Справа № 340/4098/22
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2022-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

26 вересня 2022 року м. Кропивницький справа № 340/4098/22

за позовомОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 )
до Головного управління ДПС у Кіровоградській області (вул. Велика Перспективна, 55, м.Кропивницький, 25006, код ЄДРПОУ - 43142606) Державної податкової служби України (Львівська площа, 8, м. Київ-53, 04053, код ЄДРПОУ - 43005393)
провизнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними дій та бездіяльності, а також зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ голови комісії з реорганізації ГУ ДФС у Кіровоградській області від 24.11.2021 №155-о Про звільнення ОСОБА_1 ;

- визнати дії Відповідача - 1 - ГУ ДПС у Кіровоградській області () щодо звільнення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) - протиправними;

- визнати протиправною бездіяльність Відповідача - 2 - Державної податкової служби України (), у частині непризначення (непереведення) на посаду підполковника податкової міліції та податкової міліції органів ГУ ДПС у Кіровоградській області та зобов`язати Відповідача - 2 - Державної податкової, служби України () вчинити дії, визначені законодавством про працю, щодо призначення (переведення) на посаду підполковника податкової міліції ти податкової міліції органів ГУ ДПС в Кіровоградській області ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), яка раніше виконувала цю роботу, а у разі відсутності такої посади/роботи - на рівнозначну;

- визнати протиправною бездіяльність Відповідача - 1 - ГУ ДПС у Кіровоградській області (), що полягає у невиплаті компенсацію за дні невикористаної відпустки в період проходження служби з 2010 по 2020 роки, надбавки за особливості проходження служби за період з січня 2019 по грудень 2021 у повному обсязі при нарахуванні та виплаті заробітної плати, допомоги для оздоровлення, з урахуванням надбавки за особливості проходження служби за 2019-2021 роки, заборгованість з урахуванням раніше проведених виплат, компенсацію за невикористане майнове забезпечення, в зв`язку з неотриманням форменого одягу;

- зобов`язати Відповідача - 1 - ГУ ДПС у Кіровоградській області () здійснити перерахунок та виплатити заробітної плати за весь час вимушеного прогулу, компенсацію за дні невикористаної відпустки в період проходження служби з 2010 по 2020 роки, надбавки за особливості проходження служби за період з січня 2019 по грудень 2021 у повному обсязі при нарахуванні та виплаті заробітної плати, допомоги для оздоровлення, з урахуванням надбавки за особливості проходження служби за 2019-2021 роки, заборгованість з урахуванням раніше проведених виплат, компенсацію за невикористане майнове забезпечення, в зв`язку з неотриманням форменого одягу Позивачем - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Ухвалою суду від 12.09.2022 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачці строк для усунення недоліків шляхом надання до суду обґрунтованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та доказів на підтвердження обставин такого пропуску.

20.09.2022 року до суду від позивачки надійшло клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Відповідно до ухвали Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.09.2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області та Державної податкової служби України роз`єднано в окремі провадження.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про:

- визнання протиправним та скасування наказу голови комісії з реорганізації ГУ ДФС у Кіровоградській області від 24.11.2021 №155-о Про звільнення ОСОБА_1 ;

- визнати дії Відповідача - 1 - ГУ ДПС у Кіровоградській області () щодо звільнення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) - протиправними;

- визнати протиправною бездіяльність Відповідача - 2 - Державної податкової служби України (), у частині непризначення (непереведення) на посаду підполковника податкової міліції та податкової міліції органів ГУ ДПС у Кіровоградській області та зобов`язати Відповідача - 2 - Державної податкової, служби України () вчинити дії, визначені законодавством про працю, щодо призначення (переведення) на посаду підполковника податкової міліції та податкової міліції органів ГУ ДПС в Кіровоградській області ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), яка раніше виконувала цю роботу, а у разі відсутності такої посади/роботи - на рівнозначну;

- зобов`язати Відповідача - 1 - ГУ ДПС у Кіровоградській області () здійснити перерахунок та виплатити заробітну плату за весь час вимушеного прогулу залишено на розгляді в адміністративній справі №340/4098/22.

Отже, дослідивши подане клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду, суд зазначає.

Клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду вмотивовано тим, що ОСОБА_1 непогоджуючись із прийняттям оскаржуваного наказу №155-о від 24.11.2021 року усіляко намагалася відновити своє порушене право та збирала письмові докази для підтвердження порушеного права шляхом звернення як безпосередньо до ГУ ДПС у Кіровоградській області - Відповідача - 1, так і звернення до вищого керівного органу - Відповідача - 2, якому підпорядковується Відповідач 1.

Дослідивши додані до клопотання матеріали, суд зазначає наступне.

Так, суд звертає увагу, що відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зазначена норма встановлює загальний строк звернення до адміністративного суду в публічно-правових спорах.

Водночас, частиною 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд звертає увагу, що у відповідності до приписів частини 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється скорочений - місячний строк.

Зі змісту позовної заяви поданої позивачем вбачається, що позивачем безпосередньо оскаржується наказ про звільнення, що винесений 24.11.2021 року.

Однак, як вже було встановлено судом в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, з даною позовною заявою через свого представника позивачка звернулась до суду лише 05 вересня 2022 року

Слід зауважити, що правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачами, не містять обов`язку досудового врегулювання спору, з огляду на що місячний строк звернення до суду з даним позовом обраховується не з дня отримання позивачем відповіді на звернення позивача, а саме з дня коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення його прав та інтересів, який у даному випадку слід обраховувати з дати прийняття наказу від 24.11.2021 року №155-о, з яким, як вбачається з позову, позивач був ознайомлений одразу та яким позивача звільнено з посади.

В контексті наведеного слід зазначити, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, положення «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке прийнято рішення або вчинені дії.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про можливе порушення своїх прав є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

У справах «Стаббігс та інші проти Великобританії» та «Девеер проти Бельгії» Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 у справі «Мельник проти України» зазначив, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності.

Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Слід зазначити, що дотримання строку звернення до суду, не є формальним ставленням суду до учасників справи. Ігнорування або неправильне застосування строків звернення до суду, призведе до порушення принципу правової визначеності, як складової верховенства права та, відповідно не забезпечення належного відправлення правосуддя.

При цьому, відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства, згідно з ч.1 ст.2 КАС України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 5 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Так, Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 5 КАС України.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004 дав визначення поняттю «охоронюваний законом інтерес», який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «право» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «право» має один і той же зміст.

При цьому, порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретної особи (або осіб) щодо неї.

Слід наголосити, що принципом адміністративного судочинства є верховенство права, тоді як пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо захисту його прав та обов`язків. У такій формі в цьому пункті втілено «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за адміністративним позовом, однак це право не є абсолютним та може бути реалізовано лише у тому випадку, коли особою, яка звертається до суду, дотримано певні норма національного законодавства в частині вимог, передбачених для подання позовної заяви, у тому числі щодо дотримання учасником строку, визначеного національним законодавством для звернення до суду, що свідчить про забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, як складової верховенства права.

Суддя звертає увагу позивача на те, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому, правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. У разі порушення такого строку та недотримання принципу юридичної визначеності зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що такий строк звернення до суду може бути обмеженим.

Відповідно до ч.2 ст.123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Таким чином, причини пропуску строку звернення до суду, викладені у клопотанні про поновлення строку звернення до суду, є неповажними, з огляду на що суд доходить висновку про повернення позовної заяви заявнику.

Згідно з п.9 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява також повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Відтак позовна заява підлягає поверненню позивачу на підставі п.9 ч.4 ст.169 КАС України.

Керуючись ст.ст.2, 5, 122-123, 169, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області та Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування наказу, визнання протиправними дій щодо звільнення, визнання протиправною бездіяльності щодо непереведення та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачеві.

Копію ухвали про повернення позовної заяви невідкладно надіслати позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду у строки, встановлені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя

Кіровоградського окружного

адміністративного суду Р.В. Жук