Справа № 200/1231/22
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2022-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2022 року м. Київ № 200/1231/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом Київської обласної прокуратури

до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинської О.М.

про визнання дій протиправними та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

Київська обласна прокуратура (далі по тексту - позивач) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинської О.М., в якому просить: визнати протиправними дії Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови від 07 грудня 2021 року про накладення на Київську обласну прокуратуру штрафу; визнати протиправною та скасувати постанову Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 07 грудня 2021 року про накладення на Київську обласну прокуратуру штрафу у виконавчому провадженні № 67295661.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що оскаржувана постанова прийнята без урахування фактичних обставин, а саме відповідачем не надано належної правової оцінки об`єктивній неможливості виконання позивачем судового рішення, з примусового виконання якого відкрито виконавче провадження № 67295661. При цьому позивач вказує, що він звертався із заявами про роз`яснення судового рішення та про зупинення виконання такого судового рішення. З огляду на викладене позивач наголошує, що оскаржувана постанова від 07 грудня 2021 року про накладення штрафу прийнята за відсутності законодавчо визначених підстав.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24 січня 2022 року адміністративну справу № 200/1231/22 передано на розгляд Окружного адміністративного суду міста Києва.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №200/1231/22 передано на розгляду головуючій судді Кузьменко А.І.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 травня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог у відзиві на позов представник відповідача вказує, що оскаржувану постанову про накладення штрафу від 07 грудня 2021 року прийнято, оскільки позивачем не виконано судове рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 28 жовтня 2021 року відкрито виконавче провадження №67295661 з примусового виконання виконавчого листа №200/10243/20-а, виданого 26 серпня 2021 року Донецьким окружним адміністративним судом, про зобов`язання Київську обласну прокуратуру призначити ОСОБА_1 з 11 вересня 2020 року в Київську обласну прокуратуру на посаду, рівнозначну посаді, яку обіймала згідно наказу Прокуратури Київської області від 20 серпня 2018 року №272-к, з виплатою заробітної плати згідно вимог статті 81 Закону України «Про прокуратуру».

Також, 28 жовтня 2021 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийнято постанови від 28 жовтня 2021 року про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору.

В подальшому, постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 07 грудня 2021 року за невиконання без поважних причин боржником рішення накладено на Київську обласну прокуратуру штраф у розмірі 5100,0 грн.

Незгода позивача із вказаною вище постановою зумовило звернення до суду з даним позовом.

Преамбулою Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ (далі по тексту - Закон № 1404-VІІІ) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VІІІ визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною 3 статті 18 Закону №1404-VІІІ, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Статтею 65 Закону №1404-VІІІ визначено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону.

Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до частин 1, 2 статті 63 Закону №1404-VІІІ за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Статтею 75 Закону №1404-VІІІ визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, постанова про накладення штрафу виноситься державним виконавцем стосовно боржника у разі невиконання без поважних причин останнім рішення суду.

Судом встановлено, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року у справі №200/10243/20-а відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Київської обласної прокуратури про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за період вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду віл 10 серпня 2021 року у названій справі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року у справі №200/10243/20-а задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Київської обласної прокуратури щодо непризначення ОСОБА_1 в Київську обласну прокуратуру на рівнозначну тій посаді, яку вона займала до тимчасового визначення її робочого місця; зобов`язано Київську обласну прокуратуру призначити ОСОБА_1 з 11 вересня 2020 року в Київську обласну прокуратуру на посаду, рівнозначну посаді, яку обіймала згідно наказу Прокуратури Київської області від 20 серпня 2018року №272-к, з виплатою заробітної плати згідно вимог статті 81 Закону України «Про прокуратуру»; визнано протиправним та скасовано наказ Київської обласної прокуратури від 28 вересня 2020 року №680к; стягнуто з Київської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 20000 грн.; у задоволенні решти позовних відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 31 травня 2022 року у справі №200/10243/20-а задоволено касаційну скаргу Київської обласної прокуратури та скасовано постанову Першого апеляційного адміністративного суду віл 10 серпня 2021 року, а рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року залишено без змін.

Суд вважає обґрунтованими доводи відповідача, що станом на час прийняття оскаржуваної постанови Київською обласною прокуратурою наказ про призначити ОСОБА_1 з 11 вересня 2020 року в Київську обласну прокуратуру на посаду, рівнозначну посаді, яку обіймала згідно наказу Прокуратури Київської області від 20 серпня 2018 року №272-к не видано, тобто судове рішення не виконано.

Проте, оскільки постановою Верховного Суду від 31 травня 2022 року у справі №200/10243/20-а задоволено касаційну скаргу Київської обласної прокуратури та скасовано постанову Першого апеляційного адміністративного суду віл 10 серпня 2021 року, а рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року залишено без змін, суд дійшов висновку про відсутність у позивача обов`язку призначити ОСОБА_1 з 11 вересня 2020 року в Київську обласну прокуратуру на посаду, рівнозначну посаді, яку обіймала згідно наказу Прокуратури Київської області від 20 серпня 2018 року №272-к, а відтак відпали підстави для накладення на позивача штрафу за невиконання судового рішення.

Підсумовуючи викладене, суд зауважує, що оскаржувана постанова станом на час її прийняття відповідає приписам Закону №1404-VІІІ, проте оскільки станом на час вирішення даної справи скасовано судове рішення, на виконання якого відкрито виконавче провадження №67295661, суд вважає наявними підстави для скасування постанови про накладення штрафу від 07 грудня 2021 року ВП №67295661.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, позивачем доведено наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про наявність правих підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Київської обласної прокуратури задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 07 грудня 2021 року про накладення на Київську обласну прокуратуру штрафу у виконавчому провадженні № 67295661.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Київської обласної прокуратури (01601, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 27/2, ) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, місто Київ, вулиця Городецького, будинок 13, ) судовий збір в сумі 1240 (одна тисяча двісті сорок) грн 50 коп.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко