Справа № 182/5938/21
Суддя: Кобеляцька-Шаховал І. О.
Дата ухвалення: 2022-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 182/5938/21
Провадження № 2-а/0182/11/2022
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20.09.2022 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського ВРПП Нікопольського РУП в Дніпропетровській області старшого сержанта поліції Губи Вадима Юрійовича про визнання постанови по справі про адміністративне правопорушення протиправною, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до відповідача з позовом про визнання постанови по справі про адміністративне правопорушення протиправною.

В обґрунтування позову посилався на те, що 30 серпня 2021 року поліцейським ВРПП Нікопольського РУП старшим сержантом поліції Губою Вадимом Юрійовичем у відношенні нього було винесено постанову БАБ № 106889 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн., за скоєння правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КпАП України. Вважає, що зазначена постанова є протиправною та підлягає скасуванню з наступних підстав. 30.08.2021 року він рухався на автомобілі Москвич АЗЛК, номерний знак НОМЕР_1 , по вул.Г.Чорнобиля у напрямку вул.Херсонська. Його наздогнав поліцейський автомобіль. На вимогу поліцейських, після ввімкнення проблискових маячків, він зупинився на узбіччі. До автомобіля підійшов поліцейський (як потім з`ясувалося, - ст.сержант поліції ОСОБА_2 ), який повідомив, що в його транспортному засобі не достатньо освітлений номерний знак, на що він відповів, що перед початком руху усе працювало, і що номерний знак освітлений достатньо, оскільки сам в цьому пересвідчився. Поліцейський, не пред`явивши службового посвідчення, почав вимагати від нього посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, на що він відповів, що особі, при виконанні службових обов`язків, правильно було б представитися, пред`явити своє службове посвідчення, обґрунтувати законність своїх вимог. Але відповідач, не пред`явивши посвідчення, почав від нього вимагати ще й страховий поліс. Після короткої суперечки з поліцейським, він пред`явив йому посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та страховий поліс. Після ознайомлення з усіма пред`явленими ним документами, ст.сержант заявив, що виніс постанову про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу за порушення Правил дорожнього руху, на що він заперечив і вимагав скласти протокол та надати належні докази правопорушення, оскільки, вийшовши з автомобіля, сфотографував свій номер з відстані 20 метрів і пред`явив дане фото старшому сержанту у якості доказу достатнього освітлення номера (фото номера додано ним до матеріалів справи). Не зважаючи на все вищевказане, відповідач почав вимагати, щоб він підписав винесену ним постанову. Він відповів, що з постановою не згоден, що ОСОБА_2 незаконно відмовляє йому в задоволенні клопотання про всебічний розгляд справи, про вивчення фото, наданого йому у якості доказу того, що не було ані законної причини, ані доказів для винесення постанови, і не було складено протокол, як того вимагає чинне законодавство України у таких випадках. У постанові відповідач в графі б «Суть адміністративного правопорушення» зазначив, що він: «...керував автомобілем, у якого в темну пору доби не освітлювався задній номерний знак, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.6 ст.121 КУпАП», що не відповідає дійсним вимогам ч.6 ст.121 КУпАП, яка зазначає: «Керування водієм транспортним засобом..., з номерним знаком..., що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів, перевернутим чи неосвітленим». Так як на фото, доданому ним до матеріалів справи, видно, що номер достатньо освітлений для визначення символів номерного знаку з відстані 20 метрів. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення, особа оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі, зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення. Також, в графі 9 постанови, серії БАБ № 106889 від 30.08.2021 року, немає його підпису про ознайомлення та отримання ним копії постанови, оскільки відповідач не надав йому постанову для ознайомлення, а копію постанови він отримав у Нікопольському РУП на наступний день, про що свідчить його підпис про отримання копії постанови 31.08.2021 року. Вважає, що відповідачем постанову винесено без урахувань вимог ст.ст.34, 35, 256, 278, 280 КУпАП, грубо порушено процесуальний порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки, відповідно до ст.279 КУпАП, йому не було роз`яснено права і обов`язки, передбачені ч.1 ст.268 КУпАП ст.ст.55, 56, 59, 63 Конституції України, не оголошено протокол про адміністративне правопорушення, не досліджено доказів і не надано можливості заявити жодних клопотань. Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до ч.2 цієї ж статті, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи вчинені вони на підставі в межах і у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, безсторонньо, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року за № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи встановлених останнім доводів. Статтею 9 КУпАП визначено поняття адміністративного правопорушення, а саме: адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Доказами в адміністративному судочинстві є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ст.ст.72 -77 КАС України). Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Розгляд справи на місці, без підготовки та надання йому часу для звернення за правовою допомогою, подання документів, які характеризують особу, інших доказів по справі, - не тільки порушує його права, передбачені ст.268 КпАП, але й призводить до того, що, при винесенні постанови, не враховано особу, матеріальний стан та інші обставини, які слід враховувати при призначенні адміністративного стягнення, відповідно до ст.33 КпАП. За таких умов його права при такому розгляді справи грубо порушено. Тому просить суд постанову поліцейського ВРПП Нікопольського РУП старшого сержанта поліції Губи Вадима Юрійовича по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.6.ст.121 КпАП України, серії БАБ № 106889, про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн., винесену 30.08.2021 року у відношенні нього, визнати протиправною і скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити.

В судове засідання, позивач не прибув. 08.08.2022 року надав заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі і просив суд їх задовольнити, повідомивши його про винесене рішення (а.с.25). Раніше в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі і також просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не прибув, про розгляд справи неодноразово повідомлявся належним чином, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надавав. Раніше в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі і суду пояснював наступне. В кінці серпня 2021 року, близько 22.00 год., в темну пору доби, по вул.Г.Чорнобиля рухався автомобіль, у якого не освітлювався номерний знак. Вони з іншим патрульним ОСОБА_3 зупинили його в районі СШ № 13, де було світло. З машини вийшов позивач по справі, якому вони продемонстрували, відкривши багажник, що лампи підсвітки не працювали. Позивач по справі відмовився отримувати постанову, тому постанову про адмінправопорушення йому було відправлено поштою. Тому просить суд в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП, особа, якапритягається до адміністративної відповідальності, має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази,заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом маєправо на надання правової допомоги особисто чи за дорученнямюридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача.

Згідно з ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справіпро адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основіяких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлюєнаявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винністьданої особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення дляправильного вирішення справи.

Належнимидоказами можуть бути також пояснення особи, яка притягується доадміністративної відповідальності, свідків, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки відеозапису, які використовуються принагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуютьсязабезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до ч.2 статті 77 КАС України, в адміністративнихсправах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владнихповноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, діїчи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує протиадміністративного позову.

Згідно з ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", українські суди при вирішенні справ

застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України", суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте, таке доведення може випливати зі співіснувавання достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі "Алене деРібермон проти Франції" Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 11 жовтня 2016 року по справі № 2816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень.

Відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 року по справі «Руїз Торіха проти Іспанії», згідно з установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень,адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, умежах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законамиУкраїни; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваженнянадано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що маютьзначення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особицілям, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь в процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як встановлено в судовому засіданні, 30.08.2021 року відносно позивача ОСОБА_1 поліцейським ВРПП Нікопольського РУП в Дніпропетровській області старшим сержантом поліції Губою Вадимом Юрійовичем складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ № 106889, в якій вказано, що ОСОБА_1 , 30.08.2022 року, о22 год.30 хв., в м.Нікополі по вул..Г.Чорнобиля, керував автомобілем Москвіч, д.н. НОМЕР_1 , з номерним знаком, який був не освітлен6ий ( у темну пору доби), чим порушив п.2.9.в. ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.6 ст.121, в зв`язку з чим інспектором було винесено постанову про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 850 гривень (а.с.6).

Однак, жодними доказами вина позивача відповідачем по справі не доведена, докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення до постанови не надані. В графі «до постанови додаються» відповідачем по справі нічого не зазначено на підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Натомість, позивачем в даній графі постанови зазначено, що номер освітлюється добре, видно габаритами задніх фонарів , а поліцейський до нього ставиться упереджено в зв`язку з тим, що він не згоден з винесенням постанови (а.с.6).

Крім того, на доказ своєї правоти до матеріалів справи позивачем надано 2 фото, на яких явно видно, що номерний знак автомобіля позивача освітлюється досить добре і відстань від автомобіля позивача до автомобіля поліцейських доволі значна (а.с.7-8).

Згідно з п.10 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за № 1408/27853, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

ідповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 „Про практику застосування «судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів.

За таких обставин суд не вбачає в діях позивача ознак правопорушення, за яке 30.08.2021 року, о 22 год. 40 хв. на нього було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ № 106889, поліцейським ВРПП Нікопольського РУП в Дніпропетровській області старшим сержантом поліції Губою Вадимом Юрійовичем, і вважає за необхідне вищевказану постанову скасувати.

Керуючись ст.6-15, 72-77, 79-80, 241-246, 295, п.10,15.5 Перехідних положень КАСУ, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати Постанову серії БАБ № 106889 від 30.08..2021 року по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення за ч.6 ст.121 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. 00 коп. на ОСОБА_1 .

Провадження по справі закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал