Справа № 480/1959/22
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2022-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 вересня 2022 року Справа № 480/1959/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Глазька С.М.,
за участю секретаря судового засідання - Щербаченко В.В.,
представника позивача - Дубровної А.В.,
представника відповідача - Фадєєва В.Ю.,
представника третьої особи - Титаренко В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в приміщенні суду м. Суми адміністративну справу № 480/1959/22 за позовом ОСОБА_1 до Сумської міської ради, третя особа - Департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради про визнання частково протиправними, незаконними та скасування рішень,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Сумської міської ради, в якій, з урахуванням уточнення позовних вимог, просить визнати частково протиправними, незаконними та скасувати:
- рішення Сумської міської ради від 19.12.2012 № 1943-МР «Про затвердження містобудівної документації «Проект внесення змін до генерального плану міста Сум» та внесення змін до генерального плану міста Суми, затвердженого рішенням Сумської міської ради від 16.10.2002 № 139-МР»;
Позивач зауважує, що відповідачем при віднесенні спірної земельної ділянки частково в зону садибної житлової забудови Ж-1 та частково в межі зони транспортної інфраструктури ТР-2: зона магістральних вулиць, доріг, майданів (у «червоних лініях») не було враховано, що на цій частині земельної ділянки розташовані об`єкти нерухомості, а також те, що на момент прийняття оскаржуваних рішень земельна ділянка вже була сформована та зареєстрована з цільовим призначення - 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
У зв`язку із прийняттям оскаржуваних рішень Сумською міською радою у частині, яка стосується спірної земельної ділянки, порушуються права на належні позивачу об`єкти нерухомості та приватизації земельної ділянки.
Ухвалою суду від 23.05.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Ухвалою суду від 04.07.2022 суд перейшов до розгляду справи № 480/1959/22 за правилами загального позовного провадження, судове засідання призначено на 20.07.2022.
Також даною ухвалою суд, відповідно до ч. 4 ст. 264 Кодексу адміністративного судочинства України, зобов`язав Сумську міську раду опублікувати оголошення про відкриття провадження в адміністративній справі № 480/1959/22 щодо оскарження нормативно-правового акта у виданні, в якому цей акт був або мав бути офіційно оприлюднений.
Представник відповідача подав до суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав, зазначив, що механізм розроблення або внесення змін до містобудівної документації з планування території на державному рівні в частині схем планування окремих частин території України та містобудівної документації з планування території на регіональному і місцевому рівнях, врегульовано Порядком розроблення містобудівної документації, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 16.11.2011 № 290 (далі - Порядок № 290).
Звертає увагу на те, що Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядком № 290 не передбачено обов`язку щодо врахування цільового призначення земельних ділянок при розробленні та затвердженні плану зонування. Крім того, згідно пункту 4.9 розділу IV Порядку № 290 замовник розроблення містобудівної документації з планування території на місцевому рівні забезпечує проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів у проекті містобудівної документації на місцевому рівні в порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.2011 № 555 "Про затвердження Порядку проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні". Тобто, вказаною нормою регламентовано обов`язковий елемент процедури розробки та затвердження плану зонування - громадські слухання, які слугують механізмом врахування громадських інтересів у містобудівній документації, якщо відповідна особа вважає, що така містобудівна документації порушує її права та інтереси. Громадські слухання щодо плану зонування території міста Суми проводились у лютому 2013 року. Згідно з відомостями протоколу № 1 від 12.02.2013 та протоколу № 2 від 13.02.2013 засідання погоджувальної комісії пропозиції щодо зміни функціонального призначення території, де знаходиться земельна ділянка позивача, не надходили. Отже, громадські інтереси в даному випадку було враховано, а план зонування території міста Суми є таким, що пройшов громадські слухання.
Крім того, відповідач звертає увагу на те, що позивач набула право на житловий будинок, що знаходиться на спірній земельній ділянці тільки у 2019 році, у той час коли оскаржувані рішення були прийнятті у 2012 та 2013 році, а тому вони не могли порушувати її права.
10.08.2022 у ході проведення судового засідання, ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання, судом було залучено у якості третьої особи - Департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради.
Від третьої особи до суду надійшли письмові пояснення, в яких Департамент ресурсних платежів Сумської міської ради не погоджується із позовними вимогами та зазначає, що позивачем не надано доказів порушення оскаржуваними рішеннями прав позивача та її законних інтересів.
Ухвалою суду від 31.08.2022 закрито підготовче провадження по даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила суд позов задовольнити.
Представники відповідача та третьої особи у судовому засіданні проти позову заперечували, просили суд відмовити у його задоволенні.
Заслухавши представників сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 08.11.2019 ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу житлового будинку придбала у ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Ровенською А.О., зареєстрованого у реєстрі для вчинення нотаріальних дій за № 3430 (а.с. 10-12).
Право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 34069150 (а.с. 13).
Згідно з рішенням Сумської міської ради від 31.10.2012 №1832-МР «Про передачу у власність, оренду земельних ділянок громадянам», земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 (площа згідно даних КП «Сумське міське БТІ» - 0,0609, а згідно з обміром 0,0611), була надана в оренду ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (особи у яких позивач придбала будинок).
10.12.2019 ОСОБА_1 звернулась до Сумської міської ради із заявою, в якій просила затвердити вищевказану технічну документацію із землеустрою.
Рішенням Сумської міської ради від 26.02.2020 № 6549-МР відмовлено ОСОБА_1 у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка) та наданні у власність земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0611 га, кадастровий номер: :19:031:0081, яка знаходиться у неї користуванні, у зв`язку з невідповідністю місця розташування земельної ділянки містобудівній документації, а саме: Генеральному плану м. Суми (зі змінами), затвердженому рішенням Сумської міської ради від 19.12.2012 № 1943-МР та Плану зонування території міста Суми, затвердженому рішенням Сумської міської ради від 06.03.2013 № 2180-МР, зокрема, потраплянням земельної ділянки частково в зону садибної житлової забудови Ж-1 та частково в межі зони транспортної інфраструктури ТР-2: зона магістральних вулиць, доріг, майданів (у «червоних лініях»), тобто відносяться до земель комунальної власності (землі загального користування, які не можуть бути передані у приватну власність).

Вказане рішення Сумської міської ради від 26.02.2020 № 6549-МР позивач оскаржила до Сумського окружного адміністративного суду, окрім іншого, у вказаній позовній заяві позивач просила суд зобов`язати Сумську міську раду затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка) та передати у власність ОСОБА_1 земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0611 га, кадастровий номер: :19:031:0081, яка знаходиться у неї користуванні.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 27.08.2020, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.11.2020, у задоволенні позову відмовлено.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11.02.2022 у справі №480/3207/20, касаційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково. Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2020 року скасовано, а провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Сумської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії закрито.

У мотивувальні частині зазначеної постанови Верховного Суду зазначено, що спір у справі не є публічно правовим і з урахуванням суб`єктного складу сторін має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, зазначає, що відповідач приймаючи вищевказане рішення Сумської міської ради від 26.02.2020 № 6549-МР, яким позивачу відмовлено в затвердженні технічної документації із землеустрою, вказану відмовив обґрунтував тим, що визначена позивачем земельна ділянка потрапляє частково в зону садибної житлової забудови Ж-1 та частково в межі зони транспортної інфраструктури ТР-2: зона магістральних вулиць, доріг, майданів (у «червоних лініях»), тобто відносяться до земель комунальної власності (землі загального користування, які не можуть бути передані у приватну власність), що визначено у Генеральному плані м. Суми (зі змінами), затвердженому рішенням Сумської міської ради від 19.12.2012 № 1943-МР та Плані зонування території міста Суми, затвердженому рішенням Сумської міської ради від 06.03.2013 № 2180-МР.

Відповідно до листа Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради від 28.01.2022 №102/08.01-20, надісланого адвокату позивача, площа частини спірної земельної ділянки, що потрапляє в межі проектних червоних ліній вул. Засумська, орієнтовно становить 0,0062 га (а.с.49).

Саме вказані обставини і змусили позивача звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав, оскільки, як вважає позивач, вона придбала будинок вже на сформованій земельній ділянці з цільовим призначенням - 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Окрім того, вказує, що формування вказаної земельної ділянки відбулося до прийняття оскаржуваних рішень.

Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно статей 12, 39, ч.1 ст. 116, 123 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема розпорядження землями територіальних громад; організація землеустрою. Використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм. Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Надання земельних комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр», право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою. Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування.

Аналізуючи вище приведене земельне законодавство, суд зазначає, що надання земель комунальної власності у власність чи користування громадянам або юридичним особам органами місцевого самоврядування здійснюється відповідно до генеральних планів населеного пункту, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Згідно законодавства підставою відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути, невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів.

Суд зазначає, що згідно земельного законодавства, використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Відповідно до частин 1, 3 ст.8, ч.1 ст.16, частин 1, 2, 6, 7 ст.17, ст.18 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» планування територій здійснюється на державному, регіональному та місцевому рівнях відповідними органами виконавчої влади, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування. Рішення з питань планування та забудови територій приймаються сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами, районними, обласними радами, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями в межах визначених законом повноважень з урахуванням вимог містобудівної документації. Планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них. Генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. На підставі затвердженого генерального плану населеного пункту розробляється план земельно-господарського устрою, який після його затвердження стає невід`ємною частиною генерального плану. Послідовність виконання робіт з розроблення генерального плану населеного пункту та документації із землеустрою визначається будівельними нормами, державними стандартами і правилами та завданням на розроблення (внесення змін, оновлення) містобудівної документації, яке складається і затверджується її замовником за погодженням з розробником. У складі генерального плану населеного пункту може розроблятися план зонування території цього населеного пункту. Генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів. Рішення про розроблення генерального плану приймає відповідна сільська, селищна, міська рада. Виконавчі органи сільських, селищних і міських рад, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації в установлений строк, зокрема визначають в установленому законодавством порядку розробника генерального плану населеного пункту, встановлюють строки розроблення та джерела його фінансування; повідомляють через місцеві засоби масової інформації про початок розроблення генерального плану населеного пункту та визначають порядок і строк внесення пропозицій до нього фізичними та юридичними особами. План зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон. План зонування території розробляється з метою створення сприятливих умов для життєдіяльності людини, забезпечення захисту територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, запобігання надмірній концентрації населення і об`єктів виробництва, зниження рівня забруднення навколишнього природного середовища, охорони та використання територій з особливим статусом, у тому числі ландшафтів, об`єктів історико-культурної спадщини, а також земель сільськогосподарського призначення і лісів. План зонування території встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови окремих територій (функціональних зон) населеного пункту, їх ландшафтної організації. Зонування території здійснюється з дотриманням таких вимог: урахування попередніх рішень щодо планування і забудови території; виділення зон обмеженої містобудівної діяльності; відображення існуючої забудови територій, інженерно-транспортної інфраструктури, а також основних елементів планувальної структури територій; урахування місцевих умов під час визначення функціональних зон; установлення для кожної зони дозволених і допустимих видів використання територій для містобудівних потреб, умов та обмежень щодо їх забудови; узгодження меж зон з межами територій природних комплексів, смугами санітарно-захисних, санітарних, охоронних та інших зон обмеженого використання земель, червоними лініями; відображення меж прибережних захисних смуг і пляжних зон водних об`єктів. Параметри використання території та будівель, запропонованих для розташування у межах декількох земельних ділянок або окремої земельної ділянки, зокрема функціональне призначення, граничні поверховість та площа забудови, можливе розміщення на ділянці, є обов`язковими для врахування під час зонування відповідної території. Внесення змін до плану зонування території допускається за умови їх відповідності генеральному плану населеного пункту. За порушення вимог, встановлених планом зонування території, фізичні та юридичні особи несуть відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до ст. 1, 5, ч. 2 ст. 25 вищевказаного Закону генеральним планом населеного пункту є містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту; планом зонування території (зонінг) є містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон; містобудівною документацією є затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій. Вимоги містобудівної документації є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами містобудування. Режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, обов`язковий для врахування під час розроблення землевпорядної документації.

Типові вимоги до складу та змісту зонінгу населеного пункту встановлюються Настановою про склад та зміст плану зонування території (Зонінг) ДСТУ-Н Б Б.1.1-12:2011.

Відповідно до пункту 4.7 Настанови, основним документом зонінгу є схема зонування, на якій територія населеного пункту поділяється на територіальні зони, для кожної з яких встановлюється містобудівний регламент. Для кожної земельної ділянки дозволеним є таке використання, яке відповідає містобудівному регламенту відповідної зони. Невідповідність наміру забудови встановленому виду дозволеного використання земельних ділянок і об`єктів, зазначеним у містобудівному регламенті, означає, що його застосування, у відповідній територіальній зоні не допускається. Зміна параметрів земельних ділянок і об`єктів будівництва, види використання і граничні параметри яких не відповідають містобудівному регламенту, можлива лише шляхом приведення таких об`єктів у відповідність до містобудівного регламенту або шляхом зменшення їх невідповідності граничним параметрам в процесі дозволеного будівництва. Невідповідними містобудівним регламентам вважаються земельні ділянки та існуючі об`єкти, зокрема, існуючі види використання земельних ділянок для містобудівних потреб і параметри об`єктів будівництва, які не відповідають видам переважного використання.

Позивач, в обґрунтування підстав скасування оскаржуваних в частині рішень Сумської міської ради, вказує на те, що відповідач приймаючи оскаржувані рішення не врахував, що земельна ділянка з кадастровим номером :19:031:0081 та цільовим призначенням 02.01, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), вже була сформована, а тому протиправно відніс її частину до зони транспортної інфраструктури ТР-2: зона магістральних вулиць, доріг, майданів (у «червоних лініях»), які не можуть бути передані у приватну власність.

Матеріалами справи встановлено, що згідно з діючим Генеральним планом міста Суми, затвердженим рішення Сумської міської ради від 19.12.2012 № 1943-МР, земельна ділянка з кадастровим номером :19:031:0081, площею 0,0611 га, знаходиться на території садибної житлової забудови та частково (орієнтовно 0,0062 га) потрапляє на територію міської магістральної вулиці.

Згідно із Планом зонування території міста Суми, затвердженим рішення Сумської міської ради від 06.03.2013 № 2180-МР, земельна ділянка з кадастровим номером :19:031:0081, площею 0,0611 га знаходиться в зоні садибної житлової забудови Ж-1 та частково потрапляє в зону магістральних вулиць, майданів (у червоних лініях) ТР-2.

За викладених обставин, надані позивачем документи не давали підстав для ухвалення Сумською міською радою рішення про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та надання у власність земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :19:031:0081, площею 0,0611 га.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення.

Аналізуючи вище приведені норми, суд зазначає, що доказуванню підлягає порушення прав та законних інтересів особи, яка звернулася до суду з позовом.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (НВ-019) судом встановлено, що земельна ділянка, кадастровий номер :19:031:0081, під домоволодінням за адресою: АДРЕСА_1 , вперше була зареєстрована 10.04.2012.

Відповідно до частини 2 статті 16 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» містобудівна документація на місцевому рівні розробляється з урахуванням даних державного земельного кадастру на актуалізованій картографічній основі в цифровій формі як просторово орієнтована інформація в державній системі координат на паперових і електронних носіях.

Разом з тим, відповідно до вказаного витягу власником вказаної земельної ділянки є Сумська міська рада, а метою вказаної реєстрації (відповідно до рішення відповідача та технічної документації) було передання вказаної земельної ділянки в оренду трьом фізичним особам, власникам будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.161).

Отже, станом на момент прийняття оскаржуваних рішень земельна ділянка з кадастровим номером :19:031:0081 була сформована та зареєстрована в Державному земельному кадастрі, як державна власність, власником якої визначено Сумську міську раду.

Зазначені обставини вказують на те, що відповідач, як власник та орган місцевого самоврядування мав можливість приймати оскаржувані рішення, оскільки вказана реєстрація, відповідно до технічної документації, мала на меті виключно набуття фізичними особами права оренди та не породжувало жодних проворних очікувань у власників будинку (на момент прийняття оскаржуваних рішень) для отримання вказаної земельної ділянки у приватну власність.

Крім того, Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядком розроблення містобудівної документації, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 16.11.2011 № 290 не передбачено обов`язку щодо врахування цільового призначення земельних ділянок при розробленні та затвердженні плану зонування.

Суд звертає увагу на те, що вищевикладені доводи суду у більшій своїй частині стосуються прав попередніх власників будинку за адресою: АДРЕСА_1 , разом з тим до суду з даним позовом звернулася ОСОБА_1 , яка набула право власності на вказаний будинок тільки 08.11.2019, тобто через 6 років після прийняття оскаржуваних рішень.

Набуваючи право власності на вказаний будинок позивач не набула жодного права на земельну ділянку :19:031:0081, тобто в межах, визначених щодо вказаного кадастрового номеру. Також сторонами у судовому засіданні не заперечувалось, що сам житловий будинок прибраний позивачем 08.11.2019 за договором купівлі продажу житлового будинку та знаходиться виключно в межах земельної ділянки, яка знаходиться у зоні садибної житлової забудови Ж-1.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що позивач набуваючи право власності на зазначений житловий будинок, не повинна була мати жодних правомірних очікувань на отримання земельної ділянки :19:031:0081 у приватну власність, оскільки з моменту реєстрації вказаної земельної ділянки (10.04.2012) вона належала відповідачу та жодний правовстановлюючий документ не визначав за позивачем жодні права на земельну ділянку у розмірах та межах, визначених для земельної ділянки з кадастровим номером :19:031:0081.

Враховуючи обставини у справі та законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає, що позивачем не доведено порушення її прав та законних інтересів рішеннями Сумської міської ради від 19.12.2012 № 1943-МР та від 06.03.2013 № 2180-МР, яким затверджено план зонування території міста Суми, а отже позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Сумської міської ради, третя особа - Департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради про визнання частково протиправними, незаконними та скасування рішень відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений та підписаний 26 вересня 2022 року.

Суддя С.М. Глазько