Справа № 140/5112/22
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2022-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року ЛуцькСправа № 140/5112/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ Волинської області, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі ГУ ПФУ в м. Києві, відповідач-2) про визнання дій ГУ ПФУ в м. Києві протиправними щодо відмови у призначенні пільгової пенсії за віком та зобов`язання ГУ ПФУ Волинської області провести призначення пільгової пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з червня 2022.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилась в селі Довжиця Маневицького (на даний час Камінь-Каширський) району Волинської області, яке відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 № 106 належить до зони гарантованого добровільного відселення, де постійно проживала по 24.08.1987. З 01.09.1987 по 02.07.1991 позивач навчалась в Луцькому державному педагогічному інституті імені Лесі Українки, у вказаний період була зареєстрованою у гуртожитку інституту і постійно проживала у місті Луцьку. Разом з тим, позивач зауважує, що навчаючись у вказаному вище інституті позивач була на канікулах 6 місяців та 2 тижні, які вона проводила у своїх батьків і постійно проживала в селі Довжиця Маневицького району без реєстрації. Крім того, під час навчання у неї ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_2 та після виписки з пологового будинку 09.04.991 вона поїхала проживати до своїх батьків у село Довжиця Маневицького району, де постійно проживала без реєстрації до 18.06.1991. По закінченні навчання у Луцькому державному педагогічному інституті позивач 18.06.1991 знялась з реєстрації із гуртожитку інституту і зареєструвалась по місцю свого постійного проживання, а саме в селі Троянівка Маневицького району, яке відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 № 106 також належить до зони гарантованого добровільного відселення, де зареєстрована і постійно проживає по даний час.

Зазначає, що звернулася до Маневицького відділу обслуговування громадян ГУ ПФУ у Волинської області із заявою та необхідними документами для призначення пенсії відповідно до статті 55 Закону України від 28.02.1991 №796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон №796-XII). Однак, 12.07.2022 отримала рішення ГУ ПФУ в м. Києві № 5899/03-16 від 30.06.2022, згідно якого позивачу стало відомо, що їй відмовлено в призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку, так як вона прожила в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 менше трьох років, а саме 2 роки 10 місяців 12 днів, при цьому, ГУ ПФУ в м. Києві не взяло до уваги її постійне проживання без реєстрації в селі Довжиця Маневицького району у період з 09.04.1991 по 18.06.1991 і 6 місяців та 2 тижні канікул, коли вона навчалась у Луцькому державному педагогічному інституті.

Позивач із вказаним рішенням ГУ ПФУ в м. Києві не погоджується, вважає його незаконним, оскільки вона подала органу пенсійного фонду усі необхідні для призначення пенсії документи, достовірність яких була встановлена Волинською обласною адміністрацією під час видачі посвідчення потерпілого наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 01.08.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача-1 позовні вимоги вважає безпідставними. В обґрунтування цієї позиції вказує, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ Волинської області як одержувач пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.03.2003 (далі - Закон №1058-ІV). Зазначає, що 27.06.2022 позивач звернулась до ГУ ПФУ Волинської області із заявою щодо переведення з пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058-ІV на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ. За результатами розгляду заяви позивача ГУ ПФУ в м. Києві прийнято рішення від 30.06.2022 про відмову у переході на пенсію за віком згідно Закону №1058-ІV зі зниженням пенсійного віку згідно статті 55 Закону № 796-ХІІ у зв`язку з невиконанням вимоги про період проживання на території радіоактивного забруднення. Так, з поданих позивачем документів встановлено, що вона є потерпілою внаслідок аварії на ЧАЕС (категорія 3) і згідно довідок № 150 від 03.02.2022 та №350 від 21.02.2022, виданих Виконавчим комітетом Маневицької селищної ради Камінь-Каширського району Волинської області проживала: у с. Довжиця Камінь-Каширського району Волинської області з дня народження по 24.08.1987 та у с. Троянівка Камінь-Каширського району Волинської області з 19.06.1991 по даний час, при цьому вказані населені пункти відносяться до зони гарантованого добровільного відселення. Водночас з 01.09.1987 по 02.07.1991 позивач навчалась за спеціальністю педагогіка та методи початкового навчання на очній формі навчання у Волинському національному університеті імені Лесі Українки, що знаходиться на території, яка не є радіоактивно забрудненою. Вважає, що архівна довідка №03-25/01/1102 від 19.05.2022 про період навчання та канікул ОСОБА_1 у вказаному університеті не є документом, який засвідчує особливий статус особи; вказана довідка підтверджує лише факт періоду навчання та термін канікул, проте не містить відомостей де саме позивач перебувала під час канікул; жодного підтвердження перебування під час канікул, навчаючись в університеті з 1987 по 1991, в зоні гарантованого добровільного відселення позивачем не додано. Отже, позивач станом на 01.01.1993 прожила у зоні гарантованого добровільного відселення менше ніж 3 роки, тому остання право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ немає. З урахуванням наведеного просив у задоволенні позову відмовити повністю.

У відзиві на позовну заяву відповідач-2 позовних вимог також не визнав, посилаючись на те, що ОСОБА_1 звернулась із заявою від 27.06.2022 щодо переходу з пенсії по інвалідності на пенсію за віком згідно Закону №1058-ІV зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ. Управлінням було розглянуто надані документи, які підтверджують періоди постійного проживання в зоні гарантованого добровільного відселення. Станом на 01.01.1993 ОСОБА_1 проживала в с. Довжиця Маневицького району з 26.04.1986 по 24.08.1987 (1 рік 3 місяці 29 днів) та в с.Троянівка Маневицького району з 19.06.1991 по 31.12.1992 (1 рік 6 місяців 13 днів). Оскільки станом на 01.01.1993 позивач проживала у зоні гарантованого добровільного відселення 2 роки 10 місяців 12 днів, тому в останньої відсутнє право для переходу на пенсію за віком згідно Закону №1058-ІV зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ. Вважає, що дії ГУ ПФУ в м. Києві є правомірними, у спірних правовідносинах Головне управління діяло у відповідності до чинного законодавства та в межах своєї компетенції, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю.

Інших заяв по суті справи на адресу суду не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 02.06.2022 повторно Волинською обласною державною адміністрацією.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ Волинської області як одержувач пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058-ІV.

27.06.2022 позивач звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області (за місцем свого проживання) із заявою про перехід на інший вид пенсії на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII.

Вказана заява позивача надійшла для розгляду до ГУ ПФУ в м. Києві відповідно до екстериторіального принципу та рішенням якого від 30.06.2022 (вказане рішення зареєстроване за вих. №5899/03-16) позивачу відмовлено у переході на пенсію за віком згідно Закону №1058-ІV зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ. Згідно вказаного рішення загальний стаж позивача складає 44 роки 7 місяців 26 днів, з них додаткового стажу 6 років 3 місяці 26 днів. Станом на 01.01.1993 ОСОБА_1 проживала в селі Довжиця Маневицького району з 26.04.1986 по 24.08.1987 (1 рік 3 місяці 29 днів) та в селі Троянівка Маневицького району з 19.06.1991 по 31.12.1992 (1 рік 6 місяців 13 днів). Оскільки станом на 01.01.1993 позивач проживала у зоні гарантованого добровільного відселення 2 роки 10 місяців 12 днів, тому відсутнє право для переходу на пенсію за віком згідно Закону №1058-ІV зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ.

Листом від 04.07.2022 № 0300-0211-8/23417 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило позивача про прийняте відповідачем-2 рішення від 30.06.2022.

Незгода позивача із відмовою у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на умовах статті 55 Закону №796-XII стала підставою для звернення до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України імперативно визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зазначена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Закон №796-XII визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, визначено статтею 55 Закону №796-ХІІ. Згідно з частиною третьою цієї статті призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування і цього Закону».

За умовами частини першої статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Водночас частиною першою статті 55 Закону №796-ХІІ встановлено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, зменшення віку становить 3 роки (початкова величина) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років (пункт 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ).

Виходячи із змісту суспільних правовідносин, які регулюються Законом №796-ХІІ, обов`язковий для отримання особою статусу постраждалого від Чорнобильської катастрофи період проживання та роботи починає свій перебіг від дати аварії на Чорнобильській АЕС, тобто з 26.04.1986.

За змістом примітки до абзацу п`ятого пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Системний аналіз вказаних правових норм свідчить на користь того, що призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, провадиться за нормами Закону №1058-ІV і з урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом №796-XII. Отже, норми спеціального закону - Закону №796-XII застосовуються субсидіарно із нормами загального закону - Закону №1058-ІV, доповнюють і конкретизують їх.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1, зі мінами).

Пунктом 4.7 розділу ІV Порядку №22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Згідно з абзацом дев`ятим підпункту 5 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1, документами, які засвідчують особливий статус особи є, зокрема, посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Як визначено статтею 9 Закону №796-ХІІ, особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи-громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 11 Закону №796-ХІІ до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Приписами пункту 3 частини першої статті 14 Закону №796-ХІІ встановлено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, серед них потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років (категорія 3).

Статтею 15 Закону №796-ХІІ обумовлено, що підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

У свою чергу частиною третьою статті 65 Закону №796-XII обумовлено, що документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

В пункті 6 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 №551 (далі - Порядок №551), уточняється, що потерпілим від Чорнобильської катастрофи (не віднесеним до категорії 2), які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які станом на 1 січня 1993 р. прожили в зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій, і таким, що постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а в зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» (категорія 3) серії Б зеленого кольору.

Як зазначено у пункті 11 Порядку №551, посвідчення видаються особам, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які станом на 1 січня 1993 р. прожили в зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток 5).

Отже, із системного аналізу наведених нормативно-правових актів слідує, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи та постійно проживали (працювали), зокрема, у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років станом на 01.01.1993. Єдиним документом, який підтверджує статус потерпілого, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, зокрема, на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Такі висновки щодо застосування норм права викладені Верховним Судом в постановах в постановах від 21.11.2006 у справі № 21-1048во06, від 04.09.2015 у справі №690/23/15-а, Верховним Судом у постановах від 27.02.2018 у справі №344/9789/17, від 24.10.2019 у справі №152/651/17, від 25.11.2019 у справі №464/4150/17 та від 27.04.2020 у справі №212/5780/16-а, від 17.05.2021 №398/494/17, від 17.05.2021 №336/6218/16-а.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 було встановлено статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, про що свідчить посвідчення серії НОМЕР_1 (категорія 3).

З урахуванням приписів частини другої статті 14 Закону №796-XII такий документ є підтвердженням того, що позивач постійно проживала чи працювала на території радіоактивного забруднення станом на 01.01.1993 не менше строку, необхідного для набуття особою такого статусу. Факт проживання чи роботи позивача на території радіоактивного забруднення станом на 01.01.1993 перевірявся відповідними комісіями при видачі їй посвідчення.

Так, довідкою Виконавчого комітету Маневицької селищної ради Камінь-Каширського району Волинської області від 21.02.2022 №350 підтверджено те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована і постійно проживала в селі Довжиця Маневицького району Волинської області з дня народження по 24.08.1987.

Довідкою Виконавчого комітету Маневицької селищної ради Камінь-Каширського району Волинської області від 03.02.2022 №150 також підтверджено те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно з 19.06.1991 по даний час зареєстрована і постійно проживає в селі Троянівка Маневицьокого району (відповідно до постанови Верховної Ради України від 17.08.2020 №807-ІХ в даний час Камінь-Каширського району) Волинської області.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» село Довжиця та село Троянівка Маневицького району Волинської області включено в перелік населених пунктів, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, і віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.

З рішення ГУ ПФУ в м. Києві від 30.06.2022 вбачається, що позивачу відмовлено у переході на пенсію за віком згідно Закону №1058-ІV зі зниженням пенсійного віку згідно статті 55 Закону № 796-ХІІ, оскільки позивач станом на 01.01.1993 проживала у зоні гарантованого добровільного відселення 2 роки 10 місяців 12 днів (враховано період проживання в селі Довжиця Маневицького району з 26.04.1986 по 24.08.1987 (1 рік 3 місяці 29 днів) та в селі Троянівка Маневицького району з 19.06.1991 по 31.12.1992 (1 рік 6 місяців 13 днів)), при необхідних не менше трьох років.

Суд не погоджується із вказаними доводами відповідача ГУ ПФУ в м. Києві, з огляду на таке.

Згідно відомостей трудової книжки ОСОБА_1 (дівоче прізвище позивача ОСОБА_3 ) серії НОМЕР_2 слідує, що з 01.09.1987 позивач зарахована студентом І курсу факультету підготовки вчителів початкових класів Луцького державного педагогічного інституту імені Лесі Українки та з 15.08.1991 відрахована у зв`язку з закінченням інституту згідно наказу №57 від 02.07.1991. Дипломом серії НОМЕР_3 також підтверджено, що ОСОБА_1 у 1987 вступила до Луцького державного педагогічного інституту імені Лесі Українки і в 1991 закінчила повний курс названого інституту за спеціальністю «педагогіка і методика початкового навчання», рішенням державної екзаменаційної комісії від 28.06.1991 їй присвоєно кваліфікацію вчителя початкових класів середньої школи.

Архівною довідкою Волинського національного університету імені Лесі Українки від 19.05.2022 №03-25/01/1102 підтверджено і те, що під час навчання у Луцькому державному педагогічному інституті імені Лесі Українки у 1987-1991 канікули ОСОБА_4 тривали: перший семестр протягом двох тижнів (1988); другий семестр один місяць (серпень 1988); третій семестр протягом двох тижнів (1989); четвертий семестр два тижні (липня) та один місяць (серпень 1989); п`ятий семестр протягом двох тижнів (1990); шостий семестр два місяці (липень-серпень 1990); сьомий семестр - протягом двох тижнів (1991); восьмий семестр 28.06.1991 виконано начальний план.

Позивач стверджує, що під час навчання в Луцькому державному педагогічному інституті імені Лесі Українки у період канікул вона проживала у батьків в селі Довжиця Маневицького району Волинської області. Крім того, у зв`язку з народженням сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вона також з 09.04.1991 по 18.06.1991 проживала в селі Довжиця Маневицького району Волинської області, на підтвердження чого надала копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 16.04.1991, обмінної карти та карти профілактичних щеплень ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

До матеріалів справи позивачем також долучено письмові показання свідків від 18.07.2022 гр. ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_6 , підписи яких засвідчені старостою сіл Довжиця, Граддя, Велика Яблунька, Загорівка, Мала Яблунька Маневицької селищної ради ОСОБА_7 та які ствердили, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно проживала в селі Довжиця Маневицького району Волинської області з 09.04.1991 по 18.06.1991 без реєстрації та доглядала свого новонародженого сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У свою чергу, суд наголошує, що позивач надала основний документ, що підтверджує її право на пільги та компенсації, встановлені Законом №796-ХІІ, - посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) серії НОМЕР_1 , яке засвідчує той факт, що станом на 01.01.1993 вона проживала (працювала) в зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років. Відповідачем як суб`єктом владних повноважень, рішення та дії якого оскаржуються, не надано доказів того, що видане позивачу посвідчення визнано недійсним, а наданий ОСОБА_1 статус скасований. При цьому, факт проживання чи роботи позивача на території радіоактивного забруднення станом на 01.01.1993 не менше строку, необхідного для набуття нею статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи, перевірявся відповідними комісіями при видачі їй відповідного посвідчення та у суду у цій справі відсутні підстави ставити під сумнів наданий позивачу статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, наявність у позивача посвідчення особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) серії НОМЕР_1 спростовує доводи відповідача ГУ ПФУ в м. Києві про те, що станом на 01.01.1993 позивач проживала у зоні гарантованого добровільного відселення менше трьох років.

На думку суду, оскільки станом на 26.04.1986 позивач була зареєстрована в селі Довжиця Маневицького району Волинської області, відтак передбачена статтею 55 Закону №796-ХІІ початкова величина зниження пенсійного віку підлягає встановленню позивачу. Крім того, у позивача наявний безспірний страховий стаж 44 років 7 місяців 26 днів, що, з урахуванням її віку та факту проживання станом на 01.01.1993 у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років, дає право позивачу на переведення на пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ.

Отже, суд дійшов висновку про те, що рішенням ГУ ПФУ в м. Києві від 30.06.2022 позивачу безпідставно відмовлено у переведенні на пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ.

При вирішенні даного спору суд також враховує, що відповідно до пункту 4.2 Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.10 Порядку №22-1 передбачено, що після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Тобто, позивачу було відмовлено у переведенні на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку згідно статті 55 Закону № 796-ХІІ рішенням від 30.06.2022, яке зареєстроване за вих. №5899/03-16 та яке було прийняте ГУ ПФУ в м. Києві відповідно до пункту 4.2 Порядку №22-1.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, враховуючи також, що позивач фактично оскаржує рішення ГУ ПФУ в м. Києві від 30.06.2022 (вказане рішення зареєстроване за вих. №5899/03-16) про відмову у переведенні на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку згідно статті 55 Закону № 796-ХІІ, виходячи із наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, позовні вимоги про визнання дій протиправними належить задовольнити шляхом прийняття судом рішення про визнання протиправним та скасування вказаного рішення.

При вирішенні вимог зобов`язального характеру суд враховує, що позивач просить зобов`язати відповідача-1 провести призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ з червня 2022, однак, як встановлено в ході розгляду даної справи, позивачу було відмовлено саме у переведенні на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ; згідно приписів статті 45 Закону №1058-IV позивач набула право на переведення на інший вид пенсії з 27.06.2022. Таким чином, оскільки за приписами Порядку №22-1 електронна пенсійна справа знаходиться в пенсійному органі за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи, та такий орган здійснює нарахування та виплату пенсії, тому, на думку суду, належним відповідачем за позовними вимогами зобов`язального характеру є саме ГУ ПФУ у Волинській області, якого необхідно зобов`язати перевести позивача на пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ, з 27.06.2022.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, оскільки права позивача були порушені саме рішенням ГУ ПФУ в м. Києві від 30.06.2022, тому на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в м. Києві судовий збір в сумі 992,40 грн., сплачений квитанцією від 26.07.2022 №.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 30 червня 2022 року, яке зареєстроване за вих. №5899/03-16, про відмову у переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22-В, ідентифікаційний код 13358826) перевести ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) на пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 27 червня 2022 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, Київська область, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, 16, ідентифікаційний код 42098368) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) судовий збір у сумі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві грн. 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О. О. Андрусенко