Справа № 600/6047/21-а
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2022-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 вересня 2022 року

м. Київ

справа №600/6047/21-а

адміністративне провадження №К/990/25713/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Жука А.В.,

суддів: Мельник-Томенко Ж.М., Мартинюк Н.М.,

перевіривши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1

на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2022 року

у справі №600/6047/21-а

за позовом ОСОБА_1

до Чернівецької обласної прокуратури

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Чернівецької обласної прокуратури, в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просила:

- визнати протиправною бездіяльність Чернівецької обласної прокуратури, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті заробітної плати ОСОБА_1 з 26 березня 2020 року по 29 квітня 2020 року в порядку та в розмірах передбачених статтею 81 Закону України «Про прокуратуру»;

- зобов`язати Чернівецьку обласну прокуратуру здійснити перерахунок та виплату заробітної плати ОСОБА_1 з 26 березня 2020 року по 29 квітня 2020 року у відповідності до вимог статті 81 Закону України «Про прокуратуру»;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 різницю між фактично виплаченою заробітною платою та належною до виплати заробітною платою, розрахованою у порядку та спосіб, визначений статтею 81 Закону України «Про прокуратуру», у сумі 60905,31 грн.;

- зобов`язати Чернівецьку обласну прокуратуру здійснити перерахунок та виплату у відповідності до вимог статті 81 Закону України «Про прокуратуру» ОСОБА_1 вихідної допомоги при звільненні, виплачену згідно постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2020 року у справі №600/653/20-а;

- стягнути з Чернівецької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 різницю між фактично виплаченою сумою вихідної допомоги при звільненні та належною до виплати, розрахованою у порядку та спосіб, визначений статтею 81 Закону України «Про прокуратуру», у сумі 6712,72 грн.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 03 березня 2022 року позов задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Чернівецької обласної прокуратури, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті заробітної плати ОСОБА_1 з 26 березня 2020 року по 29 квітня 2020 року відповідно до статті 81 Закону України «Про прокуратуру» та, з урахуванням висновків рішення Конституційного суду України від 26 березня 2020 року №1-223/2018 (2840/18); зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити заробітну плату позивачу з 26 березня 2020 року по 29 квітня 2020 року в порядку та в розмірах передбачених статтею 81 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14 жовтня 2014 року; зобов`язано Чернівецьку обласну прокуратуру нарахувати та виплатити позивачу різницю між належною заробітною платою та отриманою заробітною платою за період з 26 березня по 29 квітня 2020 року у розмірі 60905,31 грн.; зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю між фактично виплаченою сумою вихідної допомоги при звільненні та належною до виплати, розрахованою у порядку та спосіб, визначений ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», у сумі 6712,72 грн.; стягнуто на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на проведення судової - економічної експертизи за рахунок бюджетних асигнувань Чернівецької обласної прокуратури у сумі 2500,00 грн.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, апеляційну скаргу Чернівецької обласної прокуратури задоволено повністю, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нову постанову, якою в задоволенні позову відмовлено.

22 вересня 2022 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2022 року у справі №600/6047/21-а.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Згідно пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Обґрунтовуючи касаційну скаргу, позивач, посилаючись на пункт 2 частини четвертої статі 328 КАС України (в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні), вказує на необхідність відступлення від висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 30 червня 2021 року у справі №826/17798/14 та акцентує увагу на неправильному застосуванні апеляційним судом частини першої статті 81 Закону України «Про прокуратуру», якою гарантовано, що заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

При цьому скаржник зауважує, що Закон України «Про прокуратуру» прийнятий 14 жовтня 2014 року та норма статті 81 цього Закону вступила в дію з 2015 року, тобто ще задовго до питання реформування органів прокуратури та рішення Конституційного Суду України №6-р/2020 від 26 березня 2020 року.

Позивач наголошує, що не має значення час прийняття інших законів, які стосуються оплата праці прокурорів, оскільки єдиним нормативним актом, який регулює дане питання, є Закон України «Про прокуратуру», норми якого є переважаючими.

Отже, доводи, які викладені в матеріалах касаційної скарги, вказують на наявність обставин, визначених пунктом 2 частини четвертої статті 328 КАС України, що є підставою для відкриття касаційного провадження з метою перевірки обставин вказаних скаржником.

Крім цього, обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження (пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України) вказує на необхідність відступлення від висновку Верховного Суду, який викладено в постановах Верховного Суду №120/1674/21-а, №600/3960/21-а, №280/1992/21, №620/1338/21.

Водночас, Верховним Судом встановлено, що суд апеляційної інстанції при вирішенні спору по суті позовних вимог та ухваленні, зокрема, судового рішення від 03 серпня 2022 року, висновки, які викладені в зазначених постановах, не застосував, будь-яких посилань на вказані судові рішення суду касаційної інстанції оскаржувана постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2022 року не містить, що свідчить про невиконання скаржником обов`язкових умов та обґрунтувань пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України (зокрема, якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні).

Таким чином, Суд не бере до уваги посилання скаржника на вказані позивачем в касаційній скарзі постанови суду касаційної інстанції у справах №120/1674/21-а, №600/3960/21-а, №280/1992/21, №620/1338/21 із відповідними обґрунтуваннями пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України.

У касаційній скарзі позивачем порушено питання про визнання причин пропуску строку на касаційне оскарження поважними та поновлення такого строку.

В обґрунтування такого клопотання скаржник зазначає, що вперше з касаційною скаргою звернувся до Верховного Суду у строк, передбачений статтею 329 КАС України, проте ухвалою Верховного Суду від 01 вересня 2022 року вперше подану касаційну скаргу було повернуто скаржнику на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

При цьому позивач зазначає, що в межах присічного строку та без суттєвих затримок і зайвих зволікань, він повторно звернувся до суду касаційної інстанції із даною касаційною скаргою.

Вказані обставини підтверджуються доданими до касаційної скарги документами та даними комп`ютерної бази «Діловодство спеціалізованого суду».

Відповідно до вимог частини другої та третьої статті 329 КАС України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

За наведених обставин, Суд дійшов висновку про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, в зв`язку з чим такий строк слід поновити.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 328, 329, 330, 334, 340 КАС України в редакції Закону №2147-VІІІ, Суд-

УХВАЛИВ:

1. Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

2. Визнати причини пропуску строку на касаційне оскарження поважними та поновити процесуальний строк.

3. Відкрити касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2022 року у справі №600/6047/21-а.

4. Встановити десятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття касаційного провадження для подання учасниками справи до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу в письмовій формі, доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи та заперечень щодо поданих заяв та клопотань.

5. Витребувати з Чернівецького окружного адміністративного суду справу №600/6047/21-а.

6. Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

А.В. Жук

Ж.М. Мельник-Томенко

Н.М. Мартинюк ,

Судді Верховного Суду