Справа № 120/5016/22
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2022-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

27 вересня 2022 р. Справа № 120/5016/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дончика Віталія Володимировича, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Вінницького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхбуд" про стягнення адміністративно-господарських санкцій

в с т а н о в и в :

04.07.2022 року Вінницьке обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю звернулось в суд з адміністративним позовом до ТОВ "ШЛЯХБУД" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що в порушення приписів Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» відповідач у 2021 році не виконав норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю в кількості 2 робочих місць, і як наслідок повинен був сплатити суму адміністративно господарських санкцій в розмірі 0,5 середніх річних заробітних плат в розмірі 566926,52 грн..

Оскільки відповідач заборгованість зі сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 566926,52 грн. та пені на суму 33108,42 грн. в добровільному порядку не сплатив, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою від 11.07.2022 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Даною ухвалою також надано відповідачу строк на подання відзиву.

25.07.2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі, оскільки відповідно до наказу №П-1/107-К від 04.08.2017 року ОСОБА_1 прийнятий на посаду машиніста катка, відповідно до довідки МСЕК №055810 від 05.11.2015 року, йому встановлена 2 група інвалідності безстроково. Наказом №П-4/33-К від 01.10.2021 року звільнений із займаної посади; згідно з наказом №П-1/72-К від 31.03.2021 року ОСОБА_2 прийнятий на посаду тракториста, відповідно до довідки МСЕК №523660 від 29.07.2013 року, йому встановлена 3 група інвалідності безстроково. Наказом №П-4/55-К від 29.11.2021 року звільнений із займаної посади, а отже протягом 2021 року, на думку відповідача, ним виконано норматив щодо працевлаштування осіб з інвалідністю.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що відповідачем подано до Вінницького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звіт (за формою 10-ПІ) про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю за 2021 рік №03/11 від 01.03.2022 року, згідно з яким середньооблікова кількість штатних працівників становить 264 осіб, середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 9 осіб.

Кількість інвалідів, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" становить 11 осіб.

Таким чином, враховуючи те, що відповідач не виконав нормативів робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю в кількості 2 робочих місць та не сплатив адміністративно-господарські санкції в сумі 566926,5 грн., та пеню в сумі 33108,42 грн., позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" від 21.03.1991 № 875-XII (далі - Закон від 21.03.1991 № 875-XII) передбачено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Водночас, статтею 20 Закону від 21.03.1991 № 875-XII визначено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Порядок подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 № 70, визначає процедуру подання підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичними особами, що використовують найману працю, в яких за основним місцем роботи працює вісім і більше осіб (далі - роботодавці), звітів про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю відділенням Фонду соціального захисту інвалідів (далі - відділення Фонду) та інформації про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування осіб з інвалідністю - базовому центру зайнятості.

Звіт про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінсоцполітики за погодженням з Держстатом.

Відповідно до пункту 3.3 Інструкції щодо заповнення форми № 10-ПІ (річна) "Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів", затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 42 від 10.02.2007, у рядку 03 відображається кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених роботодавцем, відповідно до нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів, установленого статтею 19 Закону від 21.03.1991 № 875-XII.

Показник рядка 03 визначається для роботодавців, у яких працює від 25 осіб, шляхом множення показника рядка 01 на 4 %, а для роботодавців, у яких працює від 8 до 25 осіб, він дорівнює 1 особі.

Згідно з частиною 4 статті 20 Закону від 21.03.1991 № 875-XII адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.

Порядок сплати підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 № 70.

В силу положень частин 3 та 5 статті 19 Закону від 21.03.1991 № 875-XII, підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичною особою, яка використовує найману працю, осіб з інвалідністю, для яких це місце роботи є основним.

Таким чином, аналіз наведених вище норм свідчить про те, що створення робочого місця для працевлаштування особи з інвалідністю вважається виконанням нормативу.

Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 50 Закону України "Про зайнятість населення" від 05.07.2012 № 5067-VI (далі - Закон від 05.07.2012 № 5067-VI) роботодавці зобов`язані своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).

За відсутності вказаної інформації центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, фактично позбавлений можливості виконувати завдання та функції, покладені на нього ст. 22 Закону від 05.07.2012 № 5067-VI. Водночас, відсутність інформації про наявність вільних робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю унеможливлює працевлаштування останніх до роботодавців.

Подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" визначено відповідним Порядком, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України № 316 від 31.05.2013 (далі - Порядок № 316).

Пунктом 3 розділу І Порядку № 316 передбачено, що форма № 3-ПН заповнюється роботодавцями та подається до базового центру зайнятості незалежно від місцезнаходження роботодавця.

Актуальність зазначених у формі № 3-ПН вакансій уточнюється базовим центром зайнятості не рідше ніж двічі на місяць під час особистої зустрічі з роботодавцем, у телефонному режимі або через засоби електронного зв`язку (пункт 4 розділу І Порядку № 316).

Форма № 3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником (пункт 5 розділу І Порядку № 316).

Відтак, у разі відкриття вакансії роботодавцем не пізніше ніж через три робочих дні подається форма № 3-ПН до відповідного центру зайнятості.

Отже, якщо роботодавець подав звітність форми № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" у вказаний строк, то вважається, що він виконав обов`язок щодо звітування своєчасно та в повному обсязі. Це означає, що в такому випадку учасник господарських відносин вжив один із залежних від нього, передбачений законодавством, захід для відповідності середньооблікової чисельності працюючих осіб з інвалідністю установленим нормативам, тобто дію для недопущення господарського правопорушення.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 по справі № 806/1368/17.

Крім того суд враховує, що обов`язок підприємства щодо створення робочих місць для осіб з інвалідністю не супроводжується його обов`язком підбирати і працевлаштовувати таких осіб на створені робочі місця. Такий обов`язок покладається на органи працевлаштування, що перелічені в частині 1 статті 18 Закону від 21.03.1991 № 875-XII.

Підприємство не несе відповідальності за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю, якщо воно розробило необхідні заходи по створенню для них робочих місць, зокрема, створило робочі місця для таких осіб та своєчасно, достовірно, в повному обсязі проінформувало відповідні установи, але фактично не працевлаштувало інваліда з причин незалежних від нього: відсутність інвалідів, відмова інваліда від працевлаштування на підприємство, бездіяльність державних установ, які повинні сприяти працевлаштуванню інвалідів.

Правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 24.06.2020 по справі №440/2008/19.

Втім, судом встановлено, що Вінницький міський центр зайнятості листом №03-14/145-22 від 12.05.2022 року повідомив Вінницьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів про те, що відповідач протягом 2021 року не подавав до центру зайнятості інформацію про попит на робочу силу за формою № 3-ПН для працевлаштування інвалідів.

Доказів подання у 2021 році до центру зайнятості інформації про попит на робочу силу за формою № 3-ПН відповідачем суду не надано.

Однак, дослідивши матеріали справи суд встановив, що відповідно до списку працюючих інвалідів-штатних працівників, які мали інвалідність та були зайняті на підприємстві ТОВ "Шляхбуд" у 2021 році від 23.02.2022 року, кількість осіб з інвалідністю, які працювали на підприємстві становить - 11 чоловік, зокрема,

- ОСОБА_1 прийнятий на посаду машиніста катка, відповідно до наказу №П-1/107-К від 04.08.2017 року, згідно з довідкою МСЕК №055810 від 05.11.2015 року, йому встановлена 2 група інвалідності безстроково. Наказом №П-4/33-К від 01.10.2021 року звільнений із займаної посади;

- ОСОБА_2 прийнятий на посаду тракториста, згідно з наказом №П-1/72-К від 31.03.2021 року, відповідно до довідки МСЕК №523660 від 29.07.2013 року, йому встановлена 3 група інвалідності безстроково. Наказом №П-4/55-К від 29.11.2021 року звільнений із займаної посади.

Отже, у 2021 році відповідачем виконано норматив щодо кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, встановленого ч. 1 ст. 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні"

Однак, 01.10.2021 ОСОБА_1 , який працював на посаді машиніста котка та 29.11.2021 ОСОБА_2 , який працював на посаді тракториста, із займаних посад ТОВ "Шляхбуд" звільнились, що підтверджується наказами №П-4/33-К та П-4/55-к.

Суд звертає увагу, що фонд, центр зайнятості і роботодавець несуть субсидіарну відповідальність за працевлаштування інвалідів. Обов`язок працевлаштування інвалідів, головним чином, лежить на центрі зайнятості, який повинен бути виконаний шляхом визначення кількості вакантних посад для інвалідів на підставі поданих звітів роботодавців, проводити пошук та направлення інвалідів до роботодавців, у яких наявні вакантні посади. Фонд аналізує отримані звіти, проводить перевірки та застосовує санкції, а також інші заходи впливу передбачені законодавством до суб`єктів господарювання, які не виконують нормативів щодо створення робочих місць для інвалідів, крім того, зокрема, сприяє у працевлаштуванні осіб з інвалідністю. До обов`язків роботодавця належить створення робочих місць для інвалідів, звітування перед Фондом соціального захисту інвалідів та центром зайнятості щодо наявності вакантних робочих місць, працевлаштування інвалідів, які звертаються безпосередньо до роботодавця або направляються для працевлаштування центром зайнятості.

Разом з тим, періодичність подачі звітності за формою № 3-ПН законодавством не встановлено, а передбачено, що така звітність подається не пізніше 3 робочих днів з дати відкриття вакансії, тобто передбачено одноразове інформування про кожну вакансію. Тому, якщо роботодавець одноразово подав звітність форми № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" у строк не пізніше 3 робочих днів з дати відкриття вакансії, він виконав обов`язок щодо звітування своєчасно та в повному обсязі.

Це означає, що в такому випадку учасник господарських відносин вжив один із залежних від нього, передбачений законодавством, захід для відповідності середньооблікової чисельності працюючих інвалідів установленим нормативам, тобто дію для недопущення господарського правопорушення.

У даному випадку відповідач не вжив усіх залежних від нього заходів, не вчинив обов`язкової дії щодо подання звіту, тобто не проінформував центр зайнятості у 3-денний строк після звільнення ОСОБА_1 (01.10.2021 року) та ОСОБА_2 (29.11.2021 року) про утворення вакантних посад, створених для осіб з інвалідністю.

Отже, неналежне інформування центру зайнятості про наявність вільних робочих місць для інвалідів, а саме несвоєчасне подання звітів за формою № 3-ПН про наявність вакансій для інвалідів державній службі зайнятості, свідчить про невжиття усіх обов`язкових заходів для виконання нормативу щодо створення робочих місць для осіб з інвалідністю та є підставою для застосування адміністративно-господарських санкцій.

Судом взято до уваги те, що законодавство передбачає відповідальність у вигляді адміністративно-господарських санкцій для підприємств, які не забезпечили середньооблікову чисельність працюючих осіб з інвалідністю відповідно до встановленого нормативу.

В свою чергу, законодавство передбачає і випадки, за яких суб`єкт господарювання звільняється від відповідальності за вчинене правопорушення у сфері господарювання.

Суб`єкт господарювання звільняється від відповідальності, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності (тобто від адміністративно-господарських санкцій), якщо доведе, що він ужив усіх залежних від нього заходів для недопущення правопорушення.

Однак, неподання відповідачем звітів за формою № 3-ПН за 2021 рік свідчить про невжиття всіх залежних від суб`єкта господарювання заходів для виконання нормативу щодо створення робочих місць для осіб з інвалідністю.

Згідно з частиною 1 статті 238 Господарського кодексу України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Однак, суд вважає що відповідачем не вжито всіх залежних від суб`єкта господарювання заходів для виконання нормативу щодо створення робочих місць для осіб з інвалідністю за періоди з 01.10.2021 року (після звільнення ОСОБА_1 ) по 31.12.2021 року та з 29.11.2021 року (після звільнення ОСОБА_2 ) по 31.12.2021 року.

Поряд з цим, суд вважає нараховану адміністративно-господарську санкцію у сумі 566926, 52 грн. не співмірною виявленому порушенню, оскільки відповідачем частково виконано працевлаштування осіб з інвалідністю.

Натомість, позивачем визначено адміністративно-господарські санкції за незайняті робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю у сумі 566926, 52 грн., яка розрахована виходячи з середньорічної заробітної плати штатного працівника (283463,26 (середньорічна заробітна плата) * 2 (кількість незайнятих робочих місць особами з інвалідністю).

На думку суду, нарахування адміністративно-господарських санкцій у розмірі середньорічної заробітної плати штатного працівника, за порушення, яке мало місце лише у періоди з 01.10.2021 року по 31.12.2021 року та з 29.11.2021 року по 31.12.2021 року, не є співмірною, оскільки роботодавець у період їх працевлаштування виплачував ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заробітну плату.

За таких обставин, адміністративно-господарська санкція за 2 робочих місця щодо яких відповідачем частково виконано вимоги, має бути розрахована наступним чином.

Відповідно до звіту про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю за 2021 рік №03/11 від 01.03.2022 року за формою №10-ПІ, середньорічна заробітна плата штатного працівника підприємства за 2021 рік становить - 283463, 26 грн..

Кількість робочих днів у 2021 році становить - 250.

Отже, середньоденна заробітна плата штатного працівника становить - 1133, 85 грн. (283463, 26 грн. / 250).

Кількість робочих днів, за які відповідачем не вжито належних заходів щодо працевлаштування осіб з інвалідністю:

За період з 01.10.2021 року по 31.12.2021 року - 64 дні.

За період з 29.11.2021 року по 31.12.2021 року - 24 дні.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що адміністративно-господарська санкція за незайняті робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю становить:

64 (дні) * 1133,85 грн. (середньоденна заробітна плата штатного працівника) = 72566, 4 грн.;

24 (дні) * 1133,85 грн. (середньоденна заробітна плата штатного працівника) = 27212, 4 грн..

Отже, загальна сума адміністративно-господарської санкції становить : 99778,8 грн. (72566,4 грн. + 27212,4 грн.).

Окрім того, згідно з частиною 2 статтею 20 Закону від 21.03.1991 № 875-XII та Порядку нарахування пені та її сплати, затвердженого наказом Мінпраці України № 223 від 15.05.2007, порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Відповідно до пунктів 3.4, 3.7 Порядку нарахування пені та її сплати, затвердженого наказом Мінпраці України № 223 від 15.05.2007 року, орган контролю нараховує пеню з наступного дня граничного строку сплати адміністративно-господарських санкцій по день подання позовної заяви за невиконання нормативу щодо працевлаштування інвалідів.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку щодо стягнення заборгованості по сплаті адміністративно-господарських санкцій за незайняті робочі місця для працевлаштування інвалідів, пеня розрахована наступним чином:

Ставка НБУ - 25%;

Кількість днів у поточному році (не високосний рік) - 365 днів;

Одноденний розмір пені - 25%*120/100/365= 0,08%

Кількість днів прострочення з 16.04.2022 року по 27.06.2022 року включно - 73 дні;

Сума пені, що необхідно сплатити: 33108,42 грн. (566926,52 грн.*0,08%*73).

Оскільки, суд дійшов до висновку про неспівмірність суми адміністративно-господарської санкції виявленому правопорушенню, сума пені, яку необхідно сплатити позивачу становить : 5827,1 грн. (99778, 8 грн. *0,08%*73).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує на наступне.

Беручи до уваги відсутність витрат суб`єкта владних повноважень пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, підстав для стягнення з відповідача судових витрат немає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхбуд" на користь Вінницького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції в сумі 99778,8 грн. (дев`яносто дев`ять тисяч сімсот сімдесят вісім гривень вісімдесят копійок) та пеню в сумі 5827,1 грн. (п`ять тисяч вісімсот двадцять сім гривень десять копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Вінницьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (вул. Пирогова, 135А, м. Вінниця, 21037, );

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Шляхбуд" (вул. Центральна, 2-а, с.Лука-Мелешківська, Вінницька область, 21100, ).

Суддя Дончик Віталій Володимирович