Справа № 300/3045/22
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2022-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" вересня 2022 р. справа № 300/3045/22
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Могили А.Б., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Окуневич Михайло Валентинович до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про скасування рішення про відмову в призначенні пенсії за віком, зобов`язання зарахувати до стажу роботи певний період роботи та призначити пенсію,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Окуневич Михайло Валентинович, звернулася в суд із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про скасування рішення про відмову в призначенні пенсії за віком, зобов`язання зарахувати до страхового стажу певний період роботи та призначити пенсію.
Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, відповідно до якого проти позову заперечив. У відзиві зазначив, що позивачу не зараховано до страхового стажу період роботи з 14.08.1995 по 31.12.2003 на посаді директора приватної фірми «Медтовари». Вказав, що у трудовій книжці позивача у записі №15 різниця між датою призначення та датою наказу про призначення складає більше 1 місяця. Крім цього, звернув увагу суду, що довідка про заробітну плату №01/13, наказ №1 від 06.08.1995 не були подані до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області. Тому, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком.
Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області скористався правом на подання відзиву на позовну заяву відповідно до якого проти позову заперечив. Вказав, що відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років. Зазначив, що позивачу не зараховано до страхового стажу період роботи з 14.08.1995 по 31.12.2003 на посаді директора приватної фірми «Медтовари», оскільки різниця між датою призначення та датою наказу про призначення складає більше 1 місяця. Як наслідок, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Просив суд в задоволенні позову відмовити.
Представником позивача 20.09.2022 подано копії документів щодо зміни паспортних даних позивача (а.с.49-52).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.08.2022 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).
Відповідно до ч.3 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, розгляд яких проводився за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), заявами по суті справи є позов та відзив.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази, зазначає наступне.
Як вбачається з довідки відділу реєстрації актів цивільного стану Рогатинського районного управління юстиції Івано-Франківської області від 11.01.2008 за №2/04-3-38, згідно запису акту №53, 26.10.1991 зареєстровано одруження громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Після реєстрації шлюбу позивачу присвоєно прізвище ОСОБА_4 . 29.04.1993 згідно запису акту №34 зареєстровано розірвання зазначеного шлюбу. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , прізвище позивача після розірвання шлюбу - ОСОБА_5 (а.с.50-51).
Згідно довідки відділу реєстрації актів цивільного стану Рогатинського районного управління юстиції Івано-Франківської області від 05.11.2003 за №3-44/192 громадянка ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Галич Галицького району Івано-Франківської області, перемінила прізвище, ім`я, по-батькові на ОСОБА_1 , про що 05.11.2003 зроблено запис акта за №59 (а.с.52).
Судом встановлено, що ОСОБА_1 03.06.2022 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою щодо призначення їй пенсії за віком.
Дана обставина згідно частини 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України доказуванню не підлягає, як така, що визнається учасниками справи і у суду немає сумніву щодо достовірності цієї обставини та добровільності її визнання.
Органом призначення пенсії за принципом екстериторіальності визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що склалися в даній адміністративній справі, суд зазначає наступне.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991 та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (в редакціях чинних на момент виникнення спірних правовідносин).
Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Згідно ч. 1 ст. 8 вказаного Закону право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Частиною 1 статті 24 Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").
При цьому, згідно з частиною 4 статті 24 цього Закону періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 26 Закону №1058-ІV, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.
Згідно ст. 62 Закону №1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання зазначеної норми Закону, постановою Кабінету міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки чи відповідних записів в ній.
У пунктах 1 та 2 Порядку зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Разом з тим, у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (пункт 2 Порядку №637).
Також відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок.
З системного аналізу наведених норм слідує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості, зазначені неповні чи неточні відомості про роботу працівника у певний період, то для підтвердження трудового стажу приймаються інші документи, на підставі яких можна дійти висновку, де і протягом якого періоду працював працівник. Ці документи можуть бути видані роботодавцем (його правонаступником), архівними установами, до яких передано документи з особового складу для зберігання. Якщо є можливість підтвердити трудовий стаж даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, то використовуються ці відомості.
Як встановлено судом, в оскарженому рішенні Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області не зараховано до страхового стажу позивача період її роботи з 15.08.1995 по 31.12.2003, оскільки різниця між датою призначення та датою наказу про призначення складає більше 1 місяця. Таким чином, підставою незарахування зазначеного періоду роботи до страхового стажу стала допущена помилка при заповненні трудової книжки позивача.
Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 10.09.1984, позивач з 14.08.1995 на підставі наказу №1 від 06.03.1995 прийнята директором приватної фірми «Медтовари»; 31.12.2003 згідно наказу №21 від 31.12.2003 звільнена з посади директора приватної фірми «Медтовари» у зв`язку із закриттям фірми (а.с.7-10).
Суд зазначає, що у записі №15 про прийняття позивача директором приватної фірми «Медтовари» різниця між датою призначення (14.08.1995) та датою наказу про призначення (06.03.1995) дійсно складає більше 1 місяця. Одночасно суд приймає до уваги те, що записи №15 і №16 засвідчені відтиском печатки приватної фірми «Медтовари» та підписом позивача, як директора фірми за прізвищем ОСОБА_4 .
З огляду на наведене, доводи представника позивача про те, що ОСОБА_1 не несе відповідальність за заповнення трудової книжки, оскільки записи вносяться відповідальним працівником підприємства, не приймається судом до уваги, адже записи про прийняття та звільнення з приватної фірми «Медтовари» вносилися особисто позивачем.
Пунктом 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року №110, встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
В пункті 2.2 Інструкції №58 передбачено, що заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу; до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України.
Згідно п.2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і
повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Одночасно, пунктами 2.6, 2.8-2.10 Інструкції передбачено, що у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м. Києва, держархівом м. Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму. Виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та ін. мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. Показання свідків не можуть бути підставою для виправлення занесених раніше записів. У розділі "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження", "Відомості про заохочення" трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається. У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: "Запис за № таким-то недійсний. Прийнятий за такою-то професією (посадою)" і у графі 4 повторюються дата і номер наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки. У такому ж порядку визнається недійсним запис про звільнення і переведення на іншу постійну роботу.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що спірний період роботи правомірно не зараховано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області до загального трудового стажу позивача, у зв`язку з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58.
Суд зазначає, що на підтвердження спірного періоду роботи представником позивача подано до суду:
- довідку приватної фірми «Медтовари» від 15.07.2022 за №01/13 про заробітну плату для обчислення пенсії, згідно якої заробітна плата, яка враховується при обчисленні пенсії ОСОБА_1 склала 2720 грн. (а.с.13);
- копію наказу №1 від 06.08.1995 по приватній фірмі «Медтовари» з вихідним штампом від 15.07.2022 за №01/15. Згідно даного наказу ОСОБА_6 прийнято директором приватної фірми «Медтовари» з 14.08.1995 (а.с.14).
Як встановлено судом та не заперечується сторонами, вказані документи Головному управлінню Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області не подавалися.
Суд звертає увагу позивача на те, що уповноваженим органом для призначення пенсії є відповідні органи Пенсійного фонду, до компетенції яких і входить розгляд документів, в тому числі і нових. Суд не може реалізувати компетенцію суб`єктів владних повноважень, тобто досліджувати нові документи, яким не надана була оцінка при прийнятті оскаржуваного рішення, та встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права та встановлювати наявний стаж на призначення пенсії. Завданням адміністративного судочинства є виключно перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.
Одночасно суд приймає до уваги те, що у записі №15 трудової книжки ОСОБА_1 , наказ №1 про прийняття позивача директором приватної фірми «Медтовари» датований 06.03.1995, а сам наказ №1, копія якого наявна в матеріалах справи, виданий 06.08.1995.
На переконання суду вказана обставина викликає обґрунтований сумнів щодо правильності внесення відомостей про прийняття з 14.08.1995 ОСОБА_1 на посаду директора приватної фірми «Медтовари».
Окрім цього, суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 2.6 Інструкції №58, у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис.
Суд зазначає, що позивачем не подано жодного доказу про вжиття відповідних заходів з метою виправлення невідповідності дати наказу №1 від 06.03.1995 у записі №15 трудової книжки ОСОБА_1 та в самому наказі №1 від 06.08.1995.
Інших документів на спростування невідповідності запису в трудовій книжці та в наказі про прийняття позивача на посаду в приватну фірму «Медтовари» позивачем суду не пред`явлено.
Враховуючи встановлені обставини справи в сукупності, а також правове регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що відповідачами доведено правомірність прийняття оскаржуваного рішення, натомість позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено свої доводи проти наданих пенсійними органами доказів та доводів.
Суд вважає, що відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України, з урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення та неупереджено.
Підсумовуючи наведене вище суд вважає, що позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Окуневич Михайло Валентинович до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про скасування рішення про відмову в призначенні пенсії за віком, зобов`язання зарахувати до стажу роботи певний період роботи та призначити пенсію до задоволення не підлягає.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні позову ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Окуневич Михайло Валентинович до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про скасування рішення про відмову в призначенні пенсії за віком, зобов`язання зарахувати до стажу роботи певний період роботи та призначити пенсію, відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /підпис/ Могила А.Б.