Справа № 420/12583/22
Суддя: Кравченко М.М.
Дата ухвалення: 2022-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 вересня 2022 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Кравченко М.М., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про визнання протиправною бездіяльність та стягнення 8093,23 грн., -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про визнання протиправною бездіяльність та стягнення 8093,23 грн.

В позовній заяві ОСОБА_1 просить суд: визнати протиправною бездіяльність Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби 23.12.2016 року; стягнути з Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно в сумі 8093,23 грн.

Відповідно до ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Ухвалою суду від 13.09.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про визнання протиправною бездіяльність та стягнення 8093,23 грн. було залишено без руху, а позивача повідомлено про необхідність у десятиденний строк з дня отримання ухвали від 13.09.2022 року усунути недоліки у позовній заяві та роз`яснено, що в разі не усунення недоліків позовна заява буде повернута позивачеві.

Згідно з ч.2 ст.169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Підставою для залишення позовної заяви без руху було, крім іншого: пропуск строку звернення до суду з позовом.

В зв`язку з цим, суд своєю ухвалою від 13.09.2022 року зазначив про необхідність вказані недоліки усунути шляхом подання до суду належним чином оформленої заяви про усунення недоліків позовної заяви з відповідними додатками (документами) для суду та відповідно до кількості учасників справи.

Позивач копію ухвали суду від 13.09.2022 року отримав 14.09.2022 року.

20.09.2022 року до суду від представника ОСОБА_1 надійшла уточнена позовна заява з додатками, а також заява про поновлення пропущеного строку позовної давності.

В позовній заяві в новій редакції ОСОБА_1 просить суд: визнати протиправною бездіяльність Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, що є правонаступником Управління державної пенітенціарної служби України, щодо не нарахування та не виплати при звільненні зі служби 23.12.2016 року ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно за цінами, що діяли на день підписання наказу про його звільнення зі служби Управління державної пенітенціарної служби України № 114/ОС-16 від 23.12.2016 року; стягнути з Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно в сумі 8093,23 грн.

Розглянувши вказані документи, суддя прийшов до висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про визнання протиправною бездіяльність та стягнення 8093,23 грн. слід повернути позивачеві з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.3 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

В позові позивач просив поновити процесуальний строк на подання позовної заяви, пропущений за поважних причин.

Разом з цим, вказані позивачем підстави були визнані судом неповажними.

В заяві про поновлення пропущеного строку позовної давності представник ОСОБА_1 зазначає, що 14.02.2022 на надісланий ОСОБА_1 запит на інформацію від 10.01.2022 року, він отримав лист Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 25.01.2022 року № 3.1/33/ягд із довідкою про грошову компенсацію вартості за недоотримане речове майно № 1, в якій зазначалось сума, що належить до виплати - 8093,23 грн. Після того, позивач звернувся до відповідача із заявою від 04.06.2022 року, відповідно до якої просив виплатити грошову компенсацію за належні до видачі предмети речового майна в сумі 8093,23 грн. У зв`язку із неотриманням відповіді на заяву від 04.06.2022 року було направлено повторно, що підтверджується цінним листом АТ «Укрпошта» від 28.07.2022 року, на яку надійшов лист Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 01.08.2022 року № 3.1-220/ягд, що було отримано позивачем 15.08.2022 року, за яким повідомлено, що кошти на рахунках за бюджетною програмою КПКВК 3601020 «Виконання покарань установами і органами Державної кримінально-виконавчої служби України» відсутні та будуть виплачені за умови надходження фінансування. Крім того, позивач в період з 08.03.2019-08.04.2019, 23.04.2019-30.06.2019, 15.07.2019-29.08.2019, 14.09.2019-18.09.2019, 23.09.2019-25.09.2019, 06.06.2020-04.07.2020, 05.08.2020-28.08.2020, а всього на протязі 4 міс.25 днів, безпосередньо брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки, оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ в Донецькій та Луганській областях, перебуваючи в м. Волноваха та м. Торецьк Донецької області, що стало об`єктивною причиною неможливості звернення із даною позовною до суду. Позивач не знав та не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом місячного строку, оскільки грошова компенсація була не тільки не виплачена при звільненні, але й не нарахована, а факт нарахування певних сум відповідачем приховувався. Тому строк для звернення до суду із позовною заявою про стягнення компенсації вартості за неотримане речове майно пропущений з поважних причин й повинен обчислюватись з моменту отримання позивачем відмови у виплаті такої компенсації - 15.08.2022 року.

Суддя зазначає, що у випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Відповідно до положень ст.47 Кодексу законів про працю України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Зі змісту наданих матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі України в період з 07.07.2011 року по 23.12.2016 року, що підтверджується довідкою Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції від 15.08.2019 року № 4.1/192/Мг.

Позивач зазначає, що при звільненні зі служби за наказом управління ДПтС України в Одеській області від 23.12.2016 року № 114/00-16 йому не була виплачена грошова компенсація вартості за неотримане речове майно та не була видана довідка про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна (додаток № 7) згідно п.27 Постанови Кабінету Міністрів України № 578 від 14.08.2013 року «Порядку забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби» (у редакції від 14.08.2013).

З урахуванням зазначеного, після звільненні зі служби з органів Державної кримінально-виконавчої служби України 23.12.2016 року ОСОБА_1 дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів в даному випадку, при цьому позов позивач подав до суду лише 09.09.2022 року.

При цьому, факт звернення позивача до відповідача у лютому 2022 року з приводу надання інформації, чи проводилось нарахування та сплата компенсації вартості за неотримане речове майно та отримана відповідь не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання відповідної інформації, тощо.

З урахуванням наведеного, реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Тобто, вказані позивачем обставини не можуть бути підставами для визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду та поновлення такого строку, оскільки вони є необґрунтованими та безпідставними, здійснені з невірним тлумаченням норм законодавства.

Обставини, на які посилається позивач, не є поважними причинами пропуску строку звернення до суду з цим позовом, оскільки не перешкоджали зверненню до суду в установлений строк. Наведені позивачем підстави пропуску строку звернення до адміністративного суду мають суб`єктивний характер і не позбавляли останнього можливості звернутися до суду з цим позовом у встановлені КАС України строки.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Дотримання строків звернення до суду з позовом є однією з обов`язкових передумов ефективності адміністративних проваджень щодо строку розгляду адміністративних справ, оскільки захист прав, свобод та інтересів осіб безпосередньо залежить від меж їх реалізації у часі. Провадження в адміністративних судах, як спосіб захисту цих прав, базується на процесуальних принципах та забезпечується чітко регламентованими строками. Дотримання цих строків впливає на права та обов`язки учасників адміністративних правовідносин, спонукаючи їх до своєчасного здійснення наданих їм прав чи виконання покладених на них обов`язків.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс та інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії», справа «Голдер проти Сполученого Королівства»).

Показовою в питанні застосування строку позовної давності в контексті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є справа «Gradescolo S.R.L. проти Молдови». У цій справі Суд послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обов`язком для країн, які підписали Конвенцію. Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

Згідно з п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відповідно до п.9 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

За таких обставин, з урахуванням зазначеного, суддя прийшов до висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про визнання протиправною бездіяльність та стягнення 8093,23 грн. необхідно повернути позивачеві.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст.ст.122, 123, 169, 171, 243, 248 КАС України, суддя -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про визнання протиправною бездіяльність та стягнення 8093,23 грн. повернути позивачеві.

Порядок і строки оскарження ухвали визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Ухвала набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.256 КАС України.

Суддя М.М. Кравченко