Справа № 580/3015/22
Суддя: Марина БІЛОНОЖЕНКО
Дата ухвалення: 2022-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2022 року справа № 580/3015/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Білоноженко М.А. в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) доГоловного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 09 лютого 2022 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області з 02.02.2021р. призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, згідно зі ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІ1, ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до загального та пільгового стажу за Списком №1 ОСОБА_1 наступні періоди: 01.09.1983 - 04.07.1987 навчання в Єнаківському гірничому технікумі; 04.08.1987 - 07.12.1987 роботи гірничим майстром підземним в шахті «Вуглегорська»; 12.12.1987-12.11.1990 - строкової служби в радянській армії; 04.02.1991- 02.06.1991 - роботи учнем забійника підземним на шахті «Булавинська»; 03.06.1991 - 09.08.1991 - роботи забійником VI розряду в шахті «Булавинська»; 18.01.1993 - 03.03.1994 - роботи підземним гірничим майстром в шахті ім. Косіора; 01.07.2014 - 01.02.2015 - роботи учнем гірника очисного забою в шахті «Булавинська»; та зарахувавши до загального трудового стажу ОСОБА_1 всі період роботи, зазначені у трудовій книжці серії НОМЕР_1 .

-стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.

В обгрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що йому неправомірно відмовлено в призначенні та виплаті пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 згідно ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, оскільки його трудова книжка містить відповідні записи, якими підтверджується його робота на посадах, пов`язаних з особливим характером роботи та умовами праці, а також є достатнім стаж (пільговий стаж у обсязі 9 років 4 місяці 1 день та загальний 36 років 9 місяців 13 днів) для призначення пенсії на пільгових умовах у відповідності до положень Закону №1058. Також вказано, що довідки відокремлених підрозділів, якими підтверджено періоди роботи за Списком №1 підлягають врахуванню до страхового та пільгового стажу позивача в силу Намібійських винятків. Також вказано, що обов`язок належного ведення трудової книжки покладається на роботодавця, у зв`язку із чим відсутність печатки на титульному аркуші трудової книжки не може мати наслідком позбавлення позивача трудового стажу. Вказано, що до пільгового стажу також належить зарахувати період строкової служби позивача та період навчання.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 19.07.2022р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

10.08.2022р. до суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач просив в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що страховий стаж особи становить 22 роки 1 місяць 22 дні, стаж роботи за списком №1 становить 0 років 0 місяців 0 днів. Вказано, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано періоди роботи, зазначені в трудовій книжці НОМЕР_2 , оскільки титульну сторінку трудової книжки не завірено печаткою підприємства, що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженого Наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 №58; період військової служби - потребує уточнення, оскільки відсутня дата призову; період навчання - оскільки ім`я в дипломі не відповідає паспортним даним, уточнююча довідка видана організацією, яка знаходиться на тимчасово окупованій території України. Вказано, що для урахування періодів роботи заявнику необхідно надати уточнюючі довідки відповідно до п.3 п.8 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення призначення пенсій за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №638 або звернутися за підтвердженням стажу в порядку, передбаченому Постановою від 10.11.2006 №18-1 про затвердження Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії(із змінами, внесеними згідно з Постановою Пенсійного фонду від 12.11.2020 №21-1), оскільки підприємства, на яких працював заявник, знаходяться на території непідконтрольній українській владі. Стаж зараховано з 1999 року за індивідуальними відомостями про застраховану особу. До пільгового стажу не зараховано періоди за довідками №07/01-05 від 11.01.2022, №05/03-1 та №05/03-2 від 12.01.2022, №06/03-1 та №06/03-2 від 12.01.2022 та копії документів з особової справи, оскільки вони видані та завірені організацією, яка знаходиться на тимчасово окупованій території України. З урахуванням зазначеного, вказано, що в

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно відомостей диплома НОМЕР_4 , ОСОБА_1 :

- у 1983р. вступив до Єнакіївського гірничого технікуму по спеціальності «Підземна розробка вугільних родовищ», і в 1987 році закінчив повний курс (рішення кваліф. Комісії від 04.07.1987р.), після завершення якого позивачу і присвоєно кваліфікацію гірничого техніка.

Відомості диплома КТ №773938 також підтверджуються відомостями довідки державного бюджетного професійного освітнього закладу Єнакіївський політехнічний технікум від 11.01.2022р. №07/01-05, відповідно до якого позивача наказом від 23.08.1983р. №262 зараховано на навчання та наказом від 06.07.1987р. №286 відраховано у зв`язку із закінченням. У вказаній довідці зазначено, що позивач з 01.09.1983р. по 04.07.1987р. навчався на денній формі навчання в Єнакіївському гірничому технікумі. (3 роки 10 місяців, 4 дні);

Згідно відомостей Трудової книжки серії НОМЕР_1 , військового квитка НОМЕР_5 , ОСОБА_1 :

- з 04.08.1987р. до 07.12.1987р. працював гірничим майстром підземним в шахті «Вуглегорська» (4 місяці 4 днів);

- з 07.12.1987 - звільнений у зв`язку з призовом на військову службу;

- з 12.12.1987-12.11.1990 - проходив військову службу в радянській армії (2 роки 11 місяців)

Відомості трудової книжки щодо служби в армії також підтверджуються відомостями військового квитка НОМЕР_5 , відповідно до якого у грудні 1987 року призваний на службу та звільнений в запас - 12.11.1990р.

- з 04.02.1991р.- 02.06.1991р. - працював учнем забійника підземним на шахті Булавинська (3 місяці 30 днів);

- з 03.06.1991р. - 09.08.1991р. - працював забійником VI розряду з повним підземним робочим днем в шахті на шахті «Булавинська» (2 місяці 7 днів);

- з 18.01.1993р. - 03.03.1994р. - працював підземним гірничим майстром, зайнятим повний робочий день під землею в шахті ім. Косіора (1 рік 1 місяць 14 днів);

- з 01.07.2014р. - 01.02.2015 - учнем гірника очисного забою підземним з повним робочим днем під землею в шахті «Булавинська» (7 місяців 1 день).

Відомості про роботу також підтверджуються відомостями архівних довідок адміністрації м. Єнакієво донецької народної республіки:

- від 12.01.2022р. №05/03-1, в якій містяться відомості про заробітну плату позивача у період з лютого по серпень 1991р. у шахті Булавинська;

- від 12.01.2022р. №6/03-1, в якій містяться відомості про заробітну плату позивача у період серпень-грудень 1987р. у шахті «Вуглегорська»;

- від 12.01.2022р. №6/03-2, в якій містяться відомості накази про зарахування/звільнення з роботи, які відповідають відомостям Трудової книжки серії НОМЕР_1 .

У матеріалах справи також містяться особові картки (форма Т-2) на підставі яких видано вищевказані архівні довідки.

Крім того, згідно відомостей Трудової книжки серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 :

- з 01.11.1991 - 01.03.1992 - працював бійником скотобійного пункту Коопзаготпром Артемівського райспоживсоюзу (4 місяців 1 днів);

- з 11.11.1992-11.01.1993 працював контролером спеціалізованої воєнізованої охорони на шахті ім. Косіора; (2 місяців 1 днів);

- з 10.03.1994-10.04.1997 - працював слюсарем сантехніком комбінату побутового обслуговування населення, записи 25-26 ( 3 роки 1 місяць 1 день);

- з 14.04.1997 30.11.2000 - працював заправником ПП «Україна», записи 27-28), у цей період з 14.04.1997-31.12.1998 стаж Позивача становить (1 рік 8 місяців 15 днів).

Довідка республіканського підприємства Орджоникидзеуголь про реорганізацію структурного підприємства від 15.02.2018р. відображає реорганізаційні зміни вказаного підприємства.

02.02.2022р. позивач звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1.

09.02.2022р. Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області рішенням №38 відмовлено позивачу у призначенні пенсії, зазначивши при цьому, що страховий стаж особи становить 22 роки 1 місяць 22 дні, стаж роботи за списком №1 становить 0 років 0 місяців 0 днів. Вказано, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано періоди роботи, зазначені в трудовій книжці НОМЕР_2 , оскільки титульну сторінку трудової книжки не завірено печаткою підприємства, що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженого Наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 №58; період військової служби - потребує уточнення, оскільки відсутня дата призову; період навчання - оскільки ім`я в дипломі не відповідає паспортним даним, уточнююча довідка видана організацією, яка знаходиться на тимчасово окупованій території України. Вказано, що для урахування періодів роботи заявнику необхідно надати уточнюючі довідки відповідно до п.3 п.8 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення призначення пенсій за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №638 або звернутися за підтвердженням стажу в порядку, передбаченому Постановою від 10.11.2006 №18-1 про затвердження Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії(із змінами, внесеними згідно з Постановою Пенсійного фонду від 12.11.2020 №21-1), оскільки підприємства, на яких працював заявник, знаходяться на території непідконтрольній українській владі. Стаж зараховано з 1999 року за індивідуальними відомостями про застраховану особу. До пільгового стажу не зараховано періоди за довідками №07/01-05 від 11.01.2022, №05/03-1 та №05/03-2 від 12.01.2022, №06/03-1 та №06/03-2 від 12.01.2022 та копії документів з особової справи, оскільки вони видані та завірені організацією, яка знаходиться на тимчасово окупованій території України. З урахуванням зазначеного, вк

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України гарантоване право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються зокрема Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі Закон №1058).

Відповідно до ч.ч. 1,2 статті 114 Закону №1058-IV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається: 1) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:

- чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

При вирішенні даного спору по суті, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом із відзиву на адміністративний позов та оскаржуваного рішення, відповідачем підтверджується наявний у позивача страховий стаж у обсязі 22 роки 1 місяць 22 дні (зараховано з 1999 року за індивідуальними відомостями про застраховану особу), вказано, що пільговий стаж за списком №1 - 0 років 0 місяців 0 днів. При цьому, відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу.

Таким чином, при перевірці правомірності дій відповідача, в ході розгляду даної справи належить встановити чи є достатнім у позивача страховий стаж та пільговий стаж за списком №1 для призначення пільгової пенсії.

Суд зазначає, що відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Зазначене кореспондується із Пунктом 1 Порядку Порядок №637, відповідно до якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Так, відомостями Трудової книжки серії НОМЕР_1 підтверджується, що ОСОБА_1 : з 04.08.1987р. до 07.12.1987р. працював гірничим майстром підземним в шахті «Вуглегорська» (4 місяці 4 днів); з 04.02.1991р.- 02.06.1991р. - працював учнем забійника підземним на шахті Булавинська (3 місяці 30 днів); з 03.06.1991р. - 09.08.1991р. - працював забійником VI розряду з повним підземним робочим днем в шахті на шахті «Булавинська» (2 місяці 7 днів); з 18.01.1993р. - 03.03.1994р. - працював підземним гірничим майстром, зайнятим повний робочий день під землею в шахті ім. Косіора (1 рік 1 місяць 14 днів); з 01.07.2014р. - 01.02.2015 - учнем гірника очисного забою підземним з повним робочим днем під землею в шахті «Булавинська» (7 місяців 1 день).

Крім того, згідно відомостей Трудової книжки серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 : з 01.11.1991 - 01.03.1992 - працював бійником скотобійного пункту Коопзаготпром Артемівського райспоживсоюзу (4 місяців 1 днів); з 11.11.1992-11.01.1993 працював контролером спеціалізованої воєнізованої охорони на шахті ім. Косіора; (2 місяців 1 днів); з 10.03.1994-10.04.1997 - працював слюсарем сантехніком комбінату побутового обслуговування населення, записи 25-26 ( 3 роки 1 місяць 1 день); з 14.04.1997 30.11.2000 - працював заправником ПП «Україна», записи 27-28), у цей період з 14.04.1997-31.12.1998 стаж Позивача становить (1 рік 8 місяців 15 днів).

Суд врахував, що в трудовій книжці є посилання на відповідні накази, як на підстави внесення записів, завірені підписами повноважних осіб та печатками, не містять виправлень, підчисток, тобто оформлені належним чином, що не викликає у суду сумнівів у їх достовірності.

Згідно з приписів Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993р. №58, до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів.

Пунктом 20 Порядку №637, передбачено, що уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу, приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років.

Відповідно до висновків Верховного Суду у постановах від 13.06.2019р. в справі №195/443/17 та від 22.05.2018р. в справі №683/977/17, право на зарахування до стажу для призначення особі пільгової пенсії підтверджується зокрема відомостями трудової книжки.

Суд також враховує правові висновки Верховного Суду у постановах від 20.02.2018р. у справі №234/13910/17 та від 07.03.2018р. у справі №233/2084/17 відповідно до яких надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Суд зазначає, що трудова книжка позивача містить належні записи, що засвідчують вищевказані періоди роботи позивача на підземних роботах з повним робочим днем.

Суд зазначає, що у період роботи позивача із 04.08.1987р. до 2015 р. були чинними :

- Список № 1 виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 "Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах";

- Список №1 виробництв, робіт, професій, посад та показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджений постановою КМ СРСР від 26.01.91р. №10 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад та показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення";

- Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.94 №162 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах";

- Список №1, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003р. №36 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах".

Згідно з п.1 р. І Списку №1 1956 року визначено, що його :дія поширюється усі підземні роботи (з числа гірських робіт, зокрема, видобутку вугілля), а саме: усі робітники, інженерно-технічні працівники та службовці, зайняті повний робочий день на підземних роботах з видобутку вугілля, руди, сланцю, нафти, озокериту, газу, графіту, азбесту, солі, слюди та інших! рудних та нерудних копалин, у геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, копалень та інших підземних споруд, а також всі працівники, і зайняті повний робочий день під землею на обслуговуванні зазначений вирце робітників та службовців (медперсонал підземних (здоровпуйктів, працівники підземної) телефонного зв`язку тощо).

Відповідно до п.п. а) п. 1010100а Списку №1, затвердженого постановою КМ СРСР від 26.01.91 №10, його дія поширюється на всіх робочих, зайнятих повний робочий день на підземних роботах.

Аналогічні положення передбачені Списком №1, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.94р. №162 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах". Також, згідно Списку №1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", зокрема п. 1.1.а пунку 1 розділу І, аналогічним чином передбачено, що дія цього списку поширюється на усіх робітників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах.

З урахуванням зазначеного, з огляду на те, що трудова книжка позивача містить належні записи, що засвідчують вищевказані періоди роботи позивача на підземних роботах з повним робочим днем, вказані періоди роботи позивача підлягають зарахуванню до пільгового стажу позивача на підставі відомостей Трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 .

Відомості про роботу позивача на шахтах також підтверджуються відомостями архівних довідок адміністрації м. Єнакієво донецької народної республіки:

- від 12.01.2022р. №05/03-1, в якій містяться відомості про заробітну плату позивача у період з лютого по серпень 1991р. у шахті Булавинська;

- від 12.01.2022р. №6/03-1, в якій містяться відомості про заробітну плату позивача у період серпень-грудень 1987р. у шахті «Вуглегорська»;

- від 12.01.2022р. №6/03-2, в якій містяться відомості щодо наказів про зарахування/звільнення з роботи, які відповідають відомостям Трудової книжки серії НОМЕР_1 .

У матеріалах справи також містяться особові картки (форма Т-2) на підставі яких видано вищевказані архівні довідки.

Щодо можливості врахування довідок, виданих на тимчасово окупованій території, суд врахувує висновки Верховного Суду у постанові від 22.10.2018р. у справі №235/2357/17 щодо призначення пенсії.

Верховний Суд у вказаному рішенні підтвердив обґрунтованість врахування судами першої та апеляційної інстанцій довідок, які видані на тимчасово окупованій території, та зазначив, що до вказаних правовідносин застосуванню підлягають так звані "намібійські винятки" Міжнародного суду ООН: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

На думку Верховного Суду у вказаному рішенні, у виняткових випадках визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій жодним чином не легітимізує таку владу.

Відтак, з огляду на подання позивачем до відповідача трудової книжки, із належними записами у ній, відповідач мав надати оцінку її відомостям за періоди роботи позивача на підземних роботах, зайнятих повний робочий день, в контексті наявності права на зарахування зазначених періодів до пільгового стажу позивача. Суд звертає увагу, що відмова у призначенні пільгової пенсії із посиланням на не подання уточнюючих довідок могла бути обґрунтована в разі відсутності у трудовій книжці позивача необхідних записів, що визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Враховуючи встановлені, в ході розгляду даної справи, обставини та положення статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пунктів 1, 3, 20 Порядку №637, оскільки факт роботи позивача на підземних роботах, зайнятих повний робочий день, що дає право на пенсію на пільгових умовах підтверджується належними доказами, суд доходить висновку що вказані періоди роботи позивача підлягають включенню до пільгового стажу роботи за Списком №1.

Щодо зарахування до пільгового стажу позивача період його служби в радянській армії, суд зазначає наступне.

В період проходження Позивачем проходження позивачем військової служби було чинним «Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій», затверджене Постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.72 року №590.

Підпунктом "к" частини 1 пункту 109 вказаного Положення передбачено, що крім роботи в якості робочого або службовця в загальний стаж роботи зараховується також служба в складі Збройних сил СРСР.

При призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій за віком та інвалідності робочим та службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці та в гарячих цехах та на інших роботах зі шкідливими умовами праці (підпункти "а" та "б" пункту 16 Положення), та пенсії у зв`язку з втратою годувальника їх сім`ям, а також пенсії за віком робітницям підприємств текстильної промисловості (підпункт "в" пункту 16 Положення) періоди, зазначені в підпунктах "к" та "л", дорівнюються за вибором особи, яка звернулась за призначенням пенсії або до роботи, що передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала по закінченню цього періоду.

Крім того, відповідно до ч.2 Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо зарахування до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах, часу проходження строкової військової служби» від 02.06.2005р. № 2636-IV, час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення" або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Суд врахував, що згідно відомостей трудової книжки позивача, з 04.08.1987р. до 07.12.1987р. працював гірничим майстром підземним в шахті «Вуглегорська», з 07.12.1987р. - звільнений у зв`язку з призовом на службу в радянську армію; з 12.12.1987-12.11.1990 - проходив військову службу в радянській армії (2 роки 11 місяців)

Відомості трудової книжки щодо служби в армії також підтверджуються відомостями військового квитка НОМЕР_5 , відповідно до якого у грудні 1987 року призваний на службу та звільнений в запас - 12.11.1990р.

З урахуванням зазначеного, період служби у збройних силах (з 12.12.1987-12.11.1990) підлягає зарахуванню до стажу, який дає позивачу право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, оскільки ця робота передувала військовій службі.

Вказаний висновок суду узгоджується із правовими висновками Верховного Суду у постановах від 12.12.2019р. в справі №674/1579/16-а та від 13.06.2019р. в справі №195/443/17.

Доводи позивача, що період військової служби, у контексті необхідності зарахування до пільгового стажу позивача - потребує уточнення, оскільки відсутня дата призову у військовому квитку, суд вважає необгрунтованими, оскільки військовий квиток НОМЕР_5 містить відомості про його видачу 12.12.1987р., що також відображено у трудовій книжці позивача.

Щодо зарахування до пільгового стажу позивача період його навчання з 01.09.1983 - 04.07.1987 в Єнаківському гірничому технікумі, суд зазначає наступне.

В період навчання Позивача було чинним Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій», затверджене постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 року №590.

Відповідно до п.п. «з» п. 109 розд. VIII цього Положення до загального стаж роботи зараховується також: навчання в училищах і школах системи державних трудових резервів і системи професійно-технічної освіти (в ремісничих, залізничних училищах, гірничопромислових школах і училищах, школах фабрично-заводського навчання, училищах механізації сільського господарства, технічних училищах, професійно-технічних училищах і т. д.) і в інших училищах, школах і на курсах з підготовки кадрів, з підвищення кваліфікації і з перекваліфікації.

Згідно з п. 109 цього Положення, при призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій за віком та інвалідності робочим та службовцям, які працювали на підземних роботах, період, зазначений у підпункті "з", прирівнюється до роботи, яка слідувала після закінчення цього періоду.

Крім того, згідно зі ст. 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» від 10.02.1998р. № 103/98-ВР, час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Тобто, час навчання у професійно-технічному навчальному закладі повинен бути зарахований до трудового стажу, у тому числі й в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, за наявністю двох підстав: 1) у випадку, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу не перевищує 3 місяці; 2) особа зарахована на роботу за набутою професією.

Згідно відомостей диплома КТ №773938 та довідки державного бюджетного професійного освітнього закладу Єнакіївський політехнічний технікум від 11.01.2022р. №07/01-05, з 01.09.1983р. по 04.07.1987р. позивач навчався в Єнакіївського гірничого технікуму по спеціальності «Підземна розробка вугільних родовищ», при цьому, з 04.08.1987р. до 07.12.1987р. працював гірничим майстром підземним в шахті «Вуглегорська».

Таким чином, оскільки після завершення позивачем навчання у професійно-технічному училищі, він був працевлаштований на підземних роботах за здобутою спеціальністю, період його навчання також підлягає зарахуванню до пільгового стажу за Списком №1.

Зазначений висновок узгоджується із правовими висновками Верховного Суду у постановах від 30.01.2020р. в справі №500/2642/15-а.

Як вбачається із спірного рішення, період навчання не враховано до пільгового стажу позивача, оскільки ім`я в дипломі не відповідає паспортним даним, уточнююча довідка видана організацією, яка знаходиться на тимчасово окупованій території України. Вказані посилання суд також вважає безпідставними, оскільки, описку допущено у документі, видача якого не залежить від позивача. Суд врахував, що у дипломі вказано замість Вадим - Вадім, що на переконання суду є технічною опискою, оскільки прізвище та по-батькові вказано вірно. Крім того, відомості диплому підтвержено довідкою державного бюджетного професійного освітнього закладу Єнакіївський політехнічний технікум від 11.01.2022р. №07/01-05, яку слід враховувати з підстав зазначених судом вище.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку, що загальний пільговий стаж позивача за Списком №1 складає повних 9 років.

Щодо зарахування до загального трудового стажу позивача періодів його роботи до 1999р., суд зазначає наступне.

Як вбачається із спірного рішення та відзиву, страховий стаж з 1999 року зараховано, до страхового стажу не зараховано періоди роботи, зазначені в трудовій книжці НОМЕР_1 , оскільки титульну сторінку трудової книжки не завірено печаткою підприємства, що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженого Наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 №58.

Суд врахував, що в трудовій книжці НОМЕР_1 (записи п.п. 1-15) є посилання на відповідні накази, як на підстави внесення записів, завірені підписами повноважних осіб та печатками, не містять виправлень, підчисток, тобто оформлені належним чином, що не викликає у суду сумнівів у їх достовірності. При цьому, відповідальність за належне ведення трудової книжки у повній мірі покладається на роботодавця, у зв`язку із чим позбавлення позивача пенсії із підстав неналежного виконання роботодавцем обов`язку покладе на позивача надмірний тягар, у зв`язку із чим вказані доводи відповідача про підстави не включення вказаних періодів роботи до стажу позивача суд вважає не обгрунтованими.

Верховний Суд у постанові від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Крім того, згідно ч.ч.2, 4 ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003р. №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, періоди роботи позивача до початку роботи системи персоніфікованого обліку можуть підтверджуватись виключно відомостей трудової книжки та уточнюючих довідок, у разі відсутності належних записів у трудовій книжці.

З урахуванням зазначеного, оскільки періоди роботи позивача з 01.11.1991 - 01.03.1992 на посаді бійника скотобійного пункту Коопзаготпром Артемівського райспоживсоюзу (4 місяців 1 днів); з 11.11.1992-11.01.1993 на посаді контролера спеціалізованої воєнізованої охорони на шахті ім. Косіора; (2 місяців 1 днів); з 10.03.1994-10.04.1997 на посаді слюсара сантехніка комбінату побутового обслуговування населення, записи 25-26 (3 роки 1 місяць 1 день); з 14.04.1997 31.12.1998 на посаді заправника ПП «Україна», записи 27-28), підтверджуються належними записами у трудовій книжці позивача, їх належить зарахувати до страхового стажу позивача.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку, що загальний страховий стаж позивача у урахуванням вказаних періодів складає більш як 25 років, що необхідні для призначення пільгової пенсії.

Підсумовуючи наведене, суд доходить висновку про протиправність рішення відповідача щодо відмови позивачу у призначені пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку із чим оскаржуване рішення від 09.02.2022р. №38 належить визнати протиправним та скасувати.

З приводу позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 згідно ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014р. № 28-2, відповідач є територіальними органами Пенсійного фонду України, а згідно із п. 4.3 цього Положення організовує роботу управлінь Фонду, зокрема щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій.

Таким чином питання призначення (перерахунку) і виплати пенсій належить до виключної компетенції відповідача.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Пунктами 1.6, 2.4 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 № 1380/5 передбачено, що дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.

У випадку невиконання обов`язку відповідачем, за наявності визначених законом умов, у суду виникають підстави для ефективного захисту порушеного права позивача шляхом, зокрема, зобов`язання відповідача вчинити певні дії, спрямовані на відновлення порушеного права, або шляхом зобов`язання прийняти рішення.

Однак, як і будь-який інших спосіб захисту, зобов`язання відповідача прийняти рішення може бути застосовано судом за наявності необхідних та достатніх для цього підстав.

Адміністративний суд, з урахуванням фактичних обставин, зобов`язаний здійснити ефективне поновлення порушених прав, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій. Для цього адміністративний суд наділений відповідними повноваженнями, зокрема, ч. 4 ст. 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У постанові від 05.09.2018р. у справі №826/9727/16 Верховний Суд аналізував застосування п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України і дійшов висновку, що суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, за сукупності наступних умов: 1) судом встановлено порушення прав, свобод чи інтересів позивача; 2) на час вирішення спору прийняття рішення належить до повноважень відповідача; 3) виконано усі умови, визначені законом для прийняття такого рішення, зокрема подано усі належні документи, сплачено необхідні платежі і між сторонами немає спору щодо форми, змісту, повноти та достовірності наданих документів; 4) прийняття рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Аналогічний правовий висновок висвітлено й у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №2340/2921/18.

Як вище зазначалось судом, право на пенсію за віком на пільгових умовах працівникам, зайнятим повний робочий день на роботах за списком №1 виникає після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Як встановлено вище судом, наявними матеріалами справи підтверджується наявність у позивача пільгового стажу роботи позивача за роботами за Списком №1 у обсязі більше половини стажу встановленого п.1 ч.2 ст. 114 Закону №1058 (для чоловіків - 10 років на зазначених роботах, є наявними 9 повних років), у зв`язку із чим позивач набув право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Суд зазначає, що наявність та відповідність сукупності всіх необхідних критеріїв для призначення пенсії на пільгових умовах належить до виключної компетенції відповідача.

Підсумовуючи наведене та враховуючи встановлену протиправність спірної відмови, а також беручи до уваги дискреційність повноважень органів Пенсійного фонду з питань призначення громадянам пенсійних виплат, суд вважає, що для відновлення порушених прав позивача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву позивача від 02.02.2022р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1 відповідно до Закону №1058 з доданими документами та у порядку, строк і спосіб, визначені законодавством, прийняти відповідне рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Згідно частин 1,2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини суд доходить висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з огляду на що позов належить задовольнити частково.

Згідно частин 1,3 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов належить задовольнити частково, а позивачем понесено судові витрати із сплати судового збору у сумі 992,40 грн, що підтверджується оригіналом квитанції від 07.07.2022р. №8, наявної у матеріалах справи, суд дійшов висновку про стягнення частини понесених позивачем судових витрат пропорційно частині задоволених позовних вимог за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача у сумі 496,20 грн.

Стосовно розподілу судових витрат, у зв`язку із понесенням позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 1 статті 132 КАС України врегульовано, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина 2 статті 134 КАС України).

За змістом частини 3 статті 134 КАС України для цілей судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини 4 статті 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У пункті 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI закріплено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі, витрати пов`язані з оплатою правничої допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу в розмірі 6000 грн. представником позивача до позову додано: договір про надання правової допомоги від 07.07.2022р. №07/07/2022; Додаткову угоду №1 від 07.07.2022р. до Договору, якою обумовлено вартість послуг адвоката у розмірі 6000 грн., Акт приймання-передачі наданих послуг №1 від 31.08.2022р. на 6000 грн. з детальним описом робіт, меморіальний ордер №31142514SB від 07.07.2022р. на суму 6000 грн.

При вирішенні питання про наявність підстав для стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн., суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 24 березня 2020 року по справі №640/19275/18 та відповідно до частини 5 ст. 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.

Суд зазначає, що заявником підтверджено повноваження як представника позивача у відповідності до положень договору про надання правової допомоги від 07.07.2022р. №07/07/2022, Додаткова угода №1 від 07.07.2022р. до Договору, Акт приймання-передачі наданих послуг №1 з детальним описом робіт обумовлюють вартість послуг адвоката у розмірі 6000 грн., а на підтвердження сплати коштів за правничу допомогу адвоката надано меморіальний ордер №31142514SB від 07.07.2022р. на суму 6000 грн.

Разом з тим, суд враховує, що відповідно до положень частини 5 статті 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до п.2 ч.9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.

Оцінюючи співмірність заявленого розміру відшкодування витрат на правничу допомогу із обсягом виконаних ним робіт, а також їх обгрунтованість та пропорційність, а також надавши оцінку критеріям складності справи суд зазначає, що предмет даного спору відноситься до справ незначної складності, та не потребує значних витрат часу на виконання відповідних робіт з огляду на сталу практику національних судів зі спірних правідносин, у зв`язку із чим, виходячи із критеріїв співмірності, обгрунтованості та пропорційності, а також беручи до уваги висновки суду про часткове задоволення позову, суд доходить висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача частини заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Таким чином, відшкодуванню витрат на професійну правничу допомогу належить частина понесених позивачем витрат.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 14, 77, 134, 241-246, 255, 263, 295, 370 КАС України суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 09.02.2022р. №38 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (08500, Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, 10, код ЄДРПОУ - 22933548) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до пільгового стажу роботи за Списком №1 періоди: з 01.09.1983 до 04.07.1987 - навчання в Єнакієвському гірничому технікумі; з 04.08.1987 до 07.12.1987 - роботи гірничим майстром підземним в шахті «Вуглегорська»; з 12.12.1987 до 12.11.1990 - строкової служби в радянській армії; з 04.02.1991 до 02.06.1991 - роботи учнем забійника підземним на шахті «Булавинська»; з 03.06.1991 до 09.08.1991 - роботи забійником VI розряду в шахті «Булавинська»; з 18.01.1993 до 03.03.1994 - роботи підземним гірничим майстром в шахті ім. Косіора; з 01.07.2014 до 01.02.2015 - роботи учнем гірника очисного забою підземним в шахті «Булавинська»; до страхового стажу періоди: з 01.11.1991 до 01.03.1992 - роботи бійником скотобійного пункту Коопзаготпром Артемівського райспоживсоюзу; з 11.11.1992 до 11.01.1993 - роботи контролером спеціалізованої воєнізованої охорони на шахті ім. Косіора; з 10.03.1994 до 10.04.1997 - роботи слюсарем-сантехніком комбінату побутового обслуговування населення; з 14.04.1997 до 31.12.1998 - роботи заправником ПП «Україна».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (08500, Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, 10, код ЄДРПОУ - 22933548) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) від 02.02.2022р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду викладених у мотивувальній частині судового рішення.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (08500, Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, 10, код ЄДРПОУ - 22933548) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп. та судові витрати на професійну правничу допомогу, у розмірі 3000 (три тисячі) гривень.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Суддя Марина БІЛОНОЖЕНКО