Справа № 160/25395/21
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2022-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Магдалинівської селищної ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Магдалинівської селищної ради, в якому просить:
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на протиправність оскаржуваного рішення, зазначає, що рішення не містить посилання на конкретну норму, яка передбачає підставу для відмови, суперечить принципам справедливої процедури і належному урядуванню.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1, 2 ст. 257, ч.1 ст.260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
Згідно з ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
У відзиві на позовну заяву, відхиляючи позовні вимоги Магдалинівська селищна рада зазначає, що під час розгляду клопотання позивача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства було встановлено порушення ст.ст. 79,79-1, 116,118,121,122,186, п. 24 Перехідних положень Земельного кодексу України, ст. 50 Закону України «Про землеустрій», ст. 13 Закону України «Про фермерське господарство», а саме:
-в проекті наявна довідка про середній розмір паю по КДСП «Світанок», тоді як на території Почино-Софіївської сільської ради на період паювання земель колективної власності знаходилося два сільськогосподарських підприємства, а саме: КДСП «Зоря» та КДСП «Світанок». На момент розроблення проекту землеустрою на території Магдалинівської селищної ради нараховується 16 колишніх КДСП. Актуальний розрахунок середнього розміру паю - відсутній;
-копії проекту землеустрою не містять змісту, складені в хаотичному порядку, не пронумеровані, не прошиті та належним чином не завірені (лист-повідомлення про проведення засідання комісії та необхідність подання оригіналу проекту землеустрою направлено представнику СФГ «Гавриленко» на ел. адресу: vdusik80@ gmail/com;
-пояснювальна записка містить недостовірні відомості;
-заява гр. ОСОБА_1 про передачу земельної частки паю з поміткою «На доопрацювання» не завірена належним чином;
-відсутні документи, які вказані у переліку до заяви від 17.03.2010 року, а саме: трудова книжка та довідка з підприємства, що права на земельну частку (пай) не набував; копія державного акту на право постійного користування (який видано на голову фермерського господарства); погодження землекористувача про передачу у приватну власність земельної частки (паю) у разі передачі членам фермерського господарства, Статут СФГ.
Відповідач звертає увагу на те, що позивачем надано до суду нову редакцію Статуту від 28.07.2021, тоді як в технічній документації він відсутній.
Щодо зобов`язання Магдалинівську селищну раду затвердити проект землеустрою і передати у приватну власність земельну ділянку, відповідач наголошує, що суд не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) відповідача поза межами перевірки за критеріями відповідності прийняття ним рішень (вчинення дій), підміняти його і перебирати на себе повноваження, надані Конституцією України і Законом України «Про статус депутатів місцевих рад» депутатам місцевих рад.
В період з 14.02.2022 по 25.03.2022 суддя перебувала у відпустці.
Розгляд справи здійснюється після виходу судді з відпустки.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Селянське (фермерське) господарство «ГАВРИЛЕНКО» зареєстровано 14.08.1992, що підтверджується копією Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи Серії А00 №622142.
З п. 1.4. Статуту ОСОБА_3 », затвердженого рішенням засновника №2 від 28.07.2021 вбачається, що ОСОБА_1 є членом господарства.
30.12.2010 року за розпорядженням голови Магдалинівської державної адміністрації №487-р-10 позивачу, як члену СФГ «ГАВРИЛЕНКО» надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства у власність за рахунок земель СФГ «ГАВРИЛЕНКО» загальною площею 51,6 га.
Відповідно додатку до розпорядження затверджено список громадян, яким надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок на землях СФГ «ГАВРИЛЕНКО» в розмірі земельної частки (паю) по Почино-Софіївській сільській раді, зокрема, ОСОБА_1 - 6,45 ум.кад.га.
Представник позивача 06.10.2021, враховуючи винесення на 12.10.2021 на сесійний розгляд ради питання членів СФГ «ГАВРИЛЕНКО» щодо розгляду клопотань «про затвердження проекту землеустрою» та передачі земельної ділянки у власність, звернувся із заявою до Магдалинівської селищної ради та голови постійної комісії з питань агропромислового комплексу, земельних відносин, екології, охорони навколишнього природного середовища та надзвичайних ситуацій , в якій просив повідомити дату та час засідання постійної комісії з питань агропромислового комплексу, земельних відносин, екології, охорони навколишнього природного середовища та надзвичайних ситуацій Магдалинівської селищної об`єднаної територіальної громади.
Листом від 08.10.2021 №05-12-1968/0/2-21 Магдалинівською селищною радою запропоновано надати в найкоротший термін оригінали матеріалів документації із землеустрою або завірені їх копії.
Рішенням одинадцятої сесії восьмого скликання Магдалинівської селищної ради від 12.10.2021 №1995-11/ VIII «Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства» відмовлено ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства, площею 8,6000 га, розташованої за межами с. Січкарівка, Магдалинівського району, Дніпропетровської області, Дніпропетровської області, за рахунок земель (кадастровий номер :05:0223) селянського (фермерського) господарства «ГАВРИЛЕНКО», у зв"язку з невідповідністю його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою.

Представник позивача 01.11.2021 звернувся до Магдалинівської селищної ради із адвокатським запитом, в якому посилаючись на інформацію з інтернет сторінки селищної ради про проведення 12.10.2021 11 сесії, прийняття на сесії рішення за клопотанням ОСОБА_1 , яке не було опубліковано на сайті станом на день подання запиту, просив надати належним чином завірену копію рішення Магдалинівської селищної об"єднаної територіальної громади, щодо розгляду клопотання ОСОБА_1 «Про затвердження проекту землеустрою та передачі земельної ділянки у власність» від 01.09.2021 та надати належним чином завірені копії протоколів, висновків, рекомендацій інше, постійної профільної комісії з земельних питань, які були ухвалені у період з 14.09.2021 по 12.10.2021.

У відповідь Магдалинівська селищна рада повідомила, що клопотання ОСОБА_1 з копією проекту землеустрою, копією витягу з Державного земельного кадастру було зареєстровано 10.09.2021 і подано до розгляду на засіданні постійної комісії Магдалинівської селищної ради комісії з питань агропромислового комплексу, земельних відносин, екології, охорони навколишнього середовища та надзвичайних ситуацій, яке відбулося 07.10.2021.

Лист-повідомлення про проведення засідання комісії і необхідність подання проекту землеустрою був направлений представнику ОСОБА_5 на його електронну адресу.

У зв"язку з неявкою, представника усно і по телефону 07.10.2021 і 08.10.2021 було повідомлено про вимогу в найкоротший термін надати для розгляду на засідання постійної комісії та для розгляду на пленарному засіданні оригіналів матеріалів документації із землеустрою або належним чином завірені їх копії.

Повідомлено також, що 12.10.2021 на пленарному засіданні сесії Магдалинівської селищної ради було розглянуто клопотання ОСОБА_6 в тому стані, в якому воно надійшло поштою, без усунення зауважень та винесено рішення №1995-11/ VIII «Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства».

У зв`язку з ненаданням Магдалинівською селищною радою запитуваних документів, представником позивача було подано повторний адвокатський запит (вихідний №02-02/2_112021 від 23.11.2021).

Запит був направлений селищній раді 25.11.2021, що підтверджується копією поштової накладної №534 і описом вкладення у лист.

Відповіді на запит отримано не було.

Позивач, не погодившись з прийнятим рішенням відповідача звернувся з відповідним позовом до суду.

При вирішенні спору суд виходить з наступного:

Згідно ч. 2 ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

За приписами частин1-4 ст. 116 Земельного кодексу України ( в редакції від 07.10.2021 -станом на день прийняття спірного рішення) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення.

Абзацом 3 ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України встановлено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, які є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

За приписами ч.9 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Порядок погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на час розроблення позивачем проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки був наведений у ст. 186 - 1 цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 5, 6 ст. 186-1 Земельного кодексу України органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Кожен орган здійснює розгляд та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки самостійно та незалежно від погодження проекту іншими органами, зазначеними у частинах першій - третій цієї статті, у визначений законом строк (ч. 7 ст. 186-1 Кодексу).

Пунктом 8. ст. 186-1 Земельного кодексу України встановлено, що у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Зважаючи на зміст вищенаведених норм, наданий позивачем відповідачу на затвердження проект землеустрою був погоджений, а отже і розглянутий на невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Тобто, законодавством на час погодження проекту землеустрою позивача було визначено, що перевірка проекту землеустрою на відповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації здійснюється на етапі його погодження.

Вказане узгоджується і з правовими висновками Верховного Суду, який у постановах від 24.01.2020 у справі №316/979/18 і від 30.08.2018 у справі №817/586/17 вказав, що перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів здійснюється саме на етапі погодження такого проекту. Відповідач не має повноважень на здійснення перевірки документації із землеустрою на відповідність нормам чинного законодавства, оскільки такі повноваження надані лише державному кадастровому реєстратору.

Відповідачем до клопотання про затвердження проекту землеустрою було додано копію витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, яка була зареєстрована Відділом у Магдалинівському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області 17.06.2021.

Відповідно до підп. 7 п. 75 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.0.2012 р. № 1051 витяг з Державного земельного кадастру, який надається для підтвердження внесення до Державного земельного кадастру відповідних відомостей, є підставою для передачі відповідної документації на затвердження органу державної влади або органу місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню даним органом).

Статтею 12 Земельного кодексу України визначені повноваження сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин.

До повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить, зокрема: розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад (п. а); передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу (п. б).

Згідно п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради. Тобто, способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади з регулювання земельних відносин, є прийняття рішення сесією.

Частинами 1, 2 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

В данному випадку, як зазначено вище оскільки позивачем для затвердження був наданий вже погоджений у встановленому порядку проект землеустрою, відповідач як суб`єкт владних повноважень зобов"язаний прийняти рішення про його затвердження.

До того ж спірне рішення про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства не містить обгрунтованих підстав відмови. Посилаючись на невідповідності положень проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою, відповідач не наводить конкретних причин відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

Мотиви, з яких виходив відповідач відмовляючи у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки наводяться відповідачем лише у відзиві на позовну заяву.

З листа Магдалинівської селищної ради на адвокатський запит представника позивача від 01.11.2021 вбачається, що рішення про відмову у затвердженні проекту землеустрою було прийнято у зв"язку з ненаданням на його вимогу оригіналів документації із землеустрою або належним чином завірених їх копій. Доказів направлення до позивача або його представника повідомлень про необхідність направити належним чином завірені копії документації із землеустрою або посилання на інші недоліки не надано.

Таким чином, оскільки позивач отримав дозвіл на розроблення проекту землеустрою на відведення земельної ділянки, замовив проектну документацію, яка була розроблена та погоджена в установленому порядку, то у відповідача були відсутні підстави для повторної перевірки проекту землеустрою на відповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації, а відтак і для відмови у затвердженні такого проекту землеустрою.

Суд при вирішенні даного спору також враховує, що відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Дотримання принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно- правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави.

Згідно з рішенням Конституційного суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України від 09.02.1999 №1-рп/99 за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, за загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до події, факту застосовується закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце.

Крім того, Конституційний суд України в рішенні від 29.06.2010 № 17-рп/2010 зазначив, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Суд звертає увагу на те, що правовідносини з приводу отримання земельної ділянки у власність та подальшого розроблення/погодження проекту землеустрою виникли з 30.12.2010, коли позивач отримав дозвіл від відповідача на розроблення проекту землеустрою та продовжились станом на день погодження такого проекту.

Таким чином, затвердження проекту землеустрою є частиною процедури отримання позивачем земельної ділянки у власність.

Враховуючи вищевказані фактичні обставини, суд вважає, що у даному випадку до правовідносин щодо затвердження проекту землеустрою необхідно застосовувати положення Земельного кодексу України, що були чинні на момент виникнення таких правовідносин, відтак безпідставним є проведення повторної перевірки проекту землеустрою на відповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації з урахуванням принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів.

Оскільки на затвердження до Магдалинівської селищної ради позивачем подано погоджений у встановленому законом порядку, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, тому висунення відповідачем зауважень до такого проекту землеустрою не відповідає положенням ч.9 ст. 118 Земельного кодексу України.

У постанові від 28.05.2020 у справі №819/654/17 Верховний Суд зазначив, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

За загальним правилом, застосування такого способу захисту прав та інтересів позивача як зобов`язання уповноваженого органу прийняти конкретне рішення є правильним, коли уповноважений орган розглянув клопотання заявника та прийняв рішення, яким протиправно відмовив в його задоволенні.

За висновками постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №705/552/15-а "ефективний засіб правового захисту" у розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації не відповідає зазначеній нормі Конвенції.

Зважаючи на дотримання позивачем порядку розроблення документації із землеустрою з метою отримання земельної ділянки у власність, своєчасність її подання та недоведення відповідачем факту наявності визначених законом підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою, виходячи із наданих ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України повноважень, суд дійшов висновку, що належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача у даному випадку буде саме зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства.

Враховуючи, вищенаведене позовні вимоги підлягають задоволенню.

За приписами ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

11.02.2022 позивачем до суду подано клопотання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 14000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Пунктом п.3 ст.132 КАС України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката та витрати на проведення експертизи підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 134 КАС України, встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За приписами ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв"язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п"яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

В постанові Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 280/1765/19, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Позивачем надано копію договору про надання правової допомоги №121/21 від 27.09.2021, укладеного між Адвокатським об"єднанням «ЛЕГАРТ» (Виконавець) і ОСОБА_1 (Клієнт), відповідно до якого Адвокатське об"єднання надає Клієнту правову допомогу на умовах передбачених Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», здійснює захист, представництво інтересів Клієнта та надає інші види правової допомоги стосовно отримання у власність земельної ділянки з кадастровим номером :05:001:0308.

Пунктами 3.1.-3.3. договору встановлено, що розмір гонорару (винагороди) Адвокатського об"єднання складає 2000,00 грн. за 1 годину роботи. Клієнт здійснює оплату винагороди Адвокатського об"єднання у порядку визначеному Актом наданої правової допомоги. За підсумком наданої правової допомоги за цим договором сторони підписують Акт наданої правової допомоги.

04.02.2022 сторонами був підписаний акт про надані послуги, відповідно до якого Виконавець надав, а Клієнт прийняв наступну правову допомогу:

-складання та надсилання відповідачу адвокатського запиту вих №02-02_112021 від 01.11.2021, затрачений час -30 хв, гонорар -1000,00 грн.;

-складання та надсилання відповідачу адвокатського запиту вих №02-02/2,112021 від 23.11.2021, затрачений час -30 хв., гонорар -1000,00 грн.;

-складання адміністративного позову ОСОБА_1 до Магдалинівської селищної ради про визнання дій протиправними та зобов"язання вчинити певні дії; сплата судового збору за подання позову; формування пакету документів за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Магдалинівської селищної ради про визнання дій протиправними та зобов"язання вчинити певні дії; подання до Дніпропетровського окружного адміністративного суду позову, затрачений час - 5 год., гонорар-10000,00 грн.;

-складання інших необхідних процесуальних документів за адміністративним позовом, а саме клопотання про розподіл судових витрат, затрачений час - 1 год., гонорар 2000,00 грн.

Загальна сума гонорару склала 14000,00 грн.

Відповідно до копії квитанції №0.0..1 від 04.11.2021 Клієнтом сплачено гонорар за надання правової допомоги у сумі 10000,00 грн., а залишок у сумі 4000,00 грн. підлягає оплаті у строк не пізніше 30.06.2022.

Частиною 7 ст. 134 КАС України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову.

Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Водночас Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення.

Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог ч. 6 ст. 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечує проти заявлених витрат на правову допомогу, вважає, що їх розмір завищений і не відповідає реальним витратам. Адвокатом подано п"ять ідентичних позовів, на складання яких не потрібно багато часу, оскільки змінено тільки дані позивачів та номер рішення.

Суд погоджується із запереченнями відповідача та окрім того вважає безпідставним віднесення до послуг правової допомоги сплату судового збору за подання позову та подання до суду (тобто здача до канцелярії самого позову).

Враховуючи заперечення відповідача та той факт, що сплачена позивачем сума на професійну правничу допомогу є неспівмірною із складністю справи, яка розглянута в порядку письмового провадження без виклику сторін, отже не є складною та обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), суд приходить до висновку, що вартість послуг в даному випадку є необгрунтованою і завищеною, а отже, підлягає частковому стягненню у сумі 7000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за звернення до суду із даним позовом було сплачено судовий збір у сумі 908,00 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 10.12.2021.

Суд, керуючись положеннями статті 139 КАС України, враховуючи задоволення позову вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Магдалинівської селищної ради на користь позивача судовий збір у сумі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст.139, 243-246, 250, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Магдалинівської селищної ради (вул. Центральна, буд. 32, смт. Магдалинівка, Новомосковський район, Дніпропетровська область, 51100, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Магдалинівської селищної ради (, місцезнаходження: 51100, Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт. Магдалинівка, вул. Центральна, буд. 32) № 1995- 11/VIII від 12.10.2021.

Зобов`язати Магдалинівську селищну раду (вул. Центральна, буд. 32, смт. Магдалинівка, Новомосковський район, Дніпропетровська область, 51100, ) затвердити проект землеустрою та передати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у приватну власність земельну ділянку з кадастровим номером :05:001:0308, яка знаходиться на території Магдалинівської селищної ради.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Магдалинівської селищної ради (вул. Центральна, буд. 32, смт. Магдалинівка, Новомосковський район, Дніпропетровська область, 51100, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 908 (дев"ятсот вісім) грн. 00 коп. і витрати на правничу допомогу у сумі 7000 (сім тисяч) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона