Справа № 300/2652/22
Суддя: Микитин Н.М.
Дата ухвалення: 2022-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
"27" вересня 2022 р. справа № 300/2652/22
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Микитин Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною відмову, оформлену листом від 25.06.2022 №4/3/700 та зобов`язання прийняти рішення, яким визнати ОСОБА_1 непридатним до військової служби з виключенням із військового обліку.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.07.2022 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, в якій містяться відомості про порядок і строк подання відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечення.
25.07.2022 на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від представника позивача надійшла заява від 22.07.2022 про закриття провадження в адміністративній справі № 300/2652/22. За своїм змістом зазначена заява є заявою про відмову від позову, поданою в порядку частини 1 статті 189 КАС України.
Згідно, ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.09.2022, заяву представника позивача від 22.07.2022 про відмову від позову у справі № №300/2652/22, задоволено. Провадження у адміністративній справі 300/2652/22 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій - закрито.
14.09.2022 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення, згідно якої останній просить суд стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати. Заява мотивована тим, що за результатами розгляду справи втрати на правничу допомогу адвоката та судового збору підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
За правилами, встановленими частиною 3 статті 252 КАС України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
З огляду на те, що розгляд адміністративної справи №300/2652/22 здійснено судом у порядку письмового провадження, суд вважає за можливе вирішити питання про ухвалення додаткового рішення у справі без виклику учасників судового процесу.
Розглянувши подану заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення дослідивши і оцінивши наявні у матеріалах справи докази, в їх сукупності, суд зазначає наступне.
Частина 1 статті 252 КАС України встановлює виключний перелік підстав, для ухвалення додаткового рішення за заявою учасника справи чи з власної ініціативи, а саме якщо:
1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Таким чином, Кодексом адміністративного судочинства України передбачено процесуальний інститут додаткового судового рішення, яким вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткове судове рішення може прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.
З наведеного слідує, що додаткове судове рішення є засобом усунення недоліків основного рішення, яким вирішено спір по суті позовних вимог за результатами судового розгляду справи.
Відтак, додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.
Заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення вмотивована тим, що ОСОБА_1 має право на присудження з відповідача понесених ним судових витрат, проте судом в ухвалі від 06.09.2022 не вирішено вказане питання.
Однак, суд з такими доводами позивача не погоджується та зазначає наступне.
Частиною 2 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору регулюються Законом України "Про судовий збір".
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.
Отже, положеннями Закону України "Про судовий збір" передбачено можливість повернення судового збору в разі закриття провадження у справі, проте крім випадку закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову і прийняття судом такої відмови.
Суд зазначає, що ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.09.2022, заяву представника позивача від 22.07.2022 про відмову від позову у справі № №300/2652/22, задоволено. Провадження у адміністративній справі 300/2652/22 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій - закрито.
Як слідує із змісту вищезазначеної ухвали про закриття провадження у справі, суд прийняв відмову позивача від позову та закрив провадження у справі відповідно до пункту 2 частини 1 статті 238 КАС України.
Таким чином, сплачений позивачем судовий збір за подання даного позову поверненню не підлягає відповідно до пункту 5 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір".
Щодо, стягнення з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу та судового збору, суд зазначає наступне.
Згідно з частини 3 статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною 2 статті 134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Правила розподілу судових витрат унормовані статтями 139 - 141 КАС України.
Відповідно до частин 1, 3, 7 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Частиною 8 статті 139 КАС України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Згідно з частиною 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Відповідно до статті 140 КАС України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.
Відтак, за правилами КАС України позивач має право на присудження на його користь понесених ним витрат у справі з відповідача - суб`єкта владних повноважень - у уразі задоволення (часткового задоволення) позову, або у разі відмови позивача від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви.
Так, відповідно до пункту 8 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.
В той же час, як видно із змісту ухвали від 06.09.2022, у даному випадку суд не закривав провадження у справі на підставі пункту 8 частини 1 статті 238 КАС України, а закрив провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 238 КАС України.
Відповідно до статті 256 КАС України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Відповідно до пункту 13 частини 1 статті 294 КАС України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо закриття провадження у справі.

Суд наголошує, що ухвала про закриття провадження у справі від 06.09.2022 в апеляційному порядку позивачем оскаржена не була та набрала законної сили.

Відтак, доводи заявника про те, що заява про відмову від позову була подана з підстав задоволення відповідачем позовних вимог позивача після подання позовної заяви, що є підставою для стягнення з відповідача витрати відповідно до частини 1 статті 140 КАС України є безпідставними та не обґрунтованими.

Окрім того, суд зазначає, що твердження представника позивача про задоволення відповідачем позовних вимог позивача після подання позовної заяви не підтверджені жодними доказами наявними в матеріалах даної справи.

Також, фактів зловживання відповідачем чи його представником процесуальними правами або того, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача в контексті частини 8 статті 139 КАС України, як підстав для повного або часткового покладення на таку сторону судових витрат, судом не встановлено.

З огляду на вищенаведене, суд дійшла висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого судового збору та судових витрат на професійну правничу допомогу .

Таким чином, у суду відсутні правові підстави для прийняття додаткового рішення у справі, а тому суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення слід відмовити.

Відповідно до частини 4 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 241-246, 250, 252, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні заяви представника позивача від 09.09.2022 про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 300/2652/22 - відмовити.

Ухвала може бути оскарженою в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення або проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Микитин Н.М.