Справа № 300/2385/22
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2022-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2022 р. справа № 300/2385/22

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Чуприни О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, про визнання протиправним і скасування рішення про відмову в призначенні пенсії від 20.05.2022 за №8, зобов`язання зарахувати до страхового стажу період проходження військової служби з 19.12.1986 по 14.11.1988 і до пільгового стажу періоду роботи з 09.08.1999 по 15.03.2002, та призначити пенсію на пільгових умовах за списком №2, з 12.03.2022, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (надалі по тексту також - відповідач, Головне управління ПФУ в області, орган пенсійного фонду, орган пенсійного забезпечення, Управління) про визнання протиправним і скасування рішення про відмову в призначенні пенсії від 20.05.2022 за №8, зобов`язання зарахувати до страхового стажу період проходження військової служби з 19.12.1986 по 14.11.1988 і до пільгового стажу періоду роботи з 09.08.1999 по 15.03.2002, та призначити пенсію на пільгових умовах за списком №2, з 12.03.2022.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем протиправно і необґрунтовано прийнято рішення від 20.05.2022 за №8 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах за списком №2, з підстав відсутності у позивача документально підтвердженого пільгового стажу 12 років і 6 місяців. Мотивуючи відмову у рішенні від 20.05.2022 за №8 орган пенсійного фонду вказав на наявність у позивача страхового стажу 34 роки 5 місяців 23 дні, в тому числі пільгового стажу - 10 років 04 місяці 04 дні. До загального страхового стажу позивача не враховано період проходження військової служби з 19.12.1986 по 14.11.1988, оскільки у військовому квитку ОСОБА_1 наявний допис дати призову, який не співпадає з датою, вказаною в обліково-послужній картці. До пільгового стажу позивача не враховано періоди роботи у Дочірньому підприємстві "Калійний завод" ВАТ "Оріана" з 09.08.1999 по 15.03.2002, у зв`язку з невідповідністю довідки від 12.06.2018 за №12 вимогам додатку 5 до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637 (надалі по тексту також - Порядок №637), а саме відсутній підпис головного бухгалтера, а також необхідністю подання довідки, підтверджуючої пільговий характер роботи.

ОСОБА_1 наполягає на тому, що спірний період проходження військової служби з 19.12.1986 по 14.11.1988 підлягають зарахуванню до страхового стажу, а період роботи у Дочірньому підприємстві "Калійний завод" ВАТ "Оріана" з 09.08.1999 по 15.03.2002 до пільгового стажу за списком №2, оскільки такі періоди засвідчуються відповідними записами у трудовій книжці, яка є основним документом підтвердження стажу, а також іншими документами. Разом з цим, як вказує позивач, він реально призваний та відправлений для проходження служби у Військову частину НОМЕР_1 саме з 19.12.1986 та звільнений 14.11.1988, про що вчинено належний запис в пункті 17 облікової картки і запис у пункті 8 військового білету НОМЕР_2 від 06.07.1986.

Щодо періоду роботи у Дочірньому підприємстві "Калійний завод" ВАТ "Оріана" з 09.08.1999 по 15.03.2002 позивач стверджує, що працював на посаді слюсаря-електрика з ремонту електроустаткування сульфатної збагачувальної фабрики, яка передбачена списком №2 розділ « 2а» підрозділ «а» код КП 2030000а-19931 і згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 за №162 такий період роботи підлягає врахуванню до пільгового стажу. Вказана обставина підтверджується довідкою, виданою Дочірним підприємством "Калійний завод" ВАТ "Оріана" від 12.06.2018 за №12 на підставі карточки форми Т-2, книги наказів №38-к від 13.03.2002, особових рахунків за 1992-2002 роки та атестації робочих місць. На даний час Дочірнє підприємство "Калійний завод" ВАТ "Оріана" визнано банкрутом згідно постанови Господарського суду Івано-Франківської області від 17.07.2018 та призначено ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Ковальського І.І. Позивач звернувся до арбітражного керуючого за наданням довідки, підтверджуючи пільговий характер роботи, втім останній листом від 23.05.2022 за №23/05-01 повідомив про неможливість надання такої довідки, у зв`язку з відсутністю працівників. При цьому видано довідку №06/05-01 від 06.05.2022, якою підтверджено інформацію, викладену у довідці Дочірнього підприємством "Калійний завод" ВАТ "Оріана" від 12.06.2018 за №12 та формування такої довідки згідно чинного законодавства із завіренням підписами уповноважених осіб. З огляду на такі обставини та відсутність працівників на підприємстві, позивач вважає доводи відповідача про відсутність у спірній довідці підпису головного бухгалтери необґрунтованими і безпідставними.

З наведених підстав ОСОБА_1 просив позов задовольнити повністю та призначити пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 з 12.03.2022.

За наслідками виконання позивачем ухвали про залишення позовної заяви без руху від 21.06.2022 (а.с.34-35, 38, 39, 40-61), Івано-Франківським окружним адміністративним судом ухвалою від 06.07.2022 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін за наявними матеріалами. Одночасно пунктом 3 коментованої ухвали (а.с.62-63), за клопотанням ОСОБА_1 , залучено до участі у даній справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі по тексту також - третя особа).

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву від 20.07.2022 та подав, на виконання ухвали від 06.07.2022, письмові пояснення із відповідними доказами, які надійшли через систему "Електронний суд" 20.07.2022 (а.с.133-204).

Як слідує із змісту письмових пояснень і відзиву на позов відповідач не погоджується з доводами ОСОБА_1 , викладеними у позовній заяві, та вказує на їх безпідставність і необґрунтованість з огляду на наступні обставини. Зокрема зазначено, що до загального страхового стажу позивача не зараховано період проходження строкової військової служби з грудня 1986 року по листопад 1988 року, оскільки у військовому квитку ОСОБА_1 наявний допис дати призову, який не співпадає з датою, вказаною в обліково-послужній картці. Водночас, до пільгового стажу позивача не зараховано період роботи у Дочірньому підприємстві "Калійний завод" ВАТ "Оріана" з 09.08.1999 по 15.03.2002, оскільки уточнююча довідка від 12.06.2018 за №12, що надана на підтвердження наявності пільгового стажу, не відповідає формі, визначеній Додатком №5 до пункту 20 Порядку №637, а саме відсутній підпис головного бухгалтера.

За доводами відповідача, на день подання позивачем заяви, останній досягнув 55 років і його загальний страховий стаж склав 34 роки 5 місяців 23 дні, стаж роботи із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 - 10 років 04 місяці 04 дні. Таким чином, у зв`язку із відсутністю у позивача документально підтвердженого пільгового стажу 12 років і 6 місяців, ОСОБА_1 не має права на призначення пенсії на пільгових умовах за списком №2.

За таких обставин, Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області вважає рішення від 20.05.2022 за №8 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах за списком №2, правомірними і обґрунтованим. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, направило в суд засобами поштового зв`язку письмове пояснення щодо позову від 13.07.07.2022 за №0900-0903-7/23881 із відповідними доказами, реєстрацію яких здійснено у суді 18.07.2022 (а.с.73-75, 76-162). Згідно пояснень третя особа вказала на аналогічні причини неврахування до загального страхового стажу позивача періоду проходження строкової військової служби з грудня 1986 року по листопад 1988 року і до пільгового стажу період роботи у Дочірньому підприємстві "Калійний завод" ВАТ "Оріана" з 09.08.1999 по 15.03.2002, які сформовані відповідачем по справі у відзиві на позов. Додатково підтвердив загальний страховий стаж позивача 34 роки 5 місяців 23 дні і стаж роботи із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 - 10 років 04 місяці 04 дні. Третя особа вважає оскаржуване рішення від 20.05.2022 за №8 таким, що прийняте правомірно, за належних на те підстав.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), вивчивши зміст позовної заяви, відзиву на позов, письмових пояснень відповідача і третьої особи, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.

Згідно запису №6 трудової книжки серії НОМЕР_3 від 28.07.1985 ОСОБА_1 у період з 19.12.1986 по 14.11.1988 проходив строкову військову службу у Радянській Армії, що також підтверджується копією військового квитка НОМЕР_2 від 06.07.1986, виданого Калуським міським військовим комісаріатом Івано-Франківської області (а.с.103-106).

07.02.1989 ОСОБА_1 прийнятий на роботу у централізовану енергослужбу заводу калійних добрив Калуського виробничого об`єднання "Хлорвініл" слюсарем-електриком четвертого розряду на участок №2 по ремонту і обслуговуванню електрообладнання сульфатної збагачувальної фабрики, про що свідчить запис №7 трудової книжки позивача (а.с.92).

Відповідно до запису №8 трудової книжки, Калуське виробниче об`єднання "Хлорвініл" 22.10.1991 реорганізоване в концерн "Хлорвініл" (а.с.92).

Позивач 10.09.1993 переведений слюсарем-електриком по ремонту електрообладнання сульфатної збагачувальної фабрики централізованої енергослужби заводу по п`ятому розряду (а.с.92).

Державний концерн "Хлорвініл" 31.08.1994 перейменовано у Державний концерн "Оріана", свідченням чого є записи №10 (а.с.93).

Згідно відбитку штампу у трудовій книжці позивача під №9 (а.с.120), Державний концерн "Оріана" перетворено у Відкрите акціонерне товариство "Оріана" на підставі наказу Фонду Державного майна України від 29.12.1995 за №65-АТ (Державна реєстрація 12.01.1996, реєстраційне свідоцтво № 05743160 ).

У зв`язку із введенням в дію нового Класифікатора професій ДК 003-95 попередня назва професії позивача уточнена: слюсар-електрик з ремонту електроустаткування (сульфатної збагачувальної фабрики), про що вчинено запис №12 у трудовій книжці (а.с.94).

Як свідчать записи №№13, 14 завод калійних добрив 01.08.1998 ввійшов до складу новоствореного калійно-магнієвого заводу, а 09.08.1999 на базі частини калійно-магнієвого заводу, що діяв на правах структурної одиниці ВАТ "Оріана", створено Дочірнє підприємство "Калійний завод" ВАТ "Оріана".

ОСОБА_1 15.03.2002 звільнений з роботи на вказаному підприємстві за угодою сторін (запис №15).

Після досягнення 55-річного віку позивач 13.05.2022 звернуся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по списку №2, до якої долучив відповідні документи на підтвердження страхового і пільгового стажу, про що зазначено у розписці-повідомленні від 13.05.2022 (а.с.79-81).

Вказані документи наявні у відповідача і третьої особи, оскільки подані останніми суду як докази на підтвердження обставин справи (а.с.83-152, 181-202).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 20.05.2022 за №8 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії на пільгових умовах за списком №2 з підстав відсутності у позивача необхідного пільгового стажу роботи (а.с.180). До загального страхового стажу позивача не враховано період проходження військової служби з 19.12.1986 по 14.11.1988, оскільки у військовому квитку ОСОБА_1 наявний допис дати призову, який не співпадає з датою, вказаною в обліково-послужній картці. До пільгового стажу позивача не враховано періоди роботи у Дочірньому підприємстві "Калійний завод" ВАТ "Оріана" з 09.08.1999 по 15.03.2002, у зв`язку з невідповідністю довідки від 12.06.2018 за №12 вимогам додатку 5 до пункту 20 Порядку №637, а саме відсутній підпис головного бухгалтера підприємства, а також необхідністю подання довідки, підтверджуючої пільговий характер роботи.

Згідно коментованого рішення, відповідач вказав про наявність у позивача, на момент звернення із заявою про призначення пенсії, страхового стажу 34 роки 5 місяців 23 дні, в тому числі пільгового стажу - 10 років 04 місяці 04 дні.

До страхового стажу ОСОБА_1 зараховано наступні періоди роботи:

- з 01.09.1984 по 15.07.1985 - період навчання в Івано-Франківському середньому професійно-технічному училищі №4;

- з 23.07.1985 по 20.05.1986, з 05.08.1986 по 09.12.1986 - робота слюсарем-складальником на Прикарпатському радіозаводі;

- з 07.02.1989 по 31.12.1991, з 01.01.1992 по 12.11.1998 - робота слюсарем-електриком на Заводі калійних добрив;

- з 13.11.1998 по 06.12.1998, з 31.12.1998 по 26.07.1999 - робота слюсарем-електриком на Калійно-магнієвому заводі;

- з 27.07.1999 по 08.08.1999 - робота слюсарем-електриком на ВАТ "Оріана";

- з 09.08.1999 по 15.08.1999, з 16.08.1999 по 15.03.2002 - робота слюсарем-електриком на Дочірньому підприємстві "Калійний завод" ВАТ "Оріана";

- з 01.04.2002 по 30.04.2002 - робота по охороні об`єктів на ЗАТ "Лукор";

- з 01.05.2002 по 31.12.2003, з 01.07.2004 по 08.07.2004 - робота черговим управління охорони на філії ТОВ "Луком-А-Україна";

- з 01.01.2004 по 30.06.2004 - робота черговим з охорони об`єкту, старший інспектор ГКШР №2 нам ТОВ "Агенство "Луком-А-Україна";

- з 09.07.2004 по 14.04.2008 - робота начальником відділу охорони №2 (з 17.11.2004 переведений на посаду заступника директора) на ПП "Юпітер";

- з 03.10.2008 по 27.10.2008, з 28.10.2008 по 12.11.2008, з 13.11.2008 по 20.11.2008 - період статусу безробітного;

- з 01.01.2009 по 31.12.2010 - період здійснення підприємницької діяльності;

- з 01.01.2011 по 30.06.2012, з 01.08.2012 по 31.03.2022 - робота на ПП "Крафт МП".

Періоди роботи позивача з 07.02.1989 по 31.12.1991, з 01.01.1992 по 12.11.1998 і з 31.12.1998 по 26.07.1999 зараховані відповідачем до стажу роботи по списку №2, що становить10 років 04 місяці 04 дні, страховий стаж - 34 роки 5 місяців 23 дні.

Вказана обставина підтверджується рішенням від 20.05.2022 за №8 про відмову у призначенні пенсії і поясненнями відповідача від 20.07.2022 та третьої особи від 13.07.2022 (а.с.73-74, 173-174,180).

Втім відповідачем (за принципом екстериторіальності), за результатом розгляду поданих позивачем до третьої особи документів, прийнято рішення від 20.05.2022 за №8 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах за списком №2 з підстав відсутності в останнього пільгового стажу 12 років і 6 місяців, визначеного положеннями пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с.180).

Не погоджуючись із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області від 20.05.2022 за №8 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (надалі по тексту також - Закон №1058-IV).

Згідно вимог частини 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За змістом статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991 (надалі по тексту також - Закон №1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Виходячи з наведеної норми вказаного Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, застосовуються, в тому числі, у разі відсутності в трудовій книжці необхідних відомостей про роботу.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу за правилами пункту 20 Порядку №637 приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

З 29.07.1993 діє Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 за №58 (надалі по тексту також - Інструкція №58).

Трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника (пункт 1.1 Інструкції №58).

Як встановлено судом, у позивача є в наявності трудова книжка серії НОМЕР_3 від 28.07.1985, яка надана останнім відповідачу при зверненні із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах (а.с.89-101).

Вказана трудова книжка містить записи про період проходження позивачем строкової військової служби у Радянській Армії з 19.12.1986 по 14.11.1988 і про період роботи ОСОБА_1 у Дочірньому підприємстві "Калійний завод" ВАТ "Оріана" слюсарем-електриком з 09.08.1999 по 15.03.2002.

Запис №6 про період проходження позивачем військової служби 19.12.1986 по 14.11.1988 вчинений на підставі військового квитка НОМЕР_2 від 06.07.1986, виданого Калуським міським військовим комісаріатом Івано-Франківської області (а.с.103-106), копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.103-104).

Такі записи засвідчені чітким відтиском печатки вказаних підприємств та не містить ні виправлень/підтирань, ні інших застережень, які б давали підстави сумніватись у їх правдивості і достовірності.

Оскаржуване рішення вказує на єдину підставу для відмови позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах, зокрема, відсутність у ОСОБА_1 документально підтвердженого стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за списком №2. Як мотивацію визначено - "невідповідність довідки від 12.06.2018 за №12 вимогам додатку 5 до пункту 20 Порядку №637, а саме відсутній підпис головного бухгалтера та необхідність подання довідки, підтверджуючої пільговий характер роботи". Щодо неврахування до загального страхового стажу позивача періоду проходження строкової військової служби з 19.12.1986 по 14.11.1988 - "у військовому квитку ОСОБА_1 наявний допис дати призову, який не співпадає з датою, вказаною в обліково-послужній картці".

Водночас, виходячи із змісту такого рішення, відповідач підтвердив наявність у ОСОБА_1 страхового стажу 34 роки 5 місяців 23 дні, в тому числі пільгового стажу - 10 років 4 місяці 4 дні (а.с.180).

В контексті аргументів відповідача щодо відсутності підстав для врахування до загального страхового і пільгового стажу позивача по списку №2 коментованого періоду, що, поряд з іншим, слугувало причиною для прийняття органом пенсійного фонду рішення від 20.05.2022 за №8, суд зважає на наступні мотиви.

Частиною 1 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Так, відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, в силу пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсія на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи призначається працівникам за наявності трьох обов`язкових умов у сукупності:

- зайняття повний робочий день на відповідних роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України;

- атестація робочих місць;

- досягнення 55 років для чоловіків і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Як уже з`ясовано судом, відповідач вказує на відсутність підстав для врахування до пільгового стажу позивача по списку №2 період роботи у Дочірньому підприємстві "Калійний завод" ВАТ "Оріана" слюсарем-електриком з 09.08.1999 по 15.03.2002, у зв`язку з відсутністю підпису головного бухгалтера у довідці від 12.06.2018 за №12.

Досліджуючи такі доводи і аргументи відповідача з даного приводу суд вказує на наступне.

Як уже зазначено вище по тексту рішення, згідно пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Видача уточнюючої довідки передбачена чинним законодавством України і має на меті забезпечення права особи на отримання пенсії, оскільки відомості, які в ній зазначаються, стосуються конкретної особи щодо періоду її роботи і умов праці, у зв`язку з чим при її видачі юридичні особи, установи, організації керуються виключно тими відомостями, які містяться в первинних документах. Тобто, уточнююча довідка є офіційним документом, форма якої затверджена постановою Кабінету Міністрів України №637, і роботодавець за правильність відомостей зазначених у ній несе відповідальність, у зв`язку з чим підприємство не може на власний розсуд відкликати або скасовувати видану довідку.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14.02.2019 (справа №362/7962/15).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України).

У спірному випадку позивачем надано відповідачу довідку від 12.06.2018 за №12, видану Дочірнім підприємством "Калійний завод" ВАТ "Оріана", згідно якої ОСОБА_1 працював на підприємстві повний робочий день з 09.08.1999 по 15.03.2002 на посаді слюсаря-електрика з ремонту електроустаткування сульфатної збагачувальної фабрики, яка передбачена списком №2 розділ « 2а» підрозділ «а» код КП 2030000а-19931 згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 за №162 (а.с.132). Як додаткові відомості зазначено: атестація робочих місць.

Така довідка містить підписи директора - ОСОБА_2 і начальника відділу кадрів - ОСОБА_3 та засвідчена відтиском печатки Дочірнього підприємства "Калійний завод" ВАТ "Оріана".

Насамперед, слід відмітити, що 21.08.1992 вступив в дію Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 за №442 (надалі по тексту також - Порядок №442).

Даним Порядком встановлено, що відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії за віком на пільгових умовах за Списками №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджуваними Кабінетом Міністрів України, а також пенсії, які можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком №442 та розробленими Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (надалі по тексту також - Мінпраці України) від 01.09.1992 за №41 (надалі по тексту також - Методичні рекомендації).

Зміст зазначених нормативних актів свідчить, що основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку №442 та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць за приписами Порядку №442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Пунктами 8, 9 Порядку №442 передбачено, що відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці України разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 за №383 (надалі по тексту також - Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, які чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Необхідно зазначити, що на спірний період роботи ОСОБА_1 , чинними були Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 за №162 (надалі по тексту також - Постанова №162).

Згідно підрозділу "а" розділу II "Рудопідготовка, збагачення, окускування (агломерація, брикетування, згрудкування, обпалювання руд і нерудних копалин)" (код 2030000а-19931) Постанови №162 посада "електрослюсаря (слюсаря) чергового та по ремонту устаткування" віднесена до списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Так, у пункті 4.2 коментованого Порядку №383 йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), які дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

У відповідності до пунктів 4.3, 4.4, 4.5 Порядку №383 у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Якщо атестація була вперше проведена після 21.08.1997, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.1992, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Якщо ж атестація з 21.08.1992 не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.1997, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.1992 включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Таким чином, з 21.08.1992 підставою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є передусім наявність професії і виробництва у відповідних Списках та підтвердження шкідливих умов праці працівника безпосередньо на робочому місці результатами атестації робочих місць, проведення якої передбачено вищевказаним Порядком №442, за умови зайнятості працівника на вищеназваних роботах не менш як 80% робочого часу, встановленого для відповідного виробництва. Відсутність хоча б однієї з цих умов не дає права працівникові на пенсію за віком на пільгових умовах.

Разом з цим Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 за №442, яким передбачено, що відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії за віком на пільгових умовах за списками виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених відповідною постановою Кабінету Міністрів України, призначаються за результатами атестації робочих місць.

Абзацом 2 пункту 4 вказаного Порядку встановлено, що відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Особа, яка працює на посаді, віднесеній до списків №№1, 2, робоче місце по якій підлягає атестації відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Велика Палата Верховного Суду у справі №520/15025/16-а від 19.02.2020 сформулювала правовий висновок, згідно з яким особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах списком №2, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону №1788-XII.

Таким чином, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому, контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Попри вказане, позивачем на підтвердження обставини проведення атестації робочих місць у Дочірньому підприємстві "Калійний завод" ВАТ "Оріана", долучено до матеріалів справи, поряд з іншим (а.с.117-120), наказ Калійно-магнієвого заводу ВАТ "Оріана" від 31.12.1998 за №644 про затвердження Переліку робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад працівників та Перелік із відомостями про найменування професії/посади, яку обіймав/виконував позивач ("слюсар-електрик з ремонту електроустаткування сульфатної збагачувальної фабрики").

Відомості щодо проведення атестації робочих місць у Дочірньому підприємстві "Калійний завод" ВАТ "Оріана" за спірний період, містяться також у довідці від 12.06.2018 за №12, яку орган пенсійного забезпечення не взяв до уваги з підстав відсутності у ній підпису головного бухгалтера.

Суд критично оцінює такі аргументи відповідача, виходячи із сукупності наявних в матеріалах справи доказів.

Так, уточнююча довідка є офіційним документом, форма якої затверджена постановою Кабінету Міністрів України №637 та передбачає, окрім підпису керівника підприємства і начальника відділу кадрів, підпис головного бухгалтера.

Разом з тим, суд відмічає, що спірна довідка містить підписи директора підприємства ( ОСОБА_2 ) і начальника відділу кадрів ( ОСОБА_3 ).

Із публічних відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень з`ясовано, що постановою Господарського суду Івано-Франківської області від 17.07.2018 у справі №909/1061/17, Дочірнє підприємство "Калійний завод" Відкритого акціонерного товариства "Оріана" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру і призначено ліквідатором дочірнього підприємства арбітражного керуючого Ковальського І.І. (https://reestr.court.gov.ua/Review/75372317).

Згідно відомостей із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців і громадських формувань, Дочірнє підприємство "Калійний завод" Відкритого акціонерного товариства "Оріана" перебуває у стані припинення.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 звертався 23.05.2022 до арбітражного керуючого Дочірнього підприємства "Калійний завод" ВАТ "Оріана" із заявою про видачу довідку про пільговий характер роботи згідно встановленої форми (а.с.29).

На коментовану заяву позивачу надано відповідь листом від 23.05.2022 за №23/05-01 про неможливість видати таку довідку, оскільки ліквідатором підприємства по акту від 15.02.2019 за №1/141 передано до Архівного відділу Калуської міської ради документи фонду №141 за 1998-2018 роки, а саме всю кадрову документацію ДП "Калійний завод" ВАТ "Оріана" за описом 1-к (280 справ). Водночас повідомлено про відсутність на підприємстві найманих працівників, в тому числі бухгалтера та інспектора по кадрах (а.с.27, 28).

Відповідач і третя особа не надали суду жодного доказу на спростування відомостей, занесених у довідку дочірнього підприємства №12 від 12.06.2018, або доказів, які обґрунтовано викликають сумнів у недостовірності таких відомостей.

З урахуванням встановлених обставин, суд вважає достатнім, у спірному випадку, підпису директора підприємства ( ОСОБА_2 ) і начальника відділу кадрів ( ОСОБА_3 ). на довідці від 12.06.2018 за №12 про пільговий період роботи у ДП "Калійний завод" ВАТ "Оріана" з 09.08.1999 по 15.03.2002 на посаді слюсаря-електрика з ремонту електроустаткування сульфатної збагачувальної фабрики, а тому, на думку суду, така довідка є належним доказом при вирішенні спірних правовідносин.

Окрім того, згідно довідки Дочірнього підприємства "Калійний завод" Відкритого акціонерного товариства "Оріана" від 06.05.2022 за №06/05-01, ліквідатором ОСОБА_4 підтверджено інформацію, викладену у довідці про трудовий стаж позивача для призначення пенсії від 12.06.2018 за №12, яка видана ДП "Калійний завод" ВАТ "Оріана" та вказано, що така довідка сформована згідно чинного законодавства України і завірена підписами уповноважених осіб (а.с.22).

В розгляді даної адміністративної справи Головне управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області не довело про наявність допустимих і належних доказів, які спростовують відомості занесені арбітражним керуючим ОСОБА_4 також у довідку 06.05.2022 за №06/05-01 (а.с.132).

На переконання суду, довідка підприємства №12 від 12.06.2018 в поєднанні із довідками від 06.05.2022 за №06/05-01 і від 23.05.2022 за №23/05-01, наказом Калійно-магнієвого заводу ВАТ "Оріана" від 31.12.1998 за №644 про затвердження Переліку робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад працівників, та трудовою книжкою серії НОМЕР_3 є належними і достатніми доказами зайнятості позивача на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, що в сукупності з іншими доказами, які містяться в матеріалах справи, свідчать про наявність у позивача права на призначення пенсії на пільгових умовах.

Окрім вказаного, суд вважає безпідставним неврахування органом пенсійного фонду до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоду проходження ним строкової військової служби з 19.12.1986 по 14.11.1988, з підстав невідповідності дати призову ОСОБА_1 , що вказана у військовому квитку, даті, занесеній в обліково-послужній картці, з огляду на слідуюче.

У відповідності до пункту 3-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди проходження військової служби по 31 грудня 2017 року включно.

До стажу роботи зараховується також військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби (пункт «в» частини 3 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення").

Згідно відомостей, зазначених у військовому квитку НОМЕР_2 від 06.07.1986, виданого Калуським міським військовим комісаріатом Івано-Франківської області, ОСОБА_1 призваний на військову службу 19.12.1986, а звільнений з військової служби 14.11.1988 (а.с.17).

Водночас, згідно обліково-послужної картки позивача, останній призваний на військову службу Калуським міським військовим комісаріатом Івано-Франківської області 13.06.1986, та звільнений зі служби 14.11.1988 (а.с.18).

Як пояснив позивач в адміністративному позові, він не був відправлений до армії для проходження військової служби 13.06.1986 з невідомих йому причин.

Суд звертає увагу на те, що у трудовій книжці позивача містяться записи про проходження ним служби в Радянській армії в період з 19.12.1986 по 14.11.1988. Вказане відповідає записам військового квитка позивача НОМЕР_2 від 06.07.1986, і такі записи є належними та допустимими доказами підтвердження такого періоду для врахування його до загального стажу для визначення права на пенсію.

У досліджуваному випадку позивач просить зарахувати період з 19.12.1986, а не з 13.06.1986, тобто, ОСОБА_1 наполягає на періоді військової служби, який є меншим в календарному обчисленні, ніж той, що вважає спірним відповідач і який міг би обчислюватися з 13.06.1986.

Відповідач не довів існування належних і допустимих доказів, які спростовують правомірність внесення до військового квитка позивача НОМЕР_2 від 06.07.1986 і трудовою книжкою серії НОМЕР_3 останнього в частині відомостей про дату початку проходження військової служби з 13.06.1986.

Попри вказане, певні недоліки документів, з врахуванням вищевказаних обставин, не робить документи, неправдивими.

Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки, військового квитка, чи, наприклад обліково-послужної картки.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для врахування до загального стажу ОСОБА_1 періоду проходження ним військової служби у Радянській армії з 19.12.1986 по 14.11.1988.

Так, згідно наявної в матеріалах справи копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 серії НОМЕР_5 , виданого 24.06.1997, останній народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , а отже на момент звернення із заявою від 13.05.2022 про призначення пенсії на пільгових умовах за списком №2 досягнув 55 років і 2 місяці (а.с.9-10, 181).

Зважаючи на досягнення позивачем 55 років, наявності у нього загального страхового стаж понад 30 років, в тому числі стажу роботи за списком №2 понад 12 років і 6 місяців (з урахуванням висновку суду щодо зарахування до загального стажу спірного періоду роботи з 19.12.1986 по 14.11.1988 і до пільгового стажу періоду роботи з 09.08.1999 по 15.03.2002), тому ОСОБА_1 має право на призначення пенсії на пільгових умовах по списку №2

Так як позивачем подані відповідачу разом із заявою від 13.05.2022 належні документи в необхідному обсязі, з огляду наявності всіх, встановлених пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", умов для призначення ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах, суд дійшов до висновку про те, що позивач не може бути позбавлений гарантованого Державою Україна пенсійного забезпечення.

На переконання суду, за наявності формально сформульованої підстави для відмови позивачу в призначенні пенсії, відповідач не довів існування законної мети такої відмови, яка б обґрунтовувала неможливість призначення пенсії ОСОБА_1 як особі, що не має на це законного права.

В той же час позбавлення позивача права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по списку №2, за встановлених судом вище обставин, буде не пропорційним втручанням в його право на отримання відповідних пенсійних виплат, гарантоване статтею 1 протоколу 1 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод.

Згідно з частиною 1 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку (пункт 1).

Як слідує із матеріалів справи із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 ОСОБА_5 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області 13.05.2022.

Тобто, у даному випадку позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії у встановлений трьох місячний термін з дня досягнення пенсійного віку, що свідчить про можливість для призначення пенсії за віком саме з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.

Надаючи об`єктивну оцінку факту порушеного права ОСОБА_1 , враховуючи відсутність будь-яких ефективних засобів правового захисту порушеного права позивача, окрім судового, суд дійшов висновку, що для ефективного захисту у цій справі слід:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області від 20.05.2022 за №8 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області врахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період проходження строкової військової служби у Радянській Армії з 19.12.1986 по 14.11.1988;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області врахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за списком №2 період роботи у Дочірньому підприємстві "Калійний завод" ВАТ "Оріана" з 09.08.1999 по 15.03.2002;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 з 12.03.2022.

В Рішенні Конституційного Суду України від 09.07.2007 у справі №1-29/2007 зазначено, що утверджуючи і забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами України встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, які є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права, а тому відповідно до частини 2 статті 6, частини 2 статті 19, частини 1 статті 68 Конституції України вони є загальнообов`язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами. Невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави. Принципи соціальної держави втілено також у ратифікованих Україною міжнародних актах: Міжнародному пакті про економічні, соціальні і культурні права 1966 року, Європейської соціальної хартії (переглянутій) 1996 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та рішеннях Європейського суду з прав людини.

Згідно зі статтею 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (частини 1, 2 статті 77 КАС України).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд за правилами статті 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні .

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у спірному випадку відповідач не діяв на підставі закону, із урахуванням усіх обставин, які мають значення для вірного вирішення порушеного позивачем питання, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають до задоволення.

Розподіляючи між сторонами судові витрати суд відзначає, що відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем сплачено судовий збір за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру в розмірі 992,40 гривень, підтвердженням чого є наявна в матеріалах справи виписка із карткового рахунку від 06.06.2022 (а.с.1).

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням вказаного підлягають стягненню з відповідача за його рахунок на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 992,40 гривень.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед інших, і витрати на професійну правничу допомогу (частина 3 статті 132 КАС України).

Позивач в адміністративному позові просить стягнути із відповідачів витрати на правову допомогу в сумі 5 000,00 гривень.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 КАС України.

За змістом пункту 1 частини 3 статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Окрім зазначеного, частиною 4 статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас згідно частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За змістом частини 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 гривень, останній долучив ордер серія ІФ №102249 від 08.06.2022, виданий на підставі договору про надання правової допомоги від 02.05.2022 за №36, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Гавриленком В.Г., який діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ІФ №001225 від 14.09.2017 (а.с.30, 31).

В даному випадку позивачем не представлено договір про надання правової допомоги від 02.05.2022 за №36.

В частині змісту (опису) допомоги, подано акт виконаних робіт від 08.06.2022, відповідно до якого адвокатом надано наступні послуги, а саме: ознайомлення з документами клієнта і підготовка (отримання) необхідних документів - 500,00 гривень; написання позовної заяви, формування позовної заяви та доданих до неї документів для подання до суду - 4 500,00 гривень (а.с.32).

Факт оплати позивачем послуг (фактичного понесення витрат) за надання правничої допомоги адвокатом Гавриленко В.Г. в розмірі 5 000,00 гривень, підтверджується квитанцією №11-06/06 від 08.06.2022 (а.с.31).

В частині надання позивачем належних документів стосовно понесення останнім витрат на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 гривень, суд враховує слідуюче.

Так, в силу правого регулювання частини 4 статті 59 КАС України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Згідно з частиною 2 статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" ордер - це письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Так, Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги затверджено рішенням Ради адвокатів України від 12.04.2019 за №41 (із змінами, внесеними рішеннями Ради адвокатів України від 14.02.2020 за №29 та від 17.11.2020 за №118) та встановлює єдині для всіх адвокатів України, адвокатських об`єднань/адвокатських бюро правила виготовлення, оформлення, зберігання, обліку ордерів (надалі по тексту також - Положення).

Відповідно до пункту 3 Положення в Україні встановлюється єдина, обов`язкова для всіх адвокатів, типова форма ордера, яку затверджує Рада адвокатів України (зразок в Додатку 1).

Як визначено пунктом 4 Положення ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням.

Ордер, встановленої форми, є обов`язковим для прийняття усіма органами, установами, організаціями на підтвердження правомочності адвоката на вчинення дій, передбачених статтею 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (пункт 5 Положення).

Бланки ордерів, згідно затвердженої типової форми, генеруються у відповідному розділі "Особистого кабінету адвоката" на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України www.unba.org.ua слідуючи командам системи (пункт 6 Положення).

Облік згенерованих ордерів у відповідності до приписів пунктом 7 Положення здійснюється автоматично системою управління електронної бази даних Єдиного реєстру адвокатів України. Історія генерування ордерів відображається у відповідному розділі "Особистого кабінету адвоката" на офіційному веб-сайті НААУ та у адміністративній частині електронної бази даних ЄРАУ.

Адвокати, адвокатські об`єднання або адвокатські бюро ініціюють генерування ордерів відповідно від адвокатів, які здійснюють адвокатську діяльність індивідуально, керівників (уповноважених осіб) адвокатського об`єднання, адвокатського бюро через офіційний веб-сайт НААУ, в раді адвокатів регіону, або як виняток у передбачених Радою адвокатів України випадках безпосередньо у Національній асоціації адвокатів України (пункт 8 Положення).

Відповідно до пункту 11 Положення ордер, встановленої цим Положенням форми, є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта.

Згідно з пунктом 12 Положення ордер має містити, зокрема, наступні реквізити: серію, порядковий номер ордера (підпункт 12.1); двовимірний штрих-код QR-код) з посиланням на профайл адвоката в ЄРАУ (підпункт 12.13).

Підпунктом 16.10 пункту 16 Положення встановлено, що при генеруванні ордерів, відповідно до регіону їм присвоюються серії, зокрема, регіону, на який поширюється компетенція Ради адвокатів Івано-Франківської області - АТ.

За змістом пунктів 5, 6 рішення Ради адвокатів України від 12.04.2019 за №41, ордер згідно типової форма ордеру на надання правової допомоги - додаток № 1 до попереднього Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17.11.2012 за №39, зокрема, зі серією ІФ та без двовимірного штрих-кода (QR-код) - з 01.01.2022 є нечинним, за винятком випадку, коли він виданий до 01.01.2022 - діє до завершення повноважень адвоката в конкретній справі (провадженні).

В спірному випадку, на підтвердження повноважень адвоката Пікуль Т.Г. додав до позовної заяви ордер на надання правової допомоги серії ІФ № 102249 від 08.06.2022, виданий на підставі договору про надання правової допомоги від 02.05.2022.

Суд звертає увагу на те, що ордер на надання правової допомоги серії ІФ № 102249 від 08.06.2022, не містить обов`язкових реквізитів, передбачених Положенням, а саме: відсутній двовимірний штрих-код QR-код) з посиланням на профайл адвоката в ЄРАУ, а серія ордера -"ІФ" не відповідає встановленій підпунктом 16.10 пункту 16 Положення серії "АТ", яка визначена для Івано-Франківської області з 01.01.2022.

Більше того, в ордері міститься посилання на підстави його оформлення - договір про надання правової допомоги від 02.05.2022, тобто договору, що укладений після 01.01.2022.

Вказані обставини виключають можливість посилання позивача на ордер серії ІФ №102249 від 08.06.2022 як на документ, що посвідчує повноваження адвоката Гавриленка В.Г. на надання правової допомоги Пікулю Т.Г.

Такий висновок суду відповідає висновкам Верховного Суду викладеним в ухвалах від 12.01.2022 в справі № 640/25017/19 та від 17.06.2022 в справі № 380/13109/21.

Окрім цього, пунктами 4-6 рішення Ради адвокатів України від 12.04.2019 за №41, яким затверджено Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, визначено порядок використання ордерів на надання правничої (правової) допомоги попереднього зразка.

Так, відповідно до пункту 4 рішення Ради адвокатів України від 12.04.2019 за №41 дозволено адвокатам України в строк до 01.01.2022 використовувати Типову форму ордера, виготовлену друкарським способом на замовлення ради адвокатів регіону.

За змістом пункту 5 рішення Ради адвокатів України №41 від 12.04.2019 типова форма ордеру, виготовлена друкарським способом на замовлення ради адвокатів регіону відповідно до Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затверджене рішенням Ради адвокатів України №36 від 17.12.2012, із змінами та доповненнями, діє після 01.01.2022 до закінчення повноважень адвоката у конкретній справі (провадженні).

Пунктом 6 рішення Ради адвокатів України від 12.04.2019 за №41 визнано таким, що втратило чинність Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України № 36 від 17.12.2012, із змінами та доповненнями, крім Додатка № 1 до Положення про ордер адвоката та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України №36 від 17.12.2012, та пункту 18 Положення, які діють до 01.01.2022.

Частиною 1 статті 57 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що рішення з`їзду адвокатів України та Ради адвокатів України є обов`язковими до виконання всіма адвокатами.

В спірному випадку, ордер на надання правової допомоги серії ІФ №102249 від 08.06.2022, виданий на підставі договору про надання правової допомоги від 02.05.2022, тобто повноваження адвоката Гавриленка В.Г. у цій справі виникли після 01.01.2022, а тому підлягає використанню Типова форма ордера на надання правничої (правової) допомоги, яка затверджена рішенням Ради адвокатів України від 12.04.2019 за №41, із зазначенням таких обов`язкових реквізитів, як двовимірний штрих-код QR-код, з посиланням на профайл адвоката в ЄРАУ, та відповідної серії ордера, визначеної пунктом 16 Положення, яка дійсна з 01.01.2022.

За вказаних обставин, зважаючи на не подання договору від 02.05.2022, наданий суду ордер на надання правової допомоги серії ІФ №102249 від 08.06.2022 не є документом, який належним чином підтверджує повноваження адвоката Гавриленка В.Г. на надання правової допомоги ОСОБА_1 , що виключає можливість вирішення судом питання про відшкодування витрат на користь позивача.

Учасниками справи не подано до суду будь яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

На підставі статті 1291 Конституції України, керуючись статтями 134, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області від 20.05.2022 за №8 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області врахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період проходження строкової військової служби у Радянській Армії з 19.12.1986 по 14.11.1988.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області врахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за списком №2, період роботи у Дочірньому підприємстві "Калійний завод" ВАТ "Оріана" з 09.08.1999 по 15.03.2002.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 з 12.03.2022.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області (ідентифікаційний код юридичної особи 13844159) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ) сплачений судовий збір в розмірі 992,40 гривень (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ), АДРЕСА_1 ;

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області (ідентифікаційний код юридичної особи 13844159), вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, Миколаївська область, 54020;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088), вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018.

Суддя Чуприна О.В.