березня» з 10.04.1985 по 31.03.1989, суд зазначає про наступне.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону №1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Таким чином, для призначення пенсію за віком позивачу слід відповідати певним критеріям, зокрема: досягнути 60 років, мати 29 років страхового стажу.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 виповнилось 60 років 03.03.2022 та 24.06.2022 вона звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії.

Суд звертає увагу, що згідно із частинами першою, третьою статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

За приписами частини п`ятої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

У зв`язку із тим, що зарахування періодів роботи позивача з 01.08.1979 по 24.12.1981 та з 10.04.1985 по 31.03.1989 дає їй необхідний стаж для призначення пенсії за віком (29 років 11 місяців 24 дні), як це передбачає статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суд дійшов висновку про необхідність зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 24.06.2022, тобто з дня, коли позивач звернулась із заявою про призначення пенсії за віком.

Крім цього, згідно вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачі як суб`єкти владних повноважень не надали суду достатніх та беззаперечних доказів, які б свідчили, що дії щодо не зарахування позивачу спірних періодів її роботи до страхового стажу при призначенні пенсії за віком вчинені відповідно до норм законодавства, з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення для їх вчинення.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Відповідно до повноважень, визначених частиною другою статті 245 КАС України, суд вважає, що належним та ефективним способом захисту прав позивача у даному випадку є прийняття судом рішення про визнання протиправним та скасування рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії за віком та зобов`язати відповідача зарахувати до трудового стажу позивачу періоди роботи бібліотекарем філіалу с. Твердині з 01.08.1979 по 24.12.1981 та в колгоспі «8 Березня» з 10.04.1985 по 31.03.1989 та зобов`язання призначити пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 24.06.2022.

Враховуючи положення частини першої статті 139 КАС України, суд стягує на користь позивача понесені ним судові витрати, які підлягають відшкодуванню, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як слідує з матеріалів справи при звернення до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 992,40 грн., що підтверджується квитанцією від 08.07.2022.

Водночас суд зауважує, що у даному спорі є два відповідача, однак тягар по відшкодуванню судових витрат слід покласти на відповідача 2 - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, позаяк саме відповідач 2 прийняв спірне рішення, яке в подальшому судом визнане протиправним та скасоване. Тобто, вина у виникненні даних спірних правовідносин лежить лише на відповідачу 2.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 992,40 грн.

Керуючись статтями 2, 6, 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 01.07.2022 №65 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи бібліотекарем філіалу с. Твердині з 01.08.1979 по 24.12.1981 та в колгоспі «8 Березня» з 10.04.1985 по 31.03.1989 з урахуванням правових висновків суду у даній справі та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 24.06.2022.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21100, Вінницька область, місто Вінниця, вулиця Хмельницьке шосе, будинок 7, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір в розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Суддя В.В. Мачульський