Справа № 640/27793/21
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2022-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

27 вересня 2022 року справа №640/27793/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач)
доГоловного управління Держпраці у Київській області (далі по тексту - відповідач, ГУ Держпраці у Київській області)
провизнання протиправною та скасування постанови відповідача від 01 квітня 2021 року №КВ233/49/АВ/ТД/ФС-35
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, зазначаючи про протиправність оскаржуваної постанови, оскільки ним не вчинялись будь-які правопорушення з питань праці, на підтвердження чого під час проведення інспекційного відвідування надані всі необхідні документи. Крім того, позивач зазначив, що відповідач не повідомив його про розгляд справи про накладення штрафу.

Ухвалою від 08 жовтня 2021 року Окружний адміністративний суд міста Києва прийняв адміністративну справу до розгляду та відкрив провадження в адміністративній справі №640/27793/21 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Відповідач у відзиві на позовну заяву вказав, що під час проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 інспектор встановив порушення вимог статті 24 КЗпП України, оскільки виявив двох працівників, які пояснили, що працюють без належного оформлення трудових відносин, за встановленим графіком роботи, інструктаж з питань охорони праці на робочому місці проводився, з правилами внутрішнього розпорядку ознайомлені, за виконану роботу заробітну плату ще не отримували. З огляду на викладене, ГУ Держпраці у Київській області вважає, що рішення про накладення на позивача штрафу за порушення законодавства про працю прийнято правомірно.

Дослідивши наявні у справі докази, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив такі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи.

На підставі листа Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області від 28 січня 2021 року №51/9/2.40890 ГУ Держпраці у Київській області винесено наказ від 05 лютого 2021 року №487 «Про проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 » у період з 08 лютого 2021 року по 19 лютого 2021 року з питань дотримання законодавство про працю: щодо не оформлення трудових відносин у ФОП ОСОБА_1 (ІНПП НОМЕР_1 ), юридична адреса: АДРЕСА_1 , фактична адреса: АДРЕСА_2 .

ГУ Держпраці у Київській області сформовано направлення на проведення перевірки щодо дотримання вимог законодавства про працю від 05 лютого 2021 року №233, яке ФОП ОСОБА_1 отримав 15 лютого 2021 року, про що свідчить його власноручний підпис на зворотному боці направлення.

Також, 15 лютого 2021 року позивачу вручено вимогу про надання документів від 15 лютого 2021 року №233, якою йому запропоновано надати у строк до 11 год. 00 хв. 17 лютого 2021 року такі документи: витяг/довідку про реєстрацію в органах статистики; свідоцтво/витяг платника єдиного податку; договір оренди/свідоцтво про право власності; штатні розписи; особові справи всіх працівників (в тому числі заяви, накази про прийом на роботу, трудові договори, повідомлення ДФС, ДПС, квитанція №2); пояснення щодо ведення робіт, а також щодо кількості працівників (з прізвищами) залучених до роботи.

За результатами інспекційного відвідування ГУ Держпраці у Київській області складено акт від 19 лютого 2021 року №КВ233/49/АВ, яким встановлені такі порушення:

- частини першої статті 21 КЗпП України - в період виконання роботи ФОП ОСОБА_1 уклав трудові договори з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ;

- частини третьої статті 24 КЗпП України - ФОП ОСОБА_1 допустив працівників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до виконання роботи без укладення трудового договору;

- вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року №413 - ФОП ОСОБА_1 допустив працівників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до роботи без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівників на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Листом від 17 березня 2021 року №43/1/21/5770 ГУ Держпраці у Київській області повідомило позивача про проведення розгляду справи про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 .

19 лютого 2021 року ГУ Держпраці у Київській області винесло припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю №КВ233/49/АВ/П, яким зобов`язав позивача усунути виявлені під час інспекційного відвідування порушення.

На підставі акта інспекційного відвідування ГУ Держпраці у Київській області прийнято постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 01 квітня 2021 року №КВ233/49/АВ/ТД/ФС-35, якою наклав на ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі 120 000,00 грн.

Згідно абзацу другого та третього статті 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Загальні вимоги до здійснення державного нагляду (контролю) визначено статтею 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», відповідно до частин першої, четвертої якої державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Частиною четвертою статті 2 цього Закону передбачено, що заходи контролю здійснюються, серед іншого, органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 31 березня 2021 року у справі №805/430/18-а дійшла висновку, що спеціальним законом, який відповідно до частини четвертої статті 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» повинен враховуватися органами Державної служби України з питань праці при проведенні заходів державного нагляду (контролю), є КЗпП України, зокрема, Глава XVIII «Нагляд і контроль за додержанням законодавства про працю».

Відповідно до статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю визначає Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №823 (далі по тексту - Порядок №823).

Частиною першою статті 265 Кодексу законів про працю України визначено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення визначається Порядком №509.

Так, відповідно до абзацу 1 пункту 2 Порядку №509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи)

Абзацом 4 пункту 2 Порядку №509 передбачено, що штрафи можуть бути накладені на підставі акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 509 уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа).

Відповідно до пункту 4 Порядку № 509 справа розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд.

Згідно з пунктом 6 Порядку №509 про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Аналіз вищевказаних норм права дає підстави прийти до висновку, що на державний орган покладено обов`язок повідомляти особу, яка притягується до відповідальності, про час та місце розгляду справи, а також правові наслідки неповідомлення.

При цьому, з положення пункту 6 Порядку №509 вбачається, що зміст цього обов`язку не вичерпується надсиланням тексту відповідного повідомлення, оскільки саме лише надсилання, без доказів його отримання, не свідчить про поінформованість особи про час та місце розгляду справи, а отже робить це право недієвим.

Множинність способів повідомлення про час та місце розгляду справи (рекомендований лист, телеграма, телефакс, телефонограма, особисте вручення повідомлення представникам) дозволяє уповноваженій посадовій особі обрати один або декілька способів, які забезпечують поінформованість особи.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Насамперед, суд звертає увагу на те, що штраф у розмірі 120 000,00 грн., який застосовано до позивача оскаржуваною постановою, є суттєвим.

Особі, до якої застосовуються такі санкції відповідальності, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в засіданні, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 12 червня 2019 року у справі №813/3415/18.

Відповідно до пункту 7 Порядку 509 справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Отже, саме на уповноважену посадову особу покладається також обов`язок з`ясувати чи поінформовано особу. У разі неналежного поінформування особи, яка притягується до відповідальності, уповноважена особа не може розпочинати розгляд справи.

Враховуючи вищевикладене, суд наголошує на тому, що обов`язок уповноваженої посадової особи письмово повідомляти суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду справи про накладення штрафу вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за п`ять днів до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Таке тлумачення пункту 6 Порядку №509 відповідає завданням адміністративного судочинства та принципу верховенства права, оскільки має наслідком більш ефективний захист права та інтереси фізичних та юридичних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 березня 2021 року відповідач направив лист за №43/3/21/5770 про розгляд справи про накладення штрафу. Разом з цим, у цьому листі, підписаному начальника ГУ Держпраці у Київській області Р. Семчуком, не зазначено дати та часу розгляду справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю. Більш того, вказаний лист повернувся на адресу ГУ Держпраці у Київській області 20 квітня 2021 року з відміткою «за закінченням встановленого терміну зберігання», що свідчить про те, що станом на час винесення оскаржуваної постанови (01 квітня 2021 року) у відповідача були відсутні відомості щодо отримання або не отримання позивачем зазначеного листа.

З огляду на викладене, матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів щодо отримання завчасно позивачем повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу, що свідчить про те, що відповідач не виконав вимоги пункту 7 Порядку №509 щодо належного інформування суб`єкта господарювання про розгляд справи.

Суд наголошує, що, направляючи поштове повідомлення в надто скорочені терміни та ще й без зазначення дати та часу розгляду справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю, відповідач вже на етапі направлення поштового повідомлення позбавив можливості позивача бути повідомленим про розгляд справи про накладення штрафу не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду.

Проте обов`язок уповноваженої посадової особи письмово повідомляти суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду справи про накладення штрафу вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за п`ять днів до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Відповідач не довів, що про час розгляду справи про накладення штрафу позивач поінформований своєчасно. Недотримання строку повідомлення про розгляд справи не є формальним, оскільки призвело до позбавлення позивача права приймати участь у розгляді справи та порушенню принципу рівності.

Таким чином, з огляду на недотримання відповідачем порядку накладення штрафів, позивач позбавлений можливості брати участь в розгляді зазначеної справи, почути свої права та обов`язки, бути вислуханим, надати заперечення, своєчасно здійснити захист своїх порушених прав, пред`явити факти й наводити аргументи та докази, які могли бути враховані ГУ Держпраці у Київській області тощо. Участь позивача в розгляді справи про накладення штрафу, подання ним відповідних доказів могло вплинути на прийняття відповідних рішень відповідачем.

Таким чином, неналежне повідомлення позивача про проведення відповідачем розгляду справи є самостійною підставою для скасування оспорюваної постанови відповідача про накладення штрафу на позивача.

Аналогічного висновку про скасування постанов про накладення штрафу на суб`єктів господарювання/роботодавців у випадку недотримання органом, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю Порядку №509 в частині належного повідомлення уповноваженими посадовими особами суб`єктів господарювання/роботодавців про розгляд справи про накладення штрафу дійшов Верховний Суд у постановах від 12 червня 2019 року у справі №813/3415/18 та від 15 січня 2021 року у справі №1340/3731/18, від 04 березня 2021 року у справі №160/8027/18, від 17 березня 2021 року у справі №160/9340/18, від 01 червня 2021 року у справі №160/294/19, від 15 липня 2021 року у справі №320/1400/19, від 18 травня 2022 року у справі №640/11/20.

З огляду на викладене, враховуючи те, що відповідачем порушений порядок повідомлення про проведення розгляду справи про накладення штрафу, що є самостійною підставою для скасування постанови про накладення штрафу, дослідження інших підстав для скасування цієї постанови суд вважає безпідставними.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідач не довів правомірність оскаржуваної постанови з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

З огляду на приписи статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Київській області від 01 квітня 2021 року №КВ233/49/АВ/ТД/ФС-35.

3. Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 200,00 грн. (одна тисяча двісті гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Київській області.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 );

Головне управління Держпраці у Київській області (04060, м. Київ, вул. Вавілових, 10; ідентифікаційний код 39794214).

Суддя В.А. Кузьменко